Справа № 810/2714/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року 810/2714/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дорошенка
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області про визнання
протиправними та скасування наказів,
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

6 травня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернувся ОСОБА_1 із позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області (ГУ МВС України в Київській
області) про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
роботі, а також зобов'язання вчинити
дії.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року таку позовну заяву залишено без
розгляду у зв'язку із пропуском строку
звернення до суду, зважаючи на те, що
оскаржувані накази винесені
відповідачем у квітні 2013 року, а
позивач звернувся до суду із цим
позовом у травні 2014 року, за річний
строк жодних дій стосовно недопуску на
роботу не вчиняв, звернень не
направляв, та враховуючи, що у березні
2014 року ОСОБА_1 уже звертався до
Київського окружного
адміністративного суду із позовом про
визнання незаконними та скасування тих
самих наказів №286 від 9 квітня
2013 року, №267о/с від 22 квітня 2013 року, і
поновлення на роботі.

Разом із тим, ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2014 року таку ухвалу суду
першої інстанції скасовано та
направлено для продовження розгляду
справи до Київського окружного
адміністративного суду. При цьому
судом апеляційної інстанції вказано,
що перебіг місячного строку звернення
до суду із цим позовом необхідно
рахувати із 25 квітня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що працював на посаді
провідного спеціаліста відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ з обслуговування
Києво-Святошинського району при
Управлінні ДАІ, однак 22 квітня 2013 року
був звільнений. Вказав, що накази
стосовно притягнення до
дисциплінарної відповідальності №286
від 9 квітня 2013 року та звільнення його
із займаної посади №267 о/с від 22 квітня
2013 року винесені без наявності підстав
для їх прийняття. Зокрема,
підкреслював, що оскаржуваний наказ
про притягнення до дисциплінарної
відповідальності не містить даних про
попереднє притягнення до
дисциплінарної відповідальності;
звертав увагу, що за період його служби
перерозподілу відповідної роботи
задля ефективного здійснення
покладених на нього функціональних
обов'язків не здійснювалося, що
спричинило можливі технічні помилки у
зв'язку із браком часу. Також вказав на
неврахування зовнішніх факторів, які
здійснювали вплив на нього під час
можливого допущення помилок, зокрема
сімейних обставин (перебування дружини
на останньому місяці вагітності) та
тиску з боку керівництва, у зв'язку із
чим позивач міг допустити помилки, але
умислу на це не мав.

Посилаючись на порушення відповідачем
положень Конституції України та
Кодексу законів про працю України,
просив:

- визнати незаконним та протиправним
наказ ГУ МВС України в Київській
області №286 від 9 квітня 2013 року у
частині звільнення ОСОБА_1 із займаної
посади;

- визнати незаконним та протиправним
наказ ГУ МВС України в Київській
області №267 о/с від 22 квітня 2013 року
щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної
посади;

- зобов'язати відповідача скасувати
наказ №286 від 9 квітня 2013 року у частині
звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, з
відповідним внесенням запису до
трудової книжки позивача;

- зобов'язати відповідача скасувати
наказ №267 о/с від 22 квітня 2013 року щодо
звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, з
відповідним внесенням запису до
трудової книжки позивача;

- зобов'язати ГУ МВС України в Київській
області поновити ОСОБА_1 на займаній
ним до незаконного звільнення посаді;

- у зв'язку з відсутністю попередньо
займаної позивачем посади зобов'язати
перевести ОСОБА_1 на тотожну посаду, що
передбачена штатним розписом - посаду
провідного фахівця центру надання
послуг пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування Києво-Святошинського
району при УДАІ ГУ МВС України в
Київській області;

- допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на займаній
посаді.

У судових засіданнях позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив відмовити у його
задоволенні. В усних поясненнях та
письмових запереченнях вказав, що 5
березня 2013 року відповідачем отримано
інформацію про безпідставну зміну року
випуску при реєстрації автомобілів
працівниками відділу РЕР ДАІ з
обслуговування Києво-Святошинського
району. У ході службового
розслідування виявлено ще ряд
автомобілів іноземного виробництва,
яким при реєстрації позивачем
безпідставно змінено рік виготовлення
у сторону його зменшення. Звертав
увагу, що ОСОБА_1 факт вчинення ним
порушення визнав, при цьому у цей час
діючою була догана, оголошена позивачу
за порушення трудової дисципліни, яке
передувало виявленому, а тому
стверджував, що ГУ МВС України в
Київській області правомірно винесено
накази про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
про звільнення його із займаної посади.

Протокольною ухвалою суду від 16 липня
2014 року до участі у справі у якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
залучено Управління ДАІ ГУ МВС України
у Київській області. Про дати, час та
місце розгляду справи третя особа була
повідомлена належним чином, однак у
судові засідання не з'явилась, заяв,
клопотань, пояснень не направляла.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, представника
відповідача, дослідивши інші докази,
які містяться в матеріалах справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову, з
огляду на таке.

Судом встановлено, що 20 серпня 2011 року
ОСОБА_1 відповідно до наказу від 19
серпня 2011 року №995 о/с прийнятий на
посаду провідного спеціаліста відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ з обслуговування
Києво-Святошинського району при
Управлінні ДАІ (т.1 а.с.132); тобто згідно
із законом був державним службовцем,
отже мав здійснювати свої повноваження
відповідно до Закону України «Про
державну службу», загальних правил
трудового законодавства, правил
внутрішнього трудового розпорядку та
функціональних обов'язків

До функціональних обов'язків позивача
на такій посаді входило: проводити
огляд транспортних засобів поданих до
реєстрації, перереєстрації та зняття з
обліку на предмет ідентифікації та
відповідності реєстраційним
документам; проводити прийом громадян
та представників підприємств, установ
та організацій з питань реєстраційної
діяльності; особисто під власним
паролем проводити операції з
реєстрації, перереєстрації та зняття з
обліку транспортних засобів в АІС
«Автомобіль»; персонально відповідати
за достовірність внесеної інформації;
перевіряти на предмет підробки подані
до реєстрації документи; при
необхідності готувати відповідні
запити в інші служби, організації,
установи та здійснювати їх відправку
за місцем призначення; перевіряти
транспортні засоби на предмет розшуку
або арешту по автоматизованій
пошуковій базі «Угон», «Розшук»,
«Митниця», «Арешт» і «Адмінпрактика»
та згідно наявної інформації про
накладення заборон та обмежень;
контролювати своєчасність та повноту
сплати грошових внесків згідно діючого
законодавства при здійсненні
реєстраційних операцій; оформлювати
акти повторного оприбуткування та
знищення бувших у використанні
номерних знаків, номерних знаків для
разових поїздок, відповідати за їх
знищення; здійснювати контроль за
своєчасним надходженням даних до бази
«Адмінпрактика»; здійснювати
направлення запитів про підтвердження
зняття з обліку та реєстрації
транспортних засобів до інших РЕП,
вести книгу реєстрації таких записів;
здійснювати перевірки торгівельних
організацій, які займаються торгівлею
автомототранспортними засобами та
номерними агрегатами до них, готувати
довідку та акти перевірок по
результатам їх діяльності (т.1 а.с.133-135).

Як вбачається із матеріалів справи, 5
березня 2013 року до Управління ДАІ ГУ
МВС України в Київській області
надійшов лист Управління внутрішньої
безпеки в місті Києві Департаменту
внутрішньої безпеки Міністерства
внутрішніх справ України від 28 лютого
2013 року за №18/10-248вих. із інформацією
про те, що працівниками
Києво-Святошинського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
при реєстрації автомобілів LAND ROVER RANGE
ROVER 9 січня 2013 року та MERCEDES-BENZ CLS 350 10
січня 2013 року було безпідставно
змінено рік їх випуску із 2012 на 2013 (т.1
а.с.117).

У зв'язку із такими обставинами ГУ МВС
України в Київській області проведено
службове розслідування, за наслідками
якого складено висновок від 16 березня
2013 року (т.1 а.с.125-129).

Із вказаного висновку видно, що факти
реєстрації автомобілів LAND ROVER RANGE ROVER та
MERCEDES-BENZ CLS 350 9 та 10 січня 2013 року із
зміною року їх випуску у бік зменшення
(із 2012 на 2013) підтвердились. Крім того, у
ході службового розслідування
виявлено ще ряд автомобілів іноземного
виробництва, яким безпідставно змінено
рік виготовлення з 2012 року на 2013 рік, а
саме:

- 16 січня 2013 року - PORSCHE CAYENNE;

- 16 січня 2013 року - LAND ROVER RANGE ROVER;

- 17 січня 2013 року - MERCEDES-BENZ GL 550;

- 19 січня 2013 року - TOYOTA LAND CRUISER 200;

- 23 січня 2013 року - MERCEDES-BENZ GL 550.

11 березня 2013 року ОСОБА_1 надав письмові
пояснення, в яких свою вину у вчиненні
порушень визнав та пояснив, що допустив
такі порушення по неуважності й у
зв'язку з людським фактором, а також
зобов'язався дотримуватись і не
допускати порушень вимог чинного
законодавства в подальшому (т.1 а.с.121-122).

Крім того, судом з'ясовано, що 14 грудня
2012 року внаслідок неналежного
виконання посадових обов'язків,
наказом про притягнення до
дисциплінарної відповідальності №869,
ОСОБА_1 оголошену догану за порушення
трудової дисципліни в порядку статті 147
Кодексу законів про працю України, яке
виявилось у порушенні вимог пункту 6 та
пункту 21 Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (т.1 а.с.108-109).

У судовому засіданні 24 липня 2014 року
позивач зазначив, що такий наказ
оголошено особовому складу, зокрема і
йому у кінці грудня 2012 року, а пояснення
щодо дій, які стали підставою для
застосування такого заходу
дисциплінарного стягнення як догана
також надавалися позивачем.

Наказ №869 від 14 грудня 2012 року не
оскаржувався, є діючим, а застосований
ним вид дисциплінарного стягнення був
чинним на час прийняття наказів, які
оскаржуються у цьому випадку.

Також з'ясовано, що 10 січня 2013 року
ОСОБА_1 10 січня 2013 року при заміні
свідоцтва про реєстрацію на автомобіль
MERCEDES-BENZ G63 АМG безпідставно змінив рік
випуску такого автомобіля з 2012 на 2013. За
висновком службового розслідування,
проведеного за цим випадком у лютому 2013
року Управлінням ДАІ ГУ МВС України у
Київській області, позивач за
порушення трудової дисципліни, зокрема
вимог пункту 7.6 Інструкції про порядок
здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та зняття з
обліку транспортних засобів,
оформлення і видачі реєстраційних
документів, номерних знаків на них,
затвердженої наказом МВС України від 11
серпня 2010 року №379, підлягає
притягненню до дисциплінарної
відповідальності, однак враховуючи, що
наказом ГУ МВС України в Київській
області від 14 грудня 2012 року №869 йому
оголошено догану - вирішено обмежитись
цим (т.1 а.с.110-112).

9 квітня 2013 року відповідачем видано
наказ №286 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Державтоінспекції» (т.1
а.с.64-65). Зокрема, у його пункті 1
зазначено, що за порушення трудової
дисципліни в порядку статті 147 Кодексу
законів про працю України, яке
виявилось у порушенні вимог пункту 7.6
Інструкції про порядок здійснення
підрозділами Державтоінспекції МВС
державної реєстрації, перереєстрації
та зняття з обліку транспортних
засобів, оформлення і видачі
реєстраційних документів, номерних
знаків на них, затвердженої наказом МВС
України від 11 серпня 2010 року №379, а саме
- безпідставній зміні року
виготовлення з 2012 на 2013 автомобілів LAND
ROVER RANGE ROVER, MERCEDES-BENZ CLS 350, PORSCHE CAYENNE, LAND ROVER
RANGE ROVER, MERCEDES-BENZ GL 550, TOYOTA LAND CRUISER 200,
MERCEDES-BENZ GL 550 (усього 7), провідного
спеціаліста відділу РЕР ДАІ з
обслуговування Києво-Святошинського
району при Управлінні ДАІ ОСОБА_1 -
звільнити (т.1 а.с.64-65).

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області №267 о/с від 22 квітня
2013 року, на підставі наказу від 9 квітня
2013 року №286, ОСОБА_1 звільнено із посади
провідного спеціаліста відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ з обслуговування
Києво-Святошинського району при
Управлінні ДАІ за пунктом 3 статті 40
Кодексу законів про працю України (т.1
а.с.63).

У судовому засіданні 29 липня 2014 року
позивач надав додаткові пояснення про
те, що визнав свою вину у вчинених
порушеннях під тиском керівництва.
Стверджував, що сумлінно, своєчасно та
точно виконував свої трудові обов'язки,
дотримувався вимог трудової
дисципліни. Звертав увагу на
несвоєчасне ознайомлення із наказом
про звільнення, несвоєчасну видачу
трудової книжки та непроведення
розрахунку за дні невикористаної
відпустки.

Представник позивача у судовому
засіданні 29 липня 2014 року також надала
додаткові пояснення щодо спірних
відносин. Вказала, що вважає порушеним
у цьому випадку строк для застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення, оскільки факт порушення
виявлено 16 березня 2013 року, наказ про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності датований 9 квітня 2013
року, а сам наказ про звільнення видано
22 квітня 2013 року. Зазначила, що
позивачем трудової дисципліни
порушено не було, оскільки мала місце
описка. Наголошувала на несвоєчасному
ознайомленні позивача із наказом про
звільнення, невидачі трудової книжки у
день звільнення та невиплаті
компенсації за невикористану
відпустку. Також вказала на порушення
строків для застосування догани,
оголошеної згідно із наказом №869 від 14
грудня 2012 року.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає таке.

Стаття 19 Конституції України
регламентує, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
публічним службовцем, отже на нього
розповсюджується законодавство про
державну службу.

Нормативне регулювання державних
службовців визначається спеціальним
законодавством, зокрема Законом
України «Про державну службу».
Підстави припинення державної служби,
як-то зазначено в статті 30 Закону
України «Про державну службу», є
загальними, тобто ті, що передбачені
Кодексом законів про працю України
(КЗпП), та спеціальними - ті, що
встановлені Законом України «Про
державну службу» (Так, за приписами
статті 14 Закону України «Про державну
службу» дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює. До
службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду).

Судом з'ясовано, що припинення служби
позивача відбулося за загальними
підставами, зокрема за систематичне
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків відповідно до пункту
3 статті 40 Кодексу законів про працю
України.

За нормами частини першої статті 149
Кодексу законів про працю України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

У відповідності до статті 147 КЗпП за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана; звільнення. Законодавством,
статутами і положеннями про дисципліну
можуть бути передбачені для окремих
категорій працівників й інші
дисциплінарні стягнення.

За правилами статті 148 КЗпП
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Як передбачає пункт 3 статті 40 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Суд виходить із того, що системою у
розумінні пункту 3 статті 40 вказаного
кодексу має бути притягнення до
відповідальності після застосування
дисциплінарного стягнення і
збереження під час накладення другого
стягнення юридичної сили першого
стягнення.

Обов'язок зазначати відповідний рік
виготовлення транспортного засобу
випливає із пункту 7.6 Інструкції про
порядок здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 11 серпня 2010 року №379,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 27 січня 2011 року за №123/18861.

Як зазначено вище та встановлено судом,
позивач виконуючи обов'язки по
реєстрації автомобілів допустив
порушення, за яке 14 грудня 2012 року
притягнутий до відповідальності у
вигляді догани, про що він знав та із
приводу чого надавав пояснення.

Через незначний проміжок часу ОСОБА_1
знову допустив порушення трудової
дисципліни, однак зважаючи на дію
догани оголошеної згідно наказу №869
від 14 грудня 2012 року керівництвом
Управління ДАІ ГУ МВС України в
Київській області вирішено обмежитись
діючою доганою.

Не дивлячись на це, у січні 2013 року,
ОСОБА_1, під час дії зазначеної догани,
знову допустив порушення трудової
дисципліни, за яке його притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення (наказ №286 від 9
квітня 2013 року), а 22 квітня 2013 року
(наказ №267 о/с) звільнено за
систематичне невиконання обов'язків
трудового договору. Письмові пояснення
щодо вчиненого порушення перед
застосуванням стягнення позивачем
надані.

Тобто під час накладення другого
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення юридична сила першого
стягнення у вигляді догани - збережена.

За наведених обставин у роботодавця
виникло право на припинення служби,
тому керівник публічного органу
обґрунтовано застосував загальні
підстави для цього, які передбачені у
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Доводи, викладені позивачем на
обґрунтування протиправності наказів,
суд оцінив, перевірив, однак відхиляє
їх з огляду на таке.

Наявність сімейних обставин не є
підставою обґрунтованості порушення
трудових обов'язків і такою обставиною,
яку суд розцінює як поважну, тим більше,
що скрізь йдеться про зменшення віку
автомобілів, що складає певну систему і
зацікавленість саме на зменшення року
випуску машин.

Твердження про описку відхиляються
судом, оскільки кількість виправлень,
престижність марок автомобілів та
відхилення лише в сторону зменшення
(«оновлення») віку машин свідчить про
умисний системний характер порушень.
Окрім того, посилання на помилки
(описки) не узгоджується із твердженням
про тиск зі сторони керівництва. Щодо
останнього, то ніякий тиск не міг бути
виправданням порушень функціональних
обов'язків.

Стосовно неможливості врахування для
констатації системи у розумінні пункту
3 статті 40 Кодексу законів про працю
України наказу від 14 грудня 2012 року №869
про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності (у
зв'язку із порушенням строку
притягнення до дисциплінарної
відповідальності), суд зазначає, що
такий наказ не оскаржений, не є
предметом розгляду у цій справі, був і є
чинним, зокрема і на час прийняття
оскаржуваних наказів, тому повинен був
враховуватися при обранні виду
дисциплінарного стягнення за
порушення службової дисципліни, яке
мало місце у подальшому.

Щодо доводів про непроведення
розрахунку за дні невикористаної
відпустки, несвоєчасне вручення
трудової книжки й ознайомлення із
наказами №286 від 9 квітня 2013 року про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, №267о/с від 22 квітня
2013 року про звільнення, то ці обставини
можуть бути підставою для визнання
протиправними таких дій відповідача та
стягнення належної суми компенсації за
невикористану відпустку, разом із тим
не впливають на законність винесення
оскаржуваних наказів.

Із приводу тверджень про недотримання
строків для застосування
дисциплінарного стягнення, то суд
приймає до уваги, що рішення про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, вид і міра стягнення
застосовані 9 квітня 2013 року, тобто в
межах місячного строку для
застосування дисциплінарного
стягнення із дня виявлення порушення, а
щодо наказу про звільнення від 22 квітня
2013 року, то він є лише реалізацією
рішення про припинення служби.

Стосовно відсутності у наказі про
звільнення відомостей про попереднє
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, то юридично значимою
є чинність попереднього стягнення і
врахування цього стягнення як підстави
для кваліфікації дій як повторних.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи свідчить про те, що
відповідач, приймаючи оскаржувані
накази, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституцією України та Законами
України.

У зв'язку із викладеним суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Згідно із частиною другою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 159 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 31 липня 2014 р.