Справа № 815/4347/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4347/14
У Х В А Л А

30 липня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Завальнюк І.В.,
розглянувши матеріали
адміністративної позовної заяви
ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби
України, Державної казначейської
служби України про визнання
бездіяльності неправомірною,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним
адміністративним позовом, в якому
просить визнати неправомірною
бездіяльність відповідача-1 щодо
неналежного виконання судового
рішення від 06.06.2007 року; відшкодувати
матеріальну шкоду в сумі 7828 гривень та
моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.107 КАС України суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, серед іншого, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позивач пропустив строк на
звернення до суду із позовними
вимогами до Державної виконавчої
служби України щодо оскарження
бездіяльності останньої.

Так, із матеріалів адміністративного
позову вбачається, що рішенням
апеляційного суду Одеської області від
06.06.2007 року по справі № 2-а-73/06 на користь
ОСОБА_1 з Державного бюджету України
стягнуто 8622,03 гривень; 10.10.2007 року судом
виданий виконавчий лист, який 21.03.2008
року поданий ОСОБА_1 на примусове
виконання (ВП № 6859773, відкрито 25.03.2008
року). 23.01.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого документу без виконання,
яка була оскаржена ОСОБА_1 до
адміністративному суду (справа №
915/952/13-а), в результаті чого постановою
Одеського апеляційного
адміністративного суду дії виконавця
щодо повернення виконавчого документа
без виконання визнано неправомірними
та зобов'язано вчинити дії по виконанню
судового рішення від 06.06.2007 року. На
виконання вказаної постанови Одеським
окружним адміністративним судом 25.04.2014
року виданий виконавчий лист № 915/952/13-а,
на підставі якого 26.06.2014 року боржник за
ВП № 6859773 виконав рішення апеляційного
суду Одеської області від 06.06.2007 року по
справі № 2-а-73/06.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить
визнати бездіяльність відповідача, яка
полягала у нездійсненні примусового
стягнення протягом семи років,
неправомірною, зважаючи на вищевказані
обставини.

Згідно з ч.1 ст.181 КАС України учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 цієї ж статті
позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, дізнавшись про порушення
своїх прав та інтересів 26.06.2014 року (в
день фактичного виконання рішення
суду), ОСОБА_1 звернулась із відповідним
адміністративним позовом лише 29.07.2014
року, отже пропустила встановлений
спеціальною нормою десятиденний строк
на звернення до суду із даними
позовними вимогами.

Слід зазначити, що тривалість і правила
обчислення строку звернення до суду
визначаються за тими правилами, які
були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку. Строк
звернення до суду розпочинається і
закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

За загальним правилом перебіг строку
на звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Необхідно зазначити, що
процесуальним строком є проміжок часу,
встановлений законом або судом, у який
суд та особи, що беруть участь у справі,
та інші учасники процесу вчиняють
певні процесуальні дії, передбачені
Кодексом адміністративного
судочинства України, в результаті
вчинення яких настають певні правові
наслідки.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

При викладених вище обставинах, суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, адже
сутність зазначеного інституту
полягає в тому, що особа, яка
звертається до суду за захистом
порушеного права була не в змозі
зробити це внаслідок незалежних від
неї обставин, зокрема, якщо цьому
перешкоджала надзвичайна або
невідворотна за даних умов подія. Таких
обставин судом не встановлено, у
зв'язку із чим суд вважає за необхідне в
силу ч.1 ст.100 КАС України залишити
позовну заяву в частині визнання
бездіяльності відповідача-1
неправомірною - без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Із позовної заяви убачається, що
позивач просить суд стягнути
матеріальну та моральну шкоду, яка
заподіяні протиправною бездіяльністю
відповідача-1, строк на оскарження якої
судом визнаний пропущеним.

При зазначених вище обставинах суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, в силу ч.2 ст.21 КАС України, не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки вони не заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір, у зв'язку із чим
у відкритті провадження в цій частині
слід відмовити. При цьому суд роз'яснює
позивачці її право звернутися до суду
із позовом про відшкодування шкоди в
порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.99,100, 107, 109, 181 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби України про визнання
бездіяльності неправомірною - залишити
без розгляду.

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження по справі за її позовом до
Державної казначейської служби
України про стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

Роз'яснити позивачці, що спір про
відшкодування шкоди підлягає
вирішенню в порядку цивільного
судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали апеляційної скарги.

Суддя
І.В. Завальнюк