Справа № 2а-1567/09/0970
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/51792/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівАмєліна С.Є.,
Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2012 року

у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області до
Відкритого акціонерного товариства
«Калуське автотранспортне
підприємство» (далі - ВАТ «Калузьке
АТП») про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області звернулося до суду з позовом
про стягнення витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за 2006-2008
роки. В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначав, що ВАТ «Калузьке АТП»
не приймає до відшкодування розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, посилаючись на те, що трудовий
стаж вказані пенсіонери набули в
державному підприємстві Калузьке
АТП-12630, а розрахунки на відшкодування
цих витрат відповідачу до 2009 року не
направлялись. Вважаючи дії ВАТ
«Калузьке АТП» неправомірними, просив
суд стягнути з останнього
заборгованість в сумі 23237,96 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2009 року, яку залишено без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2012
року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області порушує питання про скасування
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог.
Зазначає, що судами порушені норми
матеріального та процесуального права,
зокрема, Законів України від 09 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) та від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 400/97-ВР).

В запереченнях на касаційну скаргу ВАТ
«Калузьке АТП» просить залишити її без
задоволення, а судові рішення - без
змін. Вказує, що до 2009 року УПФУ в м.
Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області не
направляло йому розрахунки по витратам
на ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за 2006-2008
роки, а тому пенсійний орган не має
права вимагати відшкодувати витрати по
виплаті пенсій за попередні роки,
оскільки це не передбачено законом.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що ВАТ «Калузьке
АТП» є юридичною особою,
зареєстрованою в УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області як платник страхових внесків.

За результатами проведеної у 2009 році
перевірки позивачем виявлено
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах ОСОБА_4 в розмірі 2359,99
грн за 2006 рік, ОСОБА_5 в розмірі 7898,90 грн
за 2006-2007 роки та ОСОБА_6 в сумі 12979,07 грн
за 2006, 2008 роки, яку УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області включило до розрахунків від 16
січня 2009 року № 456/04 і від 02 лютого 2009
року № 908/04 та направило їх відповідачу.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що у відповідача
відсутній обов'язок відшкодувати
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за минулий
період, оскільки ці витрати не були
включені в поточні розрахунки за 2006-2008
роки, а тому витрати, понесені
пенсійним органом і не доведені до
відповідача у передбачений законом
спосіб і строк, відшкодуванню не
підлягають.

Проте, з таким висновком погодитись
неможливо.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV, який регулює
спірні правовідносини, підприємства та
організації з грошових коштів, які
призначені на оплату праці, вносять до
Пенсійного Фонду України плату, яка
покриває витрати на доставку та
виплату пільгових пенсій, у тому числі,
призначених згідно із статтею 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
при цьому зберігається порядок
покриття цих витрат, який діяв до
набрання чинності Законом України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування».

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону України від 05 листопада
1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII)
врегульовано Законом № 400/97-ВР,
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
якого відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно із абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, <...> об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Таким чином, за змістом наведених норм
законів, підприємства та організації
відшкодовують витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій працівникам,
які працювали на вказаних
підприємствах, або правонаступники
таких підприємств, де працівник набув
пільговий стаж.

Порядок відшкодування фактичних
витрат по виплаті та доставці пенсій
визначено Інструкцією про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція №
21-1).

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 21-1
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (пункт
6.8.Інструкції № 21-1).

Разом з тим, можливості звільнення
страхувальника від обов'язку
відшкодувати витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій у разі
неповідомлення пенсійним органом про
наявність таких витрат у строки,
встановленні пунктом 6.4 Інструкції №
21-1, чинне законодавство не передбачає.

При цьому за умовами пункту 6.9
Інструкції № 21-1, в редакції, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
не сплачені та/або несвоєчасно
сплачені суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
зазначених в абзаці другому пункту 6.1
цієї Інструкції, стягуються з
нарахуванням пені та штрафних санкцій
відповідно до норм Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

При цьому, граничний строк стягнення
невідшкодованих податків і зборів
(обов'язкових платежів) визначався
статтею 15 цього закону і становив 1095
днів.

Отже, висновки судів про те, що у
випадку порушення органами Пенсійного
фонду України порядку доведення до
страхувальника інформації про
наявність витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, звільняє
підприємство від обов'язку їх
відшкодувати не ґрунтується на законі.

Разом з тим, з листа ВАТ « Калуське АТП»
від 16 лютого 2009 року № 61 видно, що
розрахунки фактичних витрат за 2006-2007
роки повернуто без виконання через те,
що ВАТ «Калуське АТП» не є
правонаступником державного
підприємства Калуське АТП -12630, в якому
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 набули
пільговий стаж для призначення пенсії
відповідно до пункту «з» статті 13
Закону № 1788-XII.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
дав належної оцінки цим обставинам
справи та не перевірив інші мотиви
відмови відповідача, зазначені в листі
від 16 лютого 2009 року № 61.

Апеляційний суд не звернув уваги на
порушення, допущені судом першої
інстанції та не виправив правову
помилку.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального
права, на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні
(частина 1 статті 220 КАС України).

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий розгляд є порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
С.В. Головчук Судді
С.Є. Амєлін В.В.
Юрченко