Справа № 618/759/14-а
Суддя: Бунін Є. О.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №618/759/14-а
Провадження №2-а/618/14/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року Дворічанський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря Будной О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Дворічна
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до старшого ІДПС ВДАІ з
обслуговування Чугуївського та
Печенізького районів Харківської
області Бабкова Віталія Миколайовича
про скасування постанови та закриття
провадження по справі про
адміністративне правопорушення,-

встановив:

25 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративною позовною
заявою, у якій просив скасувати
постанову серії ПС1 №814427 від 18 липня 2014
року по справі про адміністративне
правопорушення, винесеної старшим
інспектором ВДАІ з обслуговування
Чугуївського та Печенізького районів
Харківської області Бабковим В.М.,
згідно якої позивача було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст.122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425.00 гривень.

У постанові вказано, що 18 липня 2014 року
о 16-40год. ОСОБА_1 керував автомобілем
Лєндмарк д/н НОМЕР_1, на 536 км. автодороги
Київ-Харків-Довжанський у м.Чугуїв
Харківської області, на дорозі з двома
смугами у кожному напрямку, рухався по
зустрічній смузі, чим порушив п.11.4
Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає постанову у справі про
адміністративне правопорушення
незаконною та безпідставною.

Позивач заперечує факт правопорушення,
та вказує, що 18 липня 2014 року о 16-40год.
він керував автомобілем Лєндмарк д/н
НОМЕР_1, на 536 км. автодороги
Київ-Харків-Довжанський у м.Чугуїв
Харківської області, ніяких порушень
не скоював, з пред'явленими
звинуваченнями не згоден.

Незважаючи на пояснення ОСОБА_1 щодо
непорушення вимог Правил дорожнього
руху, інспектор ВДАІ склав відносно
нього протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.122
КУпАП, а потім постанову про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надав суду заяву про слухання
справи у його відсутність, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Бабков В.М. в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заперечення, з яких вбачається, що
адміністративний позов він не визнає і
зазначає, що при фіксації порушення
правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1
діяв відповідно до норм чинного
законодавства України.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

18 липня 2014 року старший ІДПС ВДАІ з
обслуговування Чугуївського та
Печенізького районів Харківської
області Бабков В.М. виніс постанову,
відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий
до адміністративної відповідальності
та на нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу на суму 425.00
гривень. Підставою для ухвалення
постанови є складання протоколу про
адміністративне правопорушення,
позивачу було надано примірники цих
документів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Обов'язок доказування по зазначеній
адміністративній справі законом
покладено на відповідача, тобто
відповідач повинен довести суду
правомірність складання
вищезазначеної постанови, таким чином,
відповідачем не виконано обов'язку,
покладеного на нього законом. Навпаки
викладеним обставинам у постанові,
позивач зазначив суду, що постанова
відносно нього винесена неправомірно,
крім того, не відповідають фактичним
обставинам, події що мали місце 18 липня
2014 року, викладені у постанові, тобто не
доведено, що позивачем порушено п.11.4
Правил дорожнього руху, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України.

При цьому, відповідно до ст.280 КУпАП,
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Як вбачається, з матеріалів справи
відповідачем не надано в суд доказів,
на підставі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи та, якими б
спростовувались обставини, на які
посилається позивач.

Враховуючи, що з протоколу про
адміністративне правопорушення та
оскаржуваної постанови вбачається, що
позивач був не згоден з наявністю факту
вчинення ним відповідного
правопорушення, суд вважає, що самі по
собі протокол та постанова про
адміністративне правопорушення не
можуть бути беззаперечним доказом
вчинення адміністративного
правопорушення позивачем.

Згідно ст.62 Конституції України, усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачем не доведено законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови.

Приймаючи до уваги приписи ч.1, 3 ст.2, ч.2
ст.71 КАС України, суд вважає, що
ухвалюючи постанову по справі про
адміністративне правопорушення
відповідач діяв з порушенням норм
КУпАП, що регламентують порядок
притягнення винних осіб до
адміністративної відповідальності,
тому позовні вимоги є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган
при розгляді скарги на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може прийняти рішення
про скасування постанови, і закриття
провадження по справі, тому,
задовольняючи позов, суд скасовує
оскаржувану постанову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.159-163, 1712 КАС України, ст.ст.247, 288, 296
КУпАП,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №814427 від 18 липня 2014 року про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять
п'ять) гривень.

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП -
закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Є.О. Бунін