Справа № 826/9857/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9857/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2014 року № 826/9857/14

В приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою у м. Києві по вул. Великій Васильківській, 81-а, Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва

до Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" заборгованості в розмірі 71 646,76 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на закони України "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування", "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", Постанову Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 № 257 "Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", Постанову Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372 "Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи" та зазначає, що Державне підприємство "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" має заборгованість по відшкодуванню коштів на виплату різниці між сумами пенсій, призначених відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів за період з 24 січня 2014 року по 25 червня 2014 року в розмірі 71 646,76 грн.

Представником відповідача через канцелярію суду подані заперечення по суті заявлених позовних вимог, в яких відповідач посилається на закони України "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування", Постанову Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372 "Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи" та зазначає, що визначена Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва заборгованість за період з 24 січня 2014 року по 25 червня 2014 року у розмірі 71 646,76 грн. не має належного обґрунтування, оскільки зазначені в розрахунках пенсіонери вийшли на пенсію у той час, коли підприємство було бюджетною установою та з тих підстав, що Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва не надано належних доказів на підтвердження фактичних витрат на виплату пенсії пенсіонерам.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Державне підприємство "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" (ідентифікаційний код 01422832) є юридичною особою та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва.

Статтею 24 Закону України від 13.12.1991 № 1977-ХІІ "Про наукову і науково-технічну діяльність" (із змінами та доповненнями, далі – Закон № 1977-ХІІ) встановлено, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до статті 23 цього Закону та частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 цього Закону.

Різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Як вбачається з матеріалів справи, за підприємством відповідача обліковуються особи, яким призначено пенсію згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Відповідно до пункту 2 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372 (далі – Порядок), за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації (пункт 3 Порядку).

Згідно пункту 5 Порядку розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

У разі зміни розміру пенсії або виникнення обставин, які впливають на фінансування різниці у розмірі пенсії (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це відповідні підприємства, установи, організації та заклади у місячний строк з дня виникнення таких обставин.

При цьому, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством (пункт 8 Порядку).

Відповідно до повідомлень Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів та картки особового рахунку Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування", відповідач повинен відшкодувати кошти на виплату різниці між сумами пенсій за період з 24 січня 2014 року по 25 червня 2014 року у розмірі 71 646,76 грн.

Проте, станом на день розгляду спору в суді, сума на відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів за період з 24 січня 2014 року по 25 червня 2014 року у розмірі 71 646,76 грн. відповідачем не сплачена.

Щодо доводів відповідача відносно того, що визначена позивачем заборгованість за період з 24 січня 2014 року по 25 червня 2014 року у розмірі 71 646,76 грн. не має належного обґрунтування, суд зазначає про наступне.

Перерахування пенсій проводяться органами Пенсійного фонду автоматично за допомогою програмного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ-W.

Проте, під час розгляду справи суду не пред’явлено доказів надання відповідачем витребовуваних Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва документів для проведення зустрічної звірки розрахунків.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність суми коштів на виплату різниці між сумами пенсій, призначених науковим працівникам відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" та сумами пенсій цих осіб, обчислених відповідно до інших законодавчих актів, визначеної територіальними органами Управління Пенсійного фонду України за період з 24 січня 2014 року по 25 червня 2014 року.

При цьому, під час розгляду справи відповідач не навів жодних обставин та доказів, які б свідчили про його дії, направлені на вирішення спірної ситуації, що є характерною ознакою протиправності дій, а саме: ухилення від здійснення обов'язкових платежів до державного бюджету.

Враховуючи наведене та з огляду на те, що відповідачем не доведено виконання ним обов'язку, передбаченого Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сплату у встановленому чинним законодавством порядку до органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням коштів для фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за період з 24 січня 2014 року по 25 червня 2014 року в розмірі 71 646,76 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163, 1832, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 9, 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А.Бояринцева