Справа № 742/2592/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/2592/14
Головуючий у 1-й інстанції: Павлов
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
розглянувши в порядку письмового
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 07 липня 2014 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області (надалі за
текстом - «Управління») здійснити за
період з 1996 року по 2013 рік перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації як інваліду ІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом -
«Закон 796-XII»). Також позивач просив
здійснювати у подальшому нарахування
та виплату щорічної допомоги.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 19
червня 2014 року позовну заяву за період
з 1996 року по 09.12.2013 рік залишено без
розгляду у зв'язку з пропущенням
позивачем строку звернення до суду.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 07 липня
2014 року у задоволенні
адміністративного позову про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
призначення, перерахунку і виплати
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
включно та одноразової компенсації як
інваліду ІІ групи відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове, яким
задовольнити його позовні вимоги
повністю.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов наступного.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2
має правовий статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії.

За даними довідки до акта огляду МСЕК
сер. АВ № 0111494 від 18.07.2013 р. позивач є
інвалідом другої групи як особа, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Нормами статті 48 Закону № 796-XII
передбачено одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Зокрема, згідно названої статті Закону
№ 796-XII одноразова грошова компенсація
за шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам
II групи виплачується розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Нормами статті 48 Закону № 796-XII,
передбачено, що у разі встановлення
інвалідності вищої групи інвалідам
виплачується різниця у компенсаціях.
Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент встановлення інвалідності чи
втрати годувальника.

Статтею 48 Закону 796-XII, передбачено, що
виплата одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи провадиться протягом
одного місяця з дня встановлення
інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.07.2013 року ОСОБА_2 встановлено другу
групу інвалідності.

Згідно довідки про доходи, виданої
Управлінням, у серпні 2013 року ОСОБА_2
була призначена та виплачена різниця
між 2 та 3 групами інвалідності в
розмірі 94 грн. 80 коп.

Проте, позивач звернувся до суду лише 10
червня 2014 року, тобто з пропущенням
встановленого частиною 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України строку для звернення до
адміністративного суду.

Та обставина, що позивач у травні 2014
році звертався до Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області щодо виплати сум допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації не перериває та не зупиняє
строків звернення до суду, який повинен
обчислюватись з часу фактичного
порушення прав та інтересів позивача,
тобто з дати неправильно виплачених
сум зазначеної допомоги, а не з часу
звернення позивача до відповідача з
відповідною скаргою.

Частиною 2 статті 99 КАС України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи.

Спірні виплати є одноразовими і
правовідносини закінчуються на день
проведення таких виплат.

Наслідком пропущення строку звернення
до суду, за приписами статті 100 КАСУ, є
залишення позову без розгляду.

З огляду на те, що колегією суддів не
встановлено підстав для поновлення
позивачу строку звернення до суду та
враховуючи дату подачі
адміністративного позову, позовні
вимоги ОСОБА_2 в частині перерахунку та
виплати одноразової компенсації як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС підлягають
залишенню без розгляду.

Посилання скаржника на положення
Віденської конвенції «Про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» від
21 травня 1963 року, де зазначено, що
позовна давність на вимоги про
відшкодування ядерної шкоди становить
тридцять років, є помилковим, з огляду
на наступне.

Зазначеною Конвенцією, передбачено, що
права на відшкодування за цією
Конвенцією втрачають силу, якщо позов
не подано протягом десяти років з дня
ядерного інциденту. Окрім того,
Конвенція передбачає відповідальність
та відшкодування за заподіяний ядерний
інцидент з боку оператора - особи,
призначеної або визнаної
відповідальною державою в якості
оператора ядерної установки. З огляду
на те, що відповідач жодним чином не
відповідає критеріям оператора
ядерної установки, встановленим
Віденською конвенцією про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду, її
застосування у цій справі є неможливим.

Також, колегія суддів зазначає, що
Конвенція не належить до
нормативно-правових актів, які
безпосередньо регулюють
правовідносини, що склалися між
сторонами даної справи.

Згідно ст. 48 Закону № 796-XII, щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
ІІ групи, виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

За спірний період допомога на
оздоровлення нараховувалась
позивачеві виходячи з розмірів,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 26 липня 1996 р. № 836.

Як вбачається із листа Управління від 18
червня 2014 року № 11-03/4515, щорічна
допомога на оздоровлення за 2013 рік була
нарахована позивачеві у квітні 2013 року,
а виплата була проведена 27.12.2013 року.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2013
рік» встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Виходячи із вищезазначеного, Кабінету
Міністрів України надано право у 2013
році встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами,
проте, це право не було реалізоване
урядом України в 2013 році.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув та помилково визнав,
що у позивача відсутні права та
підстави для задоволення позову в
частині перерахунку і виплати допомоги
на оздоровлення за 2013 рік.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивач має право на
призначення та виплату допомоги на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5
мінімальних заробітних плат,
передбачену ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Крім того, згідно частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Із наведеного випливає, що в
адміністративному судочинстві
підлягають захисту порушені права,
свободи та інтереси осіб у сфері
публічно-правових відносин.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції не вбачає підстав для
задоволення вимог в частині
зобов'язання проводити виплати в
подальшому згідно діючого
законодавства, за відсутності
порушеного права позивача у
майбутньому.

Оскільки ухвалене у справі судове
рішення не відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості, то воно підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 07 липня
2014 року скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_2 допомогу на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
здійснити перерахунок, нарахування та
виплату одноразової компенсації як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС залишити без
розгляду.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з моменту набрання нею законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.