Справа № 818/9143/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 р.Справа № 818/9143/13-aКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

представників позивача - Клещенка О.М.,
Шамоніна Є.О.,

представника відповідача - Іващенка
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
20.03.2014р. по справі № 818/9143/13-a

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Техкомресурси"

до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Техкомресурси" ( далі
по тексту - позивач, ТОВ "Техкомресурси")
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог (Т.2 а.с.
67-70), просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача №
від 12 вересня 2013 р.; № від 12
вересня 2013 р.; № від 27 листопада
2013 р.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Техкомресурси" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № від 12 вересня 2013 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Техкомресурси" по
податку на додану вартість в загальній
сумі 1100463 (один мільйон сто тисяч
чотириста шістдесят три) грн., із них
888398 (вісімсот вісімдесят вісім тисяч
триста дев'яносто вісім) грн. -
основного платежу і 212065 (двісті
дванадцять тисяч шістдесят п'ять) грн. -
штрафних (фінансових) санкцій.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № від 27 листопада 2013 року
про збільшення суми грошового
зобов'язання Товариству з обмеженою
відповідальністю "Техкомресурси" по
податку на прибуток в загальній сумі
1527640 (один мільйон п'ятсот двадцять сім
тисяч шістсот сорок) грн., із них 1231877
(один мільйон двісті тридцять одна
тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. -
основного платежу і 295763 (двісті
дев'яносто п'ять тисяч сімсот шістдесят
три) грн. - штрафних (фінансових)
санкцій.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № від 12 вересня 2013 року про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Техкомресурси" за
грудень 2012 року у розмірі 295348 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав в
повному обсязі, просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просили постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представників сторін, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Техкомресурси"
зареєстровано в якості юридичної особи
Виконавчим комітетом Сумської міської
ради 30.08.2001 року за № 0000080.

ТОВ "Техкомресурси" взято на податковий
облік в органах державної податкової
служби з 03.09.2001 року за №01931459 та
перебуває на обліку в ДПІ в м. Суми.

ТОВ "Техкомресурси" є платником податку
на прибуток приватних підприємств,
податку на додану вартість, податку з
доходів найманих працівників, збору на
забруднення природного середовища,
земельного податку, плати за воду,
комунального податку, податку з
власників транспортних засобів.

На підставі направлень від 15.07.2013р. №1737,
№1738, №1739, №1741, виданих ДПІ у м. Сумах
згідно із ст. 77 Податкового кодексу
України та відповідно до плану -
графіка проведення планових виїзних
перевірок суб'єктів господарювання, в
період з 15.07.2013 року по 16.08.2013 року , з
19.08.2013 року по 23.08.2013 року проведена
документальна планова виїзна
перевірка ТОВ "Техкомресурси" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 року відповідно до затвердженого
плану перевірки, за результатами якої
складено акт від 02.09.2013 року
№652/2203/31651240/6, за висновками якого
податковим органом встановлено
порушення позивачем, зокрема, п. 5.1 п.
5.1., п.п. 5.2.1. п. 5.2, п.п. 5.3.9. п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР, п.п.
14.1.27, п. 14.1 ст. 14, п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9. п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України №
2755-IV (далі - ПК України), в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 1231877 грн., в тому числі - за
три квартали 2010 р. на суму 10419 грн., за 1
квартал 2011 р. у сумі 25000 грн., за 2-4
квартали 2011 р. в сумі 23829 грн., за 2012 р. у
сумі 1172629 грн.; п.п. 7.4.1. і п.п. 7.4.5. п. 7.4, п.п.
7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997 р.
№ 168/97-ВР, п. 185.1 ст. 185, п. 187.7 ст. 187, п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в загальній сумі 888398
грн., в тому числі за серпень 2010 р. в сумі
8335 грн., за січень 2011 р. - 11667 грн., за
березень 2011 р. - 8333 грн., за квітень 2011 р. -
11300 грн., за травень 2011 р. - 3242 грн., за
червень 2011 р. - 5600 грн., за липень 2011 р. -
16671 грн., за лютий 2012 р. - 29169 грн., за
березень 2012 р. - 49500 грн., за травень 2012 р.
- 21389 грн., за червень 2012 р. - 90713 грн., за
липень 2012 р. - 124505 грн., за серпень 2012 р.
- 154138 грн., за вересень 2012 р. - 189873 грн., за
жовтень 2012 р. - 163963 грн., завищено
від'ємне значення, яке зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду за грудень 2012 р. в
сумі 79113 грн., завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
грудень 2012 р. в сумі 216235 грн. (Т. 1 а.с. 15-73)

За результатами перевірки податковим
органом прийняті податкові
повідомлення - рішення № від 12
вересня 2013 р. про збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість в загальній сумі 1100463
грн., із них 888398 грн. - основного платежу
і 212065 грн. штрафних (фінансових)
санкцій; № від 12 вересня 2013 р. про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
грудень 2012 р. в розмірі 295348 грн.; №
від 27 листопада 2013 р. про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на прибуток в загальній сумі
1527640 грн., із них 1231877 грн. основного
платежу і 295763 грн. штрафних
(фінансових) санкцій. (Т. 1 а.с. 11, 12, 13, 14).

Не погодившись з податковими
повідомленнями - рішеннями № від
12 вересня 2013 р.; № від 12 вересня 2013
р.; № від 27 листопада 2013 р.,
позивач скористався правом
адміністративного оскарження та подав
скаргу до Головного управління
Міндоходів у Сумській області (Т. 1 а.с.
74-79), яка рішенням за результатами
розгляду первинної скарги від 13.11.2013
року №9497/10/18-28-10-01-105-99/108 ск частково
задоволена. Залишено без змін
податкові повідомлення - рішення ДПІ в
м. Сумах від 12.09.2013 року №, №,
скасовано податкове повідомлення -
рішення ДПІ в м. Сумах від 12.09.2013 року
№ в частині визначення грошового
зобов'язання по податку на прибуток у
вигляді застосованих штрафних санкцій
в сумі 6249 грн., в іншій частині первинна
скарга залишена без задоволення. (Т. 1
а.с. 80, 81-89)

29.11.2013 року ТОВ "Техкомресурси" подало
скаргу до Міністерства доходів і
зборів України на податкові
повідомлення - рішення № від 12
вересня 2013 р.; № від 12 вересня 2013
р.; № від 27 листопада 2013 р. (Т. 1 а.с.
90-95), яка рішенням про результати
розгляду повторної скарги
Міністерства доходів і зборів України
від 18.12.2013 року залишена без
задоволення, з урахуванням рішення про
результати розгляду первинної скарги
позивача. (Т. 1 а.с. 96-100)

Не погодившись із податковими
повідомленнями - рішеннями № від
12 вересня 2013 р.; № від 12 вересня 2013
р.; № від 27 листопада 2013 р.,
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що наявні в
матеріалах справи видаткові й
податкові накладні, розрахункові
(платіжні) документи, в силу Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.99 року (в редакції, чинній на час
існування спірних правовідносин) та
Положення № 168/704 (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
є первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити. Докази того, що
вказані накладні, розрахункові
(платіжні) документи не мають юридичної
сили або визнані в установленому
порядку недійсними - відсутні. Відтак,
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту сум ПДВ, сплачених
в ціні за товарно-матеріальні цінності,
передані за видатковими накладними,
відповідає вимогам п. 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) та п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Підставою винесення податковим
органом оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень слугували
висновки акту планової виїзної
перевірки від 02.09.2013 року №652/2203/31651240/6
згідно якого ТОВ "Техкомресурси"
неправомірно віднесено до складу
витрат 3826498 грн. та до податкового
кредиту 780001 грн. ПДВ по
взаємовідносинах з ТОВ "Фаворит-груп",
ПП "Геліос -Д", ТОВ "Будівельне
підприємство "Екодім", ТОВ "Корпорація
Сатурн", ТОВ "Трискеле". При цьому,
висновки податкового органу
грунтуються на актах перевірок
контрагентів позивача, а саме: акті №
1281/233/368404414 ДПІ в Бабушкинському районі
м. Дніпропетровськ від 20.05.2011 р. ТОВ
"Фаворит-груп" позапланової невиїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства з ПДВ та
податку на прибуток під час здійснення
взаємовідносин з "Е-Восток Україна" та
ТОВ "Елфра Дисплей" за серпень 2010 р.;
акті № 543/23-3/35448064 від 07.02.2012 р.
Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП "Геліос-Д" з питань
правильності формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
січень, лютий, березень, квітень 2011 р.;
акті № 76/2305/34657066 від 18.07.2011 р. ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
документальної невиїзної перевірки
ТОВ "БП "Екодім" в частині дотримання
податкового законодавства по ПДВ за
травень 2011 р. У вказаних актах
перевірок податковими органами м.
Дніпропетровська зазначено про
відсутність об'єктів оподаткування по
операціям з придбання товарів (послуг)
у підприємств-постачальників та
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям.

Крім того, податковий орган
посилається на акт перевірки
контрагента позивача - ТОВ "Трискеле" №
593/2204/36067578/56 від 02.09.2013 р. за результатами
проведеної документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ "Гравіторг", ТОВ "Мерфіс", ТОВ
"Авріл-2007", ТОВ "СБ-Радар", ТОВ "Ренфорс",
ТОВ "Астарта Трейд-М", ТОВ "Альпек" по
податку на прибуток і ПДВ в період з
01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., згідно якого
податковим органом зроблено висновок
про відсутність об'єктів оподаткування
по операціям з придбання товарів у вище
зазначених підприємств -
постачальників, які мають ознаки
нереальності здійснення операцій, по
яких відсутній факт реального вчинення
та по операціям з подальшого продажу
цих товарів підприємству - покупцю ТОВ
"Техкомресурси" в розумінні статті 134 і
статті 185 ПК України, у зв'язку з чим
податковий орган дійшов висновку про
безтоварність операцій, складення
документів бухгалтерського та
податкового обліку без мети реального
настання правових наслідків, лише з
метою заниження об'єкта оподаткування.

Правила формування податкового
кредиту платниками податку на додану
вартість на час виникнення спірних
правовідносин визначались статтею 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997р. (у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України
"Про податок на додану вартість"
податковий кредит - це сума, на яку
платник податків має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Положеннями п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України №168/97-ВР від 03.04.1997р.
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
встановлено, що податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу
їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 вказаного
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів, не
підтверджені податковими накладними
або митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається: дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

За змістом п.п.7.7.1 п.7.7. ст .7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

В 2011 році правила формування
податкового кредиту, обчислення та
сплати податку на додану вартість
врегульовано розділом V Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
в якій зазначаються в окремих рядках
певні обов'язкові реквізити.

Приписами пункту 201.4. ст. 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі, якщо
на момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

З огляду на викладені норми
Податкового кодексу України можна
дійти висновку про існування декількох
підстав для формування податкового
кредиту, а саме: наявність у платника
податку - покупця належно оформленої
податкової накладної, а також фактичне
виконання господарської операції, за
наслідками якої у платника ПДВ виникає
право на податковий кредит.

Щодо визначення позивачеві зобов'язань
з податку на прибуток колегія суддів
зауважує на таке.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" ( чинного на час
виникнення спірних правовідносин),
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

За змістом п.п.5.2.1 п.5.2. ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно п.1.32 ст.1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
господарська діяльність - будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

Абзацом 4 п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" визначено, що не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування
податком на прибуток є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, показник валових витрат
безпосередньо впливає на об'єкт
оподаткування.

Відповідно до п. 138.1. ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються з:

- витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті;

- інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. Податкового кодексу
України передбачено, що витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Разом з тим, відповідно до пункту 138.2.
ст. 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до приписів пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Необхідною умовою для включення
понесених витрат на придбання товарів
(робіт, послуг) до складу валових витрат
є наявність зв'язку товарів (робіт,
послуг) з господарською діяльністю
підприємства. Придбання таких товарів
(робіт, послуг) повинно бути складовою
частиною діяльності особи, що
направлена на отримання доходу.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм, необхідно зауважити на те, що
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість та валові витрати для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, що стала
підставою для формування податкового
обліку платника податку. При цьому,
дотримання норм цивільного чи
господарського права не означають
автоматично реальності вчинення
господарської операції. Правильність
відображення в податковому обліку
господарських операцій відповідно до
їх реального змісту повинна
здійснюватись виключно на підставі
норм податкового законодавства. А
відтак, якщо певна господарська
операція не відбулася чи відбулася не
за тим її змістом, який відображено в
укладених платником податків
договорах, то це є підставою для
застосування відповідних наслідків у
податковому обліку.

З матеріалів справи убачається, що між
позивачем та ПП "Геліос-Д" укладено
договір № 07/01-11 від 07.01.2011 р. (Т. 4, а.с. 234)
, згідно умов якого підприємство ПП
"Геліос-Д" надавало послуги вантажним
транспортом по вивезенню сміття, листя,
великогабаритного сміття після
очищення підвалів житлових будинків.

Факт надання зазначених послуг
підтверджено актом виконаних робіт від
31.01.2011 р., платіжними дорученнями на
оплату послуг, а також податковими
накладними № 310105 від 31.01.2011 р., № 387 від
3І.03.2011 р., № 6251 від 29.04.2011, на підставі
них здійснювалося формування
податкового кредиту за І квартал 2011 р.
(Т. 4 а.с. 236,)

10.08.2010 р. між ТОВ "Техкомресурси" та ТОВ
"Фаворит-груп" укладено договір №10/08
купівлі - продажу партії товару. (т. 5
а.с. 124).

На підтвердження виконання
господарської операції позивачем
надано видаткову накладну № РН-310823 від
10.08.2010 р., платіжні відомості про оплату
товарів, наказ на відрядження
працівника ТОВ "Техкомресурси" в м.
Дніпропетровськ на ТОВ "Фаворит-груп"
для отримання товару від 09.08.2010 р.,
технічний паспорт на вантажний
автомобіль марки "ГАЗ-САЗ 3507",
товарно-транспортну накладну, акт
списання матеріальних цінностей №
АСТК-0444 від 10.09.2010 р., податкову
накладну № 9310823 від 10.08.2010 р., яка
використана підприємством ТОВ
"Техкомресурси" для формування
податкового кредиту за ІІІ кварталі 2010
р. (Т. 5 а.с. 125-130)

04.05.2011 р. між ТОВ "Техкомресурси" та ТОВ
"Будівельне підприємство "Екодім"
укладено договір № 100511 про надання
послуг по фарбуванню дитячих
майданчиків, ремонту покрівлі житлових
будинків, що розташовані в м. Суми на
території, яку обслуговує підприємство
позивача.

На підтвердження здійснення
господарської операції позивачем
надана податкова накладна № 42943 від
29.04.2011 р., довідка про вартість
виконаних будівельних робіт за
березень 2011 р., акт приймання виконаних
будівельних робіт за березень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
березень 2011 р., договірна ціна станом на
31.03.2011 р., підсумкова відомість ресурсів
за березень 2011 р., локальний кошторис №
2-1-1 від 31.03.2011 р., розрахунок витрат до
локального кошторису, довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за березень 2011 р., акт приймання
виконаних будівельних робіт за
березень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за березень 2011 р., договірна
ціна станом на 31.03.2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за березень 2011 р.,
локальний кошторис № 2-1-1 від 31.03.2011 р.,
розрахунок витрат до локального
кошторису, довідка про вартість
виконаних будівельних робіт за
березень 2011 р., акт приймання виконаних
будівельних робіт за березень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
березень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за березень 2011 р., договірна
ціна станом на 31.03.2011 р., локальний
кошторис № 92-1-1 від 31.03.2011 р., розрахунок
витрат до локального кошторису, акт
виконаних робіт договір № 07/01-11 від
04.01.2011 р., договір надання послуг № 080411
від 01.04.2011 р., перелік об'єктів з
поточного ремонту покрівлі, назва
об'єкта з поточного ремонту бойлера за
квітень 2011 р., довідка про вартість
виконаних будівельних робіт за квітень
2011 р., акт приймання виконаних
будівельних робіт за квітень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
квітень 2011 р. від 29.04.2011 р., розрахунок
витрат до локального кошторису,
договірна ціна на 2011 рік станом на
29.04.2011 р., підсумкова відомість ресурсів
за квітень 2011 р., акт виконаних робіт
договір № 07/01-11 від 04.01.2011 р., довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за квітень 2011 р., акт приймання
виконаних будівельних робіт за квітень
2011 р., підсумкова відомість ресурсів за
квітень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за квітень 2011 р., договірна
ціна на 2011 рік станом на 29.04.2011 р.,
локальний кошторис № 2-1-1 від 29.04.2011 р.,
розрахунок витрат до локального
кошторису, довідка про вартість
виконаних будівельних робіт за квітень
2011 р., акт приймання виконаних
будівельних робіт за квітень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
квітень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за квітень 2011 р., договірна
ціна на 2011 рік станом на 29.04.2011 р.,
локальний кошторис № 2-1-1 від 29.04.2011 р.,
розрахунок витрат до локального
кошторису замовник, назва об'єкта з
поточного ремонту бойлера за квітень
2011 р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 року,
підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., акт приймання виконаних
будівельних робіт за травень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., договірна ціна за травень
2011 року, розрахунок загально
виробничих витрат до локального
кошторису за травень 2011 року, локальний
кошторис за травень 2011 року, довідка
про вартість виконаних підрядних робіт
за травень 2011 р., акт приймання
виконаних будівельних робіт за травень
2011 р., підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., розрахунок
загально виробничих витрат до
локального кошторису за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
договірна ціна за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., локальний кошторис за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., локальний
кошторис за травень 2011 р., розрахунок
загальновиробничих витрат до
локального кошторису за травень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., довідка про вартість
виконаних підрядних робіт за травень
2011 р., акт приймання виконаних
будівельних робіт за травень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., договірна ціна за травень
2011 р., підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., розрахунок
загальновиробничих витрат до
локального кошторису за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., локальний
кошторис за травень 2011 р., розрахунок
загальновиробничих витрат до
локального кошторису за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., локальний кошторис за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
договірна ціна за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., акт приймання виконаних
будівельних робіт за травень 2011 р.,
договірна ціна за травень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., локальний кошторис за
травень 2011 р., розрахунок
загальновиробничих витрат до
локального кошторису за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
договірна ціна за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
договірна ціна за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., акт приймання виконаних будівельних
робіт за травень 2011 р.. підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
договірна ціна за травень 2011 р.,
підсумкова відомість ресурсів за
травень 2011 р., розрахунок
загальновиробничих витрат до
локального кошторису за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р.,
довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., договірна
ціна за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р., довідка про вартість виконаних
підрядних робіт за травень 2011 р., акт
приймання виконаних будівельних робіт
за травень 2011 р., підсумкова відомість
ресурсів за травень 2011 р., підсумкова
відомість ресурсів за травень 2011 р.,
договірна ціна за травень 2011 р.,
локальний кошторис за травень 2011 р.,
розрахунок загальновиробничих витрат
до локального кошторису за травень 2011
р. (Т. 4 а.с. 236-241, Т. 5 а.с. 1-84).

Ці первинні документи бухгалтерського
обліку та податкові накладні, отримані
від ТОВ "Будівельне підприємство
"Екодім", використані підприємством ТОВ
"Техкомресурси" під час формування
податкового кредиту за ІІ кварталі 2011
р.

01.10.2012р. між ТОВ "Техкомресурси" та ТОВ
"Альпек" укладено договір № 39 про
надання автопослуг та додаткова угода
(т.2 а.с.75-76, 77).

Реальність виконання вказаного
договору між сторонами господарських
відносин підтверджується актом
взаєморозрахунків, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
рапортами - нарядами про роботу
будівельних машин, виписками із
банківського рахунку підприємства
позивача, податковими накладними,
копії яких долучені до матеріалів
справи. (т. 2, а.с. 78-79, 80-92; т. 1 а.с. 168-175,
191-195, 209-216; т. 5, а.с. 141-155-170). Отримані від
ТОВ "Альпек" податкові накладні,
використані підприємством ТОВ
"Техкомресурси" під час формування
податкового кредиту.

03.05.2012р. між ТОВ "Техкомресурси" та ТОВ
"Мерфіс" укладено договір № 030512 про
надання авто послуг (т.2, а.с.109-110).

На підтвердження виконання
господарської операції позивачем
надано акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) (т. 5, а.с. 171-190), виписки з
банківського рахунку (т. 2 а.с. 111-114),
рапорти-наряди про роботу будівельних
машин (т. 1 а.с. 121-125, 144-145, 148, 150-152, 154, 156-162),
податкові накладні, копії яких
долучені до матеріалів справи. (т.5, а.с.
191-210).

Отримані від ТОВ "Мерфіс" податкові
накладні використані підприємством
ТОВ "Техкомресурси" у веденні
податкового обліку та враховані при
визначенні податкового кредиту
підприємства.

27.02.2012 року між ТОВ "Техкомресурси" та
ТОВ "Ексімконсалтінг" укладено договір
№ 2702 про надання автопослуг (т. 2, а.с.
93-94).

Отримані послуги використанні в
господарській діяльності ТОВ
"Техкомресурси", а саме для надання
послуг наступним підприємствам -
замовникам: КП "Сумижилкомсервіс" СМР і
зафіксовані формою КБ-3 за березень 2012
року на суму 199843,20 грн. (згідно
ресурсної відомості - використання
бульдозерів і навантажувачів); ТОВ
"Сумитеплоенерго" - зафіксовано формами
КБ-3 за березень 2012 на суму 69249,6 грн. та 307
696,8 грн. (згідно ресурсної відомості -
використання бульдозерів і
екскаваторів)

Реальність виконання вказаного
договору підтверджується актом
звіряння, виписками із банківського
рахунку, актами здачі-прийняття робіт
(надання послуг), змінними рапортами
виконаних робіт (т. 4 а.с. 2-30),
податковими накладними, копії яких
долучені до матеріалів справи. (т. 2, а.с.
95-99; т. 5, а.с.135-140). Ці первинні документи
використані підприємством ТОВ
"Техкомресурси" для забезпечення
ведення податкового обліку.

30.01.2012р. між ТОВ "Техкомресурси" та ТОВ
"Агроспецімпорт" укладено договір про
надання послуг спеціальною
будівельною технікою (копія в т. 2,
а.с.102-103).

Ці послуги використані в
господарській діяльності і надані ТОВ
"Сумитеплоенерго" і КП
"Сумижилкомсервіс" СМР, що зафіксовано
формами №КБ-3 та ресурсною відомістю
за лютий 2012 на загальну суму 289828,8 грн.
та 117933,60 грн. відповідно.

Реальність виконання цього договору
підтверджується актами звіряння,
виписками із банківського рахунку,
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг), податковими накладними, копії
яких долучені до матеріалів справи.
(т.5, а.с.131-134).

01.06.2011 р. між ТОВ "Техкомресурси" та ТОВ
"Корпорація Сатурн" укладено договір
№ 140611 про надання послуг у здійсненні
поточного ремонту покрівлі житлових
будинків, що розташовані в м. Суми на
території, яку обслуговує
підприємство ТОВ "Техкомресурси".

Реальність виконання цього договору
підтверджується довідками про
вартість виконаних робіт, актами
виконаних робіт, податковою накладною,
копії яких долучено до матеріалів
справи. (т.5, а.с.185-124).

01.06.2012р. між ТОВ "Трискеле" та ТОВ
"Техкомресурси" укладено договір
купівлі-продажу № 1, згідно умов якого
продавець зобов'язувався передати у
власність покупця будівельні
матеріали: бітум, пісок, щебінь, гран
відсів, ціна і кількість яких
визначається відповідно до накладних
(т. 2 а.с. 222).

Згідно акту звіряння взаємних
розрахунків (Т. 2 а.с. 223-228) станом на 31
грудня 2013 р. загальна заборгованість
ТОВ "Техкомресурси" перед ТОВ "Трискеле"
становить 4456061,17 грн. Факти оплати
товарів за цим договором
підтверджується копіями виписок із
банківського рахунку ТОВ
"Техкомресурси" (т. 2 а.с. 32-98).

Відповідно до довідки Головного
управління статистики у Сумській
області АА№ 984251 видами діяльності за
КВЕД-2010 ТОВ "Техкомресурси" є:
будівництво доріг та автострад,
підготовчі роботи на будівельному
майданчику, ремонт комп'ютерів і
периферійного устаткування, вантажний
автомобільний транспорт, діяльність у
сфері інжинірингу, геології та
геодезії, надання послуг технічного
консультування в цих сферах, збирання
безпечних відходів. (Т. 2 а.с. 72).

З матеріалів справи вбачається, що
отримані від ТОВ "Трискеле" товарно -
матеріалі цінності (пісок, щебень, гран
відсів, бітум) ТОВ "Техкомресурси"
використало в господарській
діяльності, що підтверджується
формами №КБ-3 ТОВ "Техкомресурси" зі
Службою автомобільних доріг у Сумській
області, ТОВ "Юніон Трейд" (копії
довідок про вартість виконаних
будівельних робіт /та витрати/,
підсумкових ресурсних відомостей в Т. 1
а.с. 126-142; в Т. 4, а.с. 99-124), також в судове
засіданні надано копії технічних
паспортів, паспортів якості на товари,
що отримані від ТОВ "Трискеле" (т. 4 а.с.
125-143).

Реальність виконання договору
купівлі-продажу від 01.06.2012 р.
підтверджується копіями податкових
накладних, видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних ,
реєстром довіреностей, виданих за 2012 р.,
журналом проводок за 2012 року по
контрагентам.(т. 1 а.с. 217-250; т. 2 а.с. 1-62,
125-221; т. 5 а.с. 211-225).

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що вказані первинні
документи за своєю формою та змістом
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Таким чином, факт реальності понесення
позивачем витрат у спірних
правовідносинах підтверджений
матеріалами справи.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зауважити на той факт, що
відповідачем ні під час розгляду
справи в суді першої інстанції, ні до
суду апеляційної інстанції не було
надано доказів на підтвердження
фальшивості зазначених документів, або
на невідповідність відомостей,
зазначених в цих первинних документах,
фактичним обставинам, або на
відсутність у контрагента статусу
платника ПДВ на момент вчинення та
виконання правочину, або на завищення
вартості робіт чи послуг, або на
несумісність зазначених в документах
робіт чи послуг з власною
господарською діяльністю ТОВ
"Техкомресурси". У ході перевірки
відповідачем не встановлено
проведення ТОВ "Техкомресурси"
збиткових операцій, невикористання у
власній господарській діяльності
товарів (послуг), отриманих від
контрагентів, взаємопов'язаності
позивача та вказаного контрагента,
обізнаності щодо обставин
господарювання один одного, вчинення
ними узгоджених дій щодо отримання
будь-якої вигоди (в тому числі і
податкової).

З огляду на викладене, матеріалами
справи підтверджено факт виконання
позивачем та контрагентами позивача
зобов'язань за спірними правочинами.
Копії первинних і розрахункових
документів не мають дефектів форми,
змісту або походження, які в силу ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", ст.ст.44, 201 Податкового кодексу
України, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704) спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості.

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між позивачем та його
контрагентами і правомірність
нарахування податкового кредиту та
віднесення відповідних сум до складу
валових витрат, відповідно до
первинних бухгалтерських документів
та по податковим накладним, які
виписані на виконання умов викладених
вище договірних відносин.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" одним із принципів
бухгалтерського обліку є превалювання
суті над формою, тобто операції
обліковуються відповідно до їх суті, а
не лише з урахуванням юридичної форми.

Реальність вказаних господарських
операцій підтверджується наданими
підприємством позивача первинними
бухгалтерськими документами, перелік
яких зазначено вище.

Крім того, слід зазначити, що сама собою
наявність або відсутність окремих
документів не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Таким чином, відсутність документів на
транспортування товару не є безумовною
підставою для того, щоб ставити під
сумнів вчинення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом.

Встановлені при розгляді справи факти
спростовують висновки відповідача про
безтоварність операцій.

Також перекладаючи відповідальність
платників податків, які повинні
самостійно відповідати по своїм
зобов'язанням, на сумлінного платника
податків, відповідач тим самим
уповноважив його здійснювати контроль
за дотриманням податкового
законодавства відносно своїх
контрагентів, що не відповідає
положенням чинного законодавства про
виключну компетенцію органів ДПС щодо
контролю за правильними та своєчасними
розрахунками господарюючих суб'єктів з
бюджетами. Також суд першої інстанції
зазначив, що чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку перевірки
відповідності законодавству
установчих документів постачальників
товару (робіт, послуг) та дотримання
ними вимог податкового законодавства.
Навіть у разі, якщо контрагент не
виконав своїх зобов'язань зі сплати
податків, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Також законодавство України не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету. Питання податкового
кредиту поширюється тільки на окремо
взятого платника податків і не ставить
цей факт у залежність від розрахунку з
бюджетом третіх осіб.

Колегія суддів також вважає доцільним
зауважити, що обмеження права
сумлінного платника податку на
формування податкового кредиту у
зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини. Так, відповідно п. 57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі "Булвес"АД проти Болгарії від
22.01.09 р. судом зазначено, що оскільки
компанія-заявник у повному обсязі та
вчасно виконала обов'язки з дотримання
встановлених Державою-членом
Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала
засобів для забезпечення виконання
податкових зобов'язань постачальником
і не знала про невиконання останнім
своїх обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Колегія суддів відхиляє доводи
податкового органу про відсутність у
названих постачальників об'єктивної
можливості для виконання поставки
товарів та робіт силу відсутності
основних засобів та робочого
персоналу. Адже укладення трудового
договору не є єдиним способом
залучення фізичних осіб до вчинення
необхідних дій в процесі виконання
поставки; податкове законодавство не
ставить право платника на податковий
кредит в залежності від того, за
рахунок яких ресурсів (власних або
залучених) здійснюється поставка
товарів (робіт, послуг) постачальником.

У комерційній діяльності виконання
поставок товарів, робіт, послуг не
завжди вимагає наявності власних
основних та транспортних засобів,
значної кількості персоналу; звичаями
ділового обороту встановлені й інші
можливості залучення матеріальних
ресурсів без реєстрації в
уповноважених органах (як-от - на умовах
оренди, найму за цивільними договорами
тощо).

Слід зазначити, що недобросовісність
платника має бути встановлена
безумовними та однозначно
розтлумаченими доказами, однак такі
докази на порушення вимог частин
першої, другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не представлено,
реальність виконання господарських
операцій, на підставі яких позивачем
сформовано податковий кредит, не
спростовано.

Щодо доводів податкового органу,
викладених в апеляційній скарзі про
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій, з посиланням
на висновки актів перевірок
контрагентів позивача, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій, а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що в силу
закону отримання податковим органом
актів перевірок, в яких викладені
висновки про наявність ознак фіктивної
господарської діяльності, відсутність
факту реального вчинення
господарських операцій, вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента не
має преюдиціального значення при
розгляді справи судом та не є
документом, що достовірно та
безсумнівно підтверджує обставини
фактичної дійсності.

Крім того, зазначені відповідачем
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування валових витрат та
податковий кредит з ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого права та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту. Адже,
Податковий кодекс України не ставить
право платника ПДВ на податковий
кредит в залежність від дій або
бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. І в разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи, оскільки позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами
господарювання зі статусом юридичної
особи, окремими платниками податку на
додану вартість, кожен з яких має свої
межі юридичної відповідальності, яка є
індивідуальною, виходячи з вимог ст.
61 Конституції України.

В силу ст.18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Таким чином, чинне законодавство не
покладає на платника податків
обов'язку перевіряти безпосереднього
контрагента на предмет виконання ним
вимог податкового законодавства та
його безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентом мали реальний характер,
діяльність позивача була спрямована на
отримання економічної вигоди від
підприємницької діяльності,
підприємства ознак фіктивності на час
здійснення господарської операції не
мали, що зумовлює хибність висновків
податкового органу.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
збільшення суми грошового зобов'язання
(шляхом прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень) порушує
право позивача мирно володіти своїм
майном, визначення якого міститься у
Першому Протоколі до Конвенції про
захист прав і основоположних свобод
людини від 20 березня 1952 року , яка є
частиною національного законодавства
України згідно із статтею 9 Конституції
України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до
Конвенції так визначає підстави, за
яких особа може бути позбавлена свого
майна: "Кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права"

Роз'яснення цієї норми містяться в
рішеннях Європейського суду з прав
людини (надалі також "ЄСПЛ"). Дані
рішення згідно з статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики ЄСПЛ при
вирішенні справ.

Так, у пункті 53 рішення в справі "Булвес"
АД проти Болгарії ЄСПЛ визначив
поняття власності, вказавши, що
"власність" може включати як існуючу
власність, так і активи, включаючи
вимоги стосовно яких заявник може
стверджувати, що у нього чи у неї є
принаймні "правомірні очікування"
отримати ефективне здійснення свого
майнового права.

У рішенні в справі "Щокін проти України"
(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення
податковим органом зобов'язання особи
з податку безперечно є втручанням до
майнових прав заявника, гарантованих
статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке
втручання за Конвенцією може бути
визнане тільки якщо здійснене на
умовах, передбачених законом. Так, у пп.
50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає:
"Найпершою та найбільш важливою
вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є
те, що будь-яке втручання державних
органів у мирне володіння майном
повинне бути законним: друге речення
першого параграфу наділяє правом
позбавляти майна лише "на умовах,
передбачених законом" і другий
параграф визначає, що Держава має право
контролювати використання майна
шляхом введення в дію "законів". Більше
того, верховенство права, один з
фундаментальних принципів
демократичного суспільства,
притаманний всім статтям Конвенції. Це
поняття (поняття "закону") вимагає, перш
за все, щоб заходи, що застосовуються,
ґрунтувалися на національному
законодавстві. Воно також посилається
на якість закону, що застосовується,
вимагаючи його доступності для осіб,
яких він стосується, точності та
передбачуваності в його застосуванні."

Таким чином, будь-які дії, спрямовані на
позбавлення особи її майна є
незаконними, якщо контролюючі органи
діють не у відповідності до закону.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини. Так,
в пункті 71 рішення у справі "Булвес"АД
проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого
висновку: "... Суд вважає, що
компанія-заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особо
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Проте, всупереч наведеним положенням,
відповідачем не доведено
правомірність рішень, що є предметом
оскарження.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що ТОВ "Техкомресурси"
правомірно віднесено до складу валових
витрат вартість придбаних
товарів/робіт від контрагентів та
сформовано податковий кредит на
підставі виписаних податкових
накладних, отриманих в ході виконання
господарських операцій, підтверджених
належними первинними документами, що
грунтується на вимогах Податкового
кодексу України, а отже донарахування
податку на прибуток та податку на
додану вартість, а також зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість є
необгрунтованим .

В зв'язку з тим, що податковий орган не
мав належних підстав для збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість та податку на
прибуток, то згідно положень
Податкового кодексу України
відповідач не мав підстав для
визначення позивачу штрафних
(фінансових) санкцій.

Таким чином, в даному випадку
відповідна сторона, як суб'єкт владних
повноважень, не довела суду
правомірність прийнятих нею
податкових повідомлень-рішень, що дає
суду підстави для задоволення
адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про скасування №
від 12 вересня 2013 р.; № від 12
вересня 2013 р.; № від 27 листопада
2013 р.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Сумського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014р. по
справі № 818/9143/13-a залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст ухвали виготовлений 07.07.2014 р.