Справа № 823/2246/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 липня 2014 року м. Черкаси
справа № 823/2246/14

Суддею Черкаського окружного
адміністративного суду Трофімовою Л.В.,
перевірено матеріали
адміністративного позову у справі №
823/2246/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Катеринопільський
елеватор» (надалі - ТОВ
«Катеринопільський елеватор»)

до Звенигородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області (надалі -
Звенигородської ОДПІ)

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, прийнято ухвалу.

ТОВ «Катеринопільський елеватор»,
звернувшись до суду з адміністративним
позовом до Звенигородської ОДПІ,
просить: визнати протиправними та
скасувати повністю податкові
повідомлення - рішення від 08.05.2014
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 6 584 767 грн., від 08.05.2014 № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у сумі 7 022
343 грн., від 08.05.2014 № про зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у сумі 143 682
грн. та від 08.05.2014 № про зменшення
суми від'ємного значення сум податку на
додану вартість у сумі 95 788 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 КАС України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує чи відповідає позовна заява
вимогам, встановленим ст.106 цього
Кодексу. Вивчивши матеріали позовної
заяви, суддя встановив, що вона не
відповідає вимогам ст.106 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної
заяви додається документ про сплату
судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 4
Закону України «Про судовий збір» від
08.07.2011 №3674-VI (надалі - Закон №3674) за
подання до адміністративного суду
позову майнового характеру
встановлюється ставка у розмірі 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.
За подання до адміністративного суду
позову немайнового характеру
встановлюється ставка у розмірі 0,06
розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно ч. 3 ст. 4 Закону №3674 під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги. Згідно ч. 3
ст. 6 Закону №3674 за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру. У ст. 8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VII визначено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі з 1 січня 2014 року - 1218 гривень.
Позивачем у додатках до позовної заяви
додано ксерокопію платіжного
доручення від 22.07.2014 №814 у сумі 182 грн. 70
коп. Суддя зазначає, що документи про
сплату судового збору подаються суду в
оригіналі. Є недопустимим надання у
якості доказу сплати судового збору
ксерокопії квитанції. Окрім того,
позовна заява також містить вимогу
немайнового характеру - «визнати
протиправними», проте доказу сплати
судового збору за вимогу немайнового
характеру не надано.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.106 КАС України у
позовній заяві зазначається зміст
позовних вимог згідно з ч.4 і ч.5 ст.105
цього Кодексу і виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги, а у
разі подання позову до декількох
відповідачів, - зміст позовних вимог
щодо кожного з відповідачів. Згідно ч.4
ст.105 КАС України адміністративний
позов може містити вимоги про:
скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень; зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії;
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій; стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю;
виконання зупиненої чи невчиненої дії;
встановлення наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень; примусове
відчуження земельної ділянки, інших
об'єктів нерухомого майна, що на ній
розміщені, з мотивів суспільної
необхідності.

У постанові Пленуму ВАСУ від 20 травня
2013 року №7 «Про судове рішення у
адміністративній справі» зазначено: із
змісту ст.162 КАС України слідує, що у
разі задоволення позову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи його окремих положень
суд повинен зазначити про це у судовому
рішенні та одночасно застосувати один
із встановлених законом способів
захисту порушеного права позивача - про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.
Одночасне застосування обох способів
захисту порушеного права - визнання
спірного акта нечинним та скасування
такого акта - є помилковим. Скасування
акта суб'єкта владних повноважень як
способу захисту порушеного права
позивача застосовується тоді, коли
спірний акт не породжує жодних
правових наслідків від моменту
прийняття такого акта. Визнання ж акта
суб'єкта владних повноважень нечинним
означає втрату чинності таким актом з
моменту набрання чинності відповідним
судовим рішенням або з іншого
визначеного судом моменту після
прийняття такого акта.

Необхідно зазначити, що позивачем до
позовної заяви додано
ксерокопії/фотокопії документів, однак
жодну фотокопію та/або ксерокопію не
засвідчено у встановленому порядку
(відсутня дата засвідчення копії та
посада особи, що засвідчила копію).
Постановою КМУ від 30.11.2011 №1242,
затверджено Типову інструкцію з
діловодства, де передбачено порядок
видачі копій документів (далі -
Інструкція). Зокрема, згідно п. 76
Інструкції установа може засвідчувати
копії лише тих документів, що
створюються в ній, а також у випадках,
передбачених в абзаці другому цього
пункту. Копія документа виготовляється
і видається тільки з дозволу керівника
установи, його заступників або
керівника структурного підрозділу. У
разі підготовки документів для надання
судовим органам, під час вирішення
питань щодо прийняття громадян на
роботу, навчання, засвідчення їх
трудових, житлових та інших прав у
взаємовідносинах з установою, а також
під час формування особових справ
працівників установа може виготовляти
копії документів, виданих іншими
установами (копії дипломів, свідоцтв
про одержання освіти тощо). Пунктом 77
Інструкції визначено, що напис про
засвідчення документа складається із
слів «Згідно з оригіналом»,
найменування посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів (ініціалу імені) та прізвища,
дати засвідчення копії і
проставляється нижче реквізиту
документа «Підпис».

Відповідно ч.2 ст.106 КАС України на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач надає докази, а у разі
неможливості - зазначає докази, що не
може самостійно надати, із зазначенням
причин неможливості надання таких
доказів. Позивачем не надано доказів на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
зокрема: податкові декларації з ПДВ,
реєстри отриманих і виданих податкових
накладних; бухгалтерські регістри,
фінансову звітність, баланси, рух
товарно - матеріальних цінностей з
01.01.2013 до 31.12.2013; платіжні доручення,
банківські виписки; договори з ПП
«Сапфір і К»; облікові, реєстраційні та
первинні документи щодо основних
засобів; інші документи на
підтвердження здійснених
господарських операцій.

З матеріалів позовної заяви (акт)
досліджено, що перевірку здійснено
згідно пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України - отримано судове
рішення суду (слідчого судді) про
призначення перевірки або постанову
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену ними
відповідно до закону, проте результати
такого розгляду не надано.

Податковим кодексом України (Кодекс №
2755-VI) передбачено: (п.58.4 ст.58) у разі коли
судом за результатами розгляду
кримінального провадження про
кримінальне правопорушення, предметом
якого є податки, збори, винесено
обвинувальний вирок, що набрав
законної сили, або винесено рішення про
закриття кримінального провадження за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням, та
прийняти податкове
повідомлення-рішення про нарахування
платнику таких податкових зобов'язань
і застосування стосовно нього штрафних
(фінансових) санкцій у розмірах,
визначених цим Кодексом. Складання та
надсилання платнику податків
податкового повідомлення-рішення за
податковими зобов'язаннями платника
податків за податками та зборами,
несплата податкових зобов'язань за
якими встановлена судовим рішенням,
забороняється до набрання законної
сили судовим рішенням у кримінальному
провадженні або винесення ухвали про
закриття такого кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами. Абзац другий цього пункту
не застосовується, коли податкове
повідомлення-рішення надіслане
(вручене) до повідомлення особі про
підозру у вчиненні кримінального
правопорушення. Позивачу необхідно
надати документи у контексті п.58.4 ст.58
щодо вручення / не вручення особі про
підозру у вчиненні кримінального
правопорушення та дати початку
процедур оскарження (адміністративний
чи судовий). Кодексом № 2755-VI (п.57.3 ст.57)
передбачено: у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3
статті 54 цього Кодексу, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Позивачу надати докази щодо досудової
процедури вирішення спору, наявні
копії рішень про результати розгляду
скарг в адміністративному порядку,
докази щодо оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень у
судовому порядку.

Кодексом № 2755-VI (п.56.19 ст.56) передбачено:
у разі коли до подання позовної заяви
проводилася процедура
адміністративного оскарження, платник
податків має право оскаржити в суді
податкове повідомлення-рішення або
інше рішення контролюючого органу про
нарахування грошового зобов'язання
протягом місяця, що настає за днем
закінчення процедури
адміністративного оскарження
відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Згідно ч.5 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду
щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.
Позивачем у позовній заяві зазначено,
що оскаржувані податкові повідомлення
- рішення прийнято 08.05.2014. Проте,
позивачем не зазначено, коли і як
позивач дізнався про існування спірних
ППР, не надано відомостей щодо
оскарження зазначених ППР у
адміністративному порядку та не додано
до позовної заяви доказів стосовно
дати отримання оскаржуваних ППР.

Клопотання позивача не є його
позовними вимогами і вирішуються на
стадії відкриття провадження чи
підготовки справи до розгляду
відповідною ухвалою суду. Забезпечення
позову здійснюється за письмовим
клопотанням позивача або з власної
ініціативи суду. У клопотанні про
забезпечення позову обов'язково
зазначається підстави забезпечення
позову, тобто обґрунтування того, що
існує очевидна небезпека заподіяння
шкоди правам, свободам та інтересам
позивача до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень. Заявник зобов'язаний
подавати суду докази, які це
підтверджують. Клопотання про
забезпечення адміністративного позову
розглядається не пізніше наступного
дня після його одержання й у разі
обґрунтованості та терміновості
вирішується ухвалою негайно без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі. Для
застосування цієї норми має значення
розмежування понять «розглядається» і
«вирішується». При розгляді клопотання
суддя ознайомлюється зі змістом
клопотанням, його обґрунтованістю та
доданими на підтвердження доказами.

Вирішення клопотання - це
постановлення ухвали про задоволення
клопотання і забезпечення позову чи
відмову у задоволенні клопотання.
Клопотання вирішується за наслідками
його розгляду. В інших випадках, тобто
коли клопотання є необґрунтованим
(безпідставним) або не терміновим, діє
ч.3 ст.118 КАС України, що передбачає, що
питання про забезпечення
адміністративного позову вирішується
у судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі.
Неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені, не
перешкоджає розгляду таких питань.
Процесуальний порядок вирішення
клопотання про забезпечення позову (у
судовому засіданні чи без нього)
залежить від його обґрунтованості та
терміновості.

Законом №3674 встановлено, що за подання
заяви про забезпечення доказів або
позову сплачується 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати. Щодо
клопотання про забезпечення позову у
матеріалах справи - зупинити дію
оскаржуваних ППР, то необхідно
обґрунтувати очевидність небезпеки
правам, свободам та інтересам позивача
та терміновості його розгляду.
Позивачу необхідно надати докази,
засвідчені у встановленому порядку та
інформацію щодо дати та способу
отримання оскаржуваних ППР, а також
доказ сплати судового збору за подання
заяви про забезпечення позову.

Суддя зазначає, що усі документи, що
надаються позивачем до суду, повинні
також містити їх копії відповідно до
кількості відповідачів і третіх осіб.

Суддя зазначає, що Європейський суд з
прав людини у рішенні від 07.07.1989 Юніон
Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії
(Union Alimentaria Sanders v. Spain) зазначив, що
заявник зобов'язаний демонструвати
готовність брати участь на всіх етапах
розгляду, що стосується безпосередньо
його, утримуватися від використання
прийомів, що пов'язані із зволіканням у
розгляді справи, а також максимально
використовувати усі засоби
внутрішнього законодавства для
прискорення процедури слухання.

Згідно ч.1 ст.108 КАС України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених ст.
106 цього Кодексу, постановляє ухвалу
про залишення позовної заяви без руху з
наданням позивачу строку до 22 вересня
2014 року для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 106, 108 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «Катеринопільський
елеватор» до Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень
залишити без руху.

Надати позивачеві строк до 22 вересня 2014
року для усунення недоліків позовної
заяви.

Роз'яснити позивачеві, що у разі
невиконання вимог цієї ухвали позовна
заява буде вважатись неподаною та
повернута позивачеві. Копію ухвали
надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги ухвала,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Черкаський
окружний адміністративний суд у
порядку, передбаченому статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя

Л.В.Трофімова