Справа № 822/1943/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/40392/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13.05.2013р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.07.2013р. у
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Хмельницькому
про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України у м.Хмельницькому
Хмельницької області звернулось до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м.Хмельницькому про
стягнення з відповідача на користь
позивача сум виплачених пенсій за
січень - червень 2011 року у розмірі 554476,93
грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 19.09.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 17.11.2011р., в задоволенні позову було
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07.03.2013р. постанову суду
першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

При новому розгляді справи, ухвалою
суду від 13.05.2013р. позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача сум виплачених пенсій за
січень 2011 року залишено без розгляду.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13.05.2013р.,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 04.07.2013р., позов задоволено частково:
стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м.Хмельницькому суму
виплачених пенсій у розмірі 22569,96грн.; в
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів в частині відмови в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення
відшкодування адресної допомоги та
допомоги на поховання, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення судів у вказаній
частині скасувати та направити справу
на новий судовий розгляд.

Відповідач в запереченнях на касаційну
скаргу просив залишити останню без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін,
оскільки вони, на його думку, ухвалені
відповідно до норм чинного
законодавства й на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем та
відповідачем підписано акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за лютий - червень 2011
року.

Вказані акти підписані сторонами з
врахуванням таблиць розбіжностей,
згідно яких відповідачем не прийняті
до відшкодування деякі суми витрат за
період з лютого по червень 2011 року, в
зв'язку з чим, на думку позивача, у
відповідача утворилась заборгованість
у розмірі 458161,99 грн.

Невідшкодовані суми витрат за період з
лютого по червень 2011 року складаються з
виплат пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну; виплат державної
адресної допомоги; виплат пенсій по
справах, в яких відсутні оригінали
довідок МСЕК про групу інвалідності та
по справах, в яких акти Н-1 не
відповідають вимогам законодавства.

Щодо відшкодування витрат по виплатах
пенсій громадянам держав-учасників СНД
та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну, то
судами попередніх інстанцій було взято
до уваги таке.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23 вересня 1999 року №1105-XIV (далі - Закон),
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць цієї Угоди
та членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 даної Угоди встановлено, що
всі витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень
Закону відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги. Уся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким
до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду соціального страхування
від нещасних випадків страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

За змістом абзацу 8 пункту 3 Прикінцевих
положень Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку про наявність у Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань обов'язку з відшкодування
органам Пенсійного фонду України сум,
виплачених як пенсії по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишньої республіки СРСР, а
тому суми витрат на виплату пенсій
громадянам, які отримали каліцтво в
державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну, або членам
їх сімей, підлягають стягненню з
відповідача за період з лютий - червень
2011 року в сумі 11405,98грн.).

Що ж до відшкодування виплат пенсій по
справах, в яких відсутні оригінали
довідок МСЕК про групу інвалідності та
в яких акти Н-1 не відповідають вимогам
законодавства, то слід вказати таке.

Як вказали суди попередніх інстанцій,
відповідачем не наведено, в чому саме
полягає невідповідність актів Н-1
вимогам законодавства, а також не
надано доказів визнання таких актів
недійсними чи їх скасування або
доказів визнання неправомірними дій
позивача щодо призначення відповідних
пенсій.

Разом з цим, за змістом п.9 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України
№22-1 від 25.11.2005р., основним документом
для призначення пенсії по інвалідності
є виписка з акта огляду МСЕК, яку
одержує від МСЕК орган, що призначає
пенсію та додає до заяви про
призначання пенсії.

При цьому, як правильно вказали суди,
перевірку документів, які є підставою
для призначення та виплати пенсій по
інвалідності є саме органи Пенсійного
фонду України, а тому оскільки позивач
знайшов підстави для призначення таких
пенсій, то й витрати з їх виплати,
підлягають відшкодуванню відповідачем
за період лютий - червень 2011 року
відповідно в сумах 7371,98 грн. та 3792,00 грн.

Також, судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає
правильним висновок судів про відмову
в задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача державної адресної допомоги
за період з лютого 2011 року по червень 2011
року, з огляду на те, що остання не
входить до переліку сум, що підлягають
відшкодуванню відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008р. №265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» та спільної
постанови правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4
«Про затвердження Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

Зокрема, посилання позивача в
касаційні скарзі на безпідставне
незадоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача відшкодування
виплачених позивачем сум допомог на
поховання, не можуть бути прийняті до
уваги судом, оскільки згідно з
підписаними сторонами актами такі
витрати позивачем було понесено лише в
січні 2011 року, тоді як, як вже
вказувалось в цій ухвалі, ухвалою суду
від 13.05.2013р. позовні вимоги за січень 2011
року залишено без розгляду.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
13.05.2013р. та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 04.07.2013р. - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Олексієнко М.М.