Справа № 826/5382/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5382/14
Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх
І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
позивача - товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-люкс» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 травня 2014 року у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-люкс» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування рішення про визначення
митної вартості товару від 20.01.2014р. №
100250001/2014/000012/2, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування рішення про визначення
митної вартості товару від 20.01.2014р. №
100250001/2014/000012/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
травня 2014 року у задоволенні позову -
відмовлено.

На вказану постанову позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просив її
скасувати та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія
суддів зважає на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, на підставі
зовнішньоекономічного контракту від
17.03.2011 року № SЕL 11, укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Софіт-Люкс" та
компанією «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP. &EXP.CO.,LTD»
(Китай), позивачем на митну територію
України ввозився товар -
світлотехнічна продукція.

Митна вартість товару була заявлена
декларантом шляхом подання
електронної декларації митної
вартості №100250001/2014/006092 від 20.01.2014р., за
основним методом, тобто за ціною
договору (контракту) 1 митна вартість
товару, що імпортується складає 0,3615
дол. США.

Позивачем до вантажної митної
декларації було додано
товаросупровідні документи, зокрема:
виписка з бухгалтерської документації
б/н від 20.01.2014; прайс-лист виробника від
04.12.2013; висновок про якісні
характеристики товарів № В-42 від 11.01.2014;
картка обліку №100/2012/0002564 від 16.05.2013; CMR
0049 від 17.01.2014; коносамент ZENNLAQB349307 від
11.12.2013; рахунок - фактура про надання
транспортно - експедиційних послуг
№НВ0266 від 08.01.2014; довідка про
транспортні витрати та відсутність
страхування б/н від 11.01.2014; комерційний
інвойс №EX13UA6232-18 від 04.12.2013; пакувальний
лист б/н від 04.12.2013; додаткова угода №2
від 12.10.2011; зовнішньоекономічний
договір від 17.03.2011 року № SЕL 11; договір
про транспортно-експедиторське
обслуговування №08/01/2014 від 08.01.2014;
декларації про походження товару
ЕХ13UA6232-18 від 04.12.2013.

В той же час, Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів 03.12.2013р. було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №100250000/2013/600980/2,
а саме 1 митна вартість товару складає
0,6980 дол. США

Коригування митної вартості товару
відповідачем здійснено відповідно до
положень статті 55 Митного кодексу
України у зв'язку з тим, що документи,
надані позивачем до митного оформлення
містять неповні відомості та
розбіжності, а саме: вантаж відправлено
згідно з коносаментом від 11.12.2013 №
ZENNLAQB349307, а наданий до митного
оформлення договір про
транспортне-ескпедиційне
обслуговування № 08/01/2014 датовано 08.01.2014,
тобто пізніше дати відправлення
вантажу.

Вважаючи, що подані декларантом
документи не дають змоги визначити
митну вартість імпортованих товарів,
шляхом електронного повідомлення
посадовою особою митниці повідомлено
товариство про необхідність надати
додаткові документи.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, декларанту було запропоновано
надати додаткові документи, а саме:
транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що місять відомості
про вартість перевезення; за наявності
- інші платіжні та бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного договору;
якщо здійснювалось страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування, договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); інформація
біржових організацій щодо вартості
сировини; копію митної декларації
країни відправлення; інші документи за
бажанням декларанта для підтвердження
заявленої митної вартості.

Як вбачається, позивачем були надані
додаткові документи.

Проте, як зазначає відповідач,
витребуванні у позивача додаткові
документи не були надані у повному
обсязі, а саме не були надані
транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість перевезення; інформація
біржових організацій щодо вартості
сировини; копія митної декларації
країни відправлення.

У відповідності до рішення
відповідачем було скореговано митну
вартість товару, у зв'язку з чим, для
випуску товарів у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання, товариство
додатково сплатило обов'язкові
платежі.

Так, колегія суддів погоджується з
правомірністю коригування
відповідачем митної вартості ввезених
позивачем товарів, з огляду на
наступне.

Згідно ст. 49 МК України (далі - МК
України), митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України визначено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54
Митного кодексу України, митний орган з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право, зокрема,
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною шостою вказаної
правової норми митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі, зокрема,
неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у частині другій статті 53
цього Кодексу) та неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України, документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Зазначені в оспорюваному рішенні
розбіжності в документах, зокрема,
відсутність транспортних (перевізних)
документів, а також документів, що
містять вартість перевезення, на думку
суду можуть вважатися відсутністю всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів.

Згідно з ст. 55 МК України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України,
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена, або підлягає
сплаті за товари, тобто загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Отже, оскільки митному органу не були
надані транспортні (перевізні)
документи, станом на дату прийняття
рішення про коригування митної
вартості позивачем, який був належним
чином проінформований про наявність
розбіжності в документах, що були
подані ним до митного оформлення, то
відповідачем правомірно прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції - є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги позивача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача -
товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-люкс» -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
О.О.
Шостак

І.Л.
Желтобрюх

Ухвалу складено у повному обсязі 30.07.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.