Справа № 872/14296/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 804/7004/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А.,

за участю:

представника позивача: Мельник Н.Ю.,

представника відповідача: Гагарського
А.П..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20 червня 2014 року у справі №804/7004/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

22 травня 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Нікопольській завод сталевих труб
«ЮТІСТ» звернулось до суду із
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 13.05.2013 р.
№, , , винесені
Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Дніпропетровської області Державної
податкової служби.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.06.2013 р. №804/7004/13-а адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮІТІСТ» - задоволено,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
13.05.2013 р. за №№, , ,
винесені Нікопольською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Дніпропетровської області Державної
податкової служби.

Не погодившись з рішенням суду
Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову суду та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
адміністративного суду в повному
обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийнято у межах
повноважень та у порядку встановленому
Конституцією та Законами України, а
відтак підстави для їх скасування
відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що у період з 28.03.2013 р. по
11.04.2013 р. посадовими особами
Нікопольської ОДПІ проведено
документальну позапланову перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» з питань
правомірності формування залишку
від'ємного значення з ПДВ, яке
включалось до декларації з ПДВ за
період з 2012-2013 рр. та достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку по податковій декларації з ПДВ за
січень 2013 р., за результатами якої
складено Акт перевірки №1233/153 від 18.04.2013
р..

В акті перевірки зроблено
висновок про порушення позивачем:

1 на порушення п.185.1 ст.185, п.186.1
ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.193.1, ст.193,
п.194.1 ст.194, п.195.1 ст.195, п.198.1, 198.2, 198.3, ст.198,
п.200.1,200.4 ст.200 Податкового кодексу
України та пп.4.6.3 розділу V Наказу
Міністерства фінансів України Про
затвердження форм та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2011 року за №1490/20228 із змінами і
доповненнями.

підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет сума ПДВ по деклараціям з ПДВ:

за липень 2012 року на 2089643 грн.;

за серпень 2012 року на 1878169 грн.;

за вересень 2012 року на 2944352 грн.;

за жовтень 2012 року на 2871000 грн.;

за грудень 2012 року на 83334 грн.

підлягає зменшенню сума
бюджетного відшкодування на рахунок
платника податку у банку (рядок 23.1) по
декларації з ПДВ за січень 2013 року на
4346773 грн.;

підлягає зменшенню від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та податного кредиту
(рядок 19) по декларації з ПДВ за січень
2013 року на 72133 грн.;

підлягає зменшенню залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24) по декларації з ПДВ за січень 2013 року
на 117851 грн.;

За результатами перевірки не
можливо підтвердити заявлену суму
бюджетного відшкодування за січень 2013
р. на суму 250446 грн., що пов'язано з
дослідженням даного питання.

На підставі акту перевірки
прийнято такі податкові
повідомлення-рішення:

№ від 13.05.2013 р., яким ТОВ
«НЗСТ «ЮТІСТ» зменшено суму бюджетного
відшкодування сум ПДВ на суму 4346773 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції 1086693,25 грн.

№ від 13.05.2013 р., яким ТОВ
«НЗСТ «ЮТІСТ» збільшено суму грошового
зобов'язання за основним платежем з
податку на додану вартість на суму 9866498
грн., та застосовано штрафні фінансові
санкції у розмірі 4933249 грн.

№ від 13.05.2013 р., яким ТОВ
«НЗСТ «ЮТІСТ» зменшено суму від'ємного
значення суми податку на додану
вартість на суму 189984 грн..

Законність та обґрунтованість
означений податкових
повідомлень-рішень є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані податкові повідомлення
рішення є незаконними та
необґрунтовані, порушують права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.187.1 ст.187 Податкового кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата події,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця /
замовника на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів
послуг, що підлягають постачанню, а в
разі постачання товарів/послуг з а
готівку - дата оприбуткування коштів у
касі платника податку, а в разі
відсутності такої - дата інкасації
готівки у банківській установі, що
обслуговує платника податку.

б)дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права, визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Встановлені обставини справи
свідчать, що між позивачем та ЗАТ «НЗСТ
«ЮТІСТ» було укладено договір №12-16М
від 11.01.2012 р., у відповідності до якого
ЗАТ «НЗСТ «ЮТІСТ», продавець, здійснює
поставку та передає у власність на
умовах (EXW - склад Покупця), ТОВ «НЗСТ
«ЮТІСТ» приймає у власність трубну
продукцію - товар та оплачує його на
умовах даного Договору.

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій за
договором №12-16М від 11.01.2012 р., позивачем
до перевірки надано первинні документи
серед яких податкові накладні.

На думку податкового органу ЗАТ «НЗСТ
«ЮТІСТ» не мав права на виписування
зазначених податкових накладних,
оскільки на той час перебував в процесі
ліквідації, а тому відповідно, не
здійснював господарської діяльності.

Однак, з такими доводами відповідача
неможливо погодитись з огляду на
наступне.

За приписами чинного законодавства
юридична особа вважається такою, що
припинила свою господарську
діяльність з моменту внесення
відповідного запису до Єдиного
держаного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Як встановлено судом, під час розгляду
у первіряємий податковим органом
період, відповідного запису про
припинення ЗАТ «НЗСТ «ЮТІСТ» до
реєстру внесено не було, у тому числі й
в результаті визнання підприємства
банкрутом.

Більш того, ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
12.12.2012 р. у справі Б38/180-10 ліквідаційну
процедуру у справі про визнання у ЗАТ
«НЗСТ «ЮТІСТ» продовжено до 08.03.2013 року.

Отже, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
висновку податкового органу про
відсутність у ЗАТ «НЗСТ «ЮТІСТ» права
на виписування податкових накладних
позивачу під час здійснення
господарських операцій, що мали місце у
2012 році, через визнання ЗАТ «НЗСТ
«ЮТІСТ» банкрутом.

Також, встановлені обставини справи
свідчать і про те, що у період
липень-жовтень 2012 року продукцію,
придбану за договором №12-16М від 11.01.2012
р у ЗАТ «НЗСТ «ЮТІСТ», позивач
реалізував на експорт. Вказані
операції з експорту товарів було
оподатковано позивачем за нульовою
ставкою ПДВ.

Як вбачається з акту перевірки,
податковий орган дійшов висновку, щодо
відсутності у позивача оподаткування
експортних операцій за нульовою
ставкою ПДВ у зв'язку з невідповідністю
митних декларацій, наданих ТОВ «НЗСТ
«ЮТІСТ» на підтвердження факту
перетинання товаром митного кордону
України, вимогам чинного
законодавства.

З таким висновком податкового органу
неможливо погодитись з огляду на
наступне.

Згідно приписів пп.195.1.1 п.195.1 ст.195
Податкового кодексу України за
нульовою ставною оподатковуються
операції з вивезення товарів за межі
митної території України у митному
режимі експорту. Товари вважаються
вивезеними за межі митної території
України, якщо таке вивезення
підтверджене у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, митною
декларацією, оформленою відповідно до
вимог Митного кодексу України.

За приписами Митного кодексу України з
метою визначення правомірності
заповнення поданої митної декларації
та відповідності доданих до неї
документів установленим вимогам
митний орган здійснює перевірку митної
декларації.

Митна декларація приймається для
митного оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою митного органу, яка її прийняла,
шляхом поставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
із використанням інформаційних
технологій.

При цьому, згідно п.31 Положення про
митні декларації, для одержання
повідомлення про фактичне вивезення
товарів за межі митної території
України, митне оформлення яких
здійснюється з використанням митної
декларації на бланку єдиного
адміністративного документа на
паперовому носії, декларант, який
здійснив операцію з вивезення товарів,
або уповноваженим ним особа
звертається до митного органу, яким
оформлено відповідну митну декларацію,
із заявою довільної форми, до якої
додається оригінал декларації (аркуші
з позначенням « 3/8» форми МД-2 та у разі
та у разі використання інших
відповідних аркушів цієї митної
декларації - доповнення форми МД - 6 та у
разі використання інших відповідних
аркушів цієї митної декларації -
доповнення форми ДМ - 6, додаткові
аркуші форми МД -3 або специфікація
форми МД - 8 та аркуші коригування).

Посадова митного органу за допомогою
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи митних органів України
перевіряє наявність внесеної
посадовою особою митного органу в
пункті пропуску через державний кордон
інформації про пропуск задекларованих
у цій митній декларації товарів за межі
митної території України.

Отже, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що у податкового
органу відсутні повноваження щодо
визнання недійсними митних декларацій,
наданих позивачем на підтвердження
факту перетинання товаром митного
кордону України, оскільки право щодо
перевірки на відповідність вимогам
законодавства митних декларацій та їх
прийняття належить, виключно, митному
органу.

У відповідності до ст. 41 Положення
визнання митної декларації недійсною
здійснюється посадовими особами
митного органу шляхом внесення
відповідних запитів та відміток до
митної декларації на паперовому носії
та її електронної копії або до її
електронної копії.

При цьому, акт перевірки не містить
жодних інформації від митного органу
стосовно того, що надані позивачем
митні декларації не відповідають
вимогам Закону щодо їх форми та змісту,
що б свідчило про їх недійсність та
неможливість їх використання у якості
документів первинного бухгалтерського
обліку.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи копій митних декларацій, всі
вони є прийнятими митним органом, про
що свідчить відповідна відмітка, а отже
законних підстав вважати їх
недійсними, суд не вбачає.

Таким чином, митні декларації (за
період липень 2012 р. - жовтень 2012 р.,
грудень 2012 р., січень 2013 р.) оформлені
позивачем у відповідності до вимог
чинного митного законодавства, у
зв'язку з чим, вони є документами
первинного обліку, у розумінні Закону
України «Про бухгалтерській облік та
фінансову звітність», та можуть
вважатися належними доказами на
підтвердження здійснення експортних
господарських операцій ТОВ «НЗСТ
«ЮТІСТ».

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
правомірності віднесення позивачем до
складу податкового кредиту відповідні
суми ПДВ, та отримання від'ємного
значення, на підставі належним чином
оформлених первинних документів, в
тому числі митних декларацій, що
відповідають вимогам чинного
законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим,
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2013 року у справі №804/7004/13-а - без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко