Справа № 808/8559/13-а
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2014 рокусправа № 808/8559/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 15
січня 2014 року в адміністративній
справі

за позовом Приватного підприємства
«Торнадо»

до Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

ПП «Торнадо» у листопаді 2013 року
звернулося до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № та №
, винесені ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області 27 вересня 2013 року.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду та прийняту
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити. Апеляційна скарга
ґрунтується на тому, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
обставинам справи та нормам чинного
законодавства, що призвело до
прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що у період з 20.08.2013 по
27.08.2013 ДПІ у Комунарському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПП «Торнадо» з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
прибуток за період з 01.04.2012 по 30.06.2012 та
податку на додану вартість за період з
01.05.2012 по 31.02.2012, з 01.07.2012 по 31.07.2012 при
здійсненні фінансово-господарських
відносин з ТОВ «Альмагест Юг», за
результатами якої складено Акт №
364/08-27-2211/31051275 від 02.09.2013.

На підставі висновків акту
відповідачем 27 вересня 2013 року були
прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким ПП
«Торнадо» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
104896,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 52448,00 грн.; № ,
яким ПП «Торнадо» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем на суму
50078,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 12519,50 грн.

Підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки, викладені в акті перевірки,
згідно з якими угоди, укладені ПП
«Торнадо» з ТОВ «Альмагест Юг», не були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, в результаті чого
підприємством у періоді, що
перевірявся, було занижено податок на
додану вартість на загальну суму 104896,00
грн. та занижено податок на прибуток на
суму 50078,00 грн.

В основу таких висновків було
покладено Акт Індустріальної МДПІ м.
Харкова «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Альмагест Юг»»
№ 605/22-207/37998404 від 23.08.2012, згідно з яким
встановлено відсутність підприємства
за місцезнаходженням, а також
відсутність транспортних засобів, руху
активів, зобов'язань чи власного
капіталу у процесі здійснення
господарської операції.

Надаючи оцінку обґрунтованості
висновків податкового органу та
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень колегія суддів
зазначає, що відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1
ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положеннями пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті та інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності,
зокрема, включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів (послуг) або
дата отримання платником податку
товарів (послуг), що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання товарів
(послуг), на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи між
ПП «Торнадо» та ТОВ «Альмагест Юг» було
укладено договір поставки фотовиводу
№ 030512/1 від 03.05.2012.

На виконання вказаного договору були
виписані податкові та видаткові
накладні, рахунки, а також проведено
оплату товару, що підтверджується
виписками з розрахункового рахунку
позивача, які містяться в матеріалах
справи.

За умовами договору поставка товару
здійснюється за рахунок постачальника.

Судом встановлено, що транспортування
товару здійснювало ТОВ
«Сталь-Івест-Груп» на підставі
договору, укладеного з ТОВ «Альмагест
Юг», що підтверджується
товарно-транспортними накладними, які
містяться в матеріалах справи.

Використання позивачем поставленого
товару у власній господарській
діяльності підтверджується актами
списання з рахунку 801 «Витрати сировини
й матеріалів» від 31.05.2012 та 30.06.2012.

При цьому колегія суддів встановила, що
вказані первинні документи складені
відповідно до вимог чинного
законодавства, що також не
спростовується апелянтом.

Вищезазначений договір не було визнано
недійсним в судовому порядку.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що факт здійснення ПП
«Торнадо» господарських операцій з ТОВ
«Альмагест Юг» підтверджується
належними та достатніми первинними
документами бухгалтерського обліку, що
є підставою для віднесення сум ПДВ,
сплачених в ціні послуг, до податкового
кредиту та отримання бюджетного
відшкодування, а також для віднесення
сум витрат по вказаним угодам до
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток.

Щодо посилання апелянта на Акт
Індустріальної МДПІ м. Харкова «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Альмагест Юг»» №
605/22-207/37998404 від 23.08.2012 колегія суддів
зазначає, що зі змісту даного Акту
вбачається, що фактично первинні
документи, які знаходяться у ТОВ
«Альмагест Юг», під час перевірки не
досліджувалися, а тому твердження
податкового органу щодо не
підтвердження господарських
правовідносин даного платника
податків з контрагентами не можна
вважати обґрунтованими та доведеними.

Окрім того суд зазначає, що неналежне
виконання податкових зобов'язань
контрагентами позивача тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цих осіб. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у випадку, коли останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про протиправність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень. Суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області залишити без
задоволення, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 15
січня 2014 року в адміністративній
справі № 808/8559/13-а - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 17
липня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова