Справа № 185/1681/14-а (2-а/185/56/14)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 рокусправа № 185/1681/14-а
(2-а/185/56/14) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року у справі
№ 185/1681/14-а (2-а/185/56/14) за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області про
визнання дій незаконними та зобов'
язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2014 року ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області (далі
- відповідач), в якому просив визнати
дії відповідача щодо відмови здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
незаконними та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
згідно довідки Територіального
управління судової адміністрації
України у Дніпропетровській області №
Б-с-108 від 21 січня 2014 року, починаючи з 01
січня 2014 року та в подальшому постійно
здійснювати перерахунок довічного
щомісячного грошового утримання при
підвищенні заробітної плати працюючим
суддям.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Не погодившись із прийнятим
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
суддею у відставці, перебуває на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області з
10.01.2011 року та отримує щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці, відповідно до закону
України «Про судоустрій та статус
суддів».

Відповідно до довідки
Територіального управління судової
адміністрації України у
Дніпропетровській області № Б-с-108 від
21 січня 2014 року про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
заробітна плата діючого судді
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області станом на
01.01.2014 року становить 22533,00грн..

30.01.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
щомісячного грошового довічного
утримання судді у відставці, на
підставі вказаної довідки.

Листом відповідача від 10.02.2014року
№ Г/26 позивачу відмовлено в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з посиланням на те, що Законом України
«Про судоустрій та статус суддів»
передбачене проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання виключно суддям
Конституційного Суду України. Іншого
порядку чинним законодавством України
не передбачено, а також що довідка №
Б-с-108 від 21.01.2014 року в рішеннях суду не
зазначена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки заробітна плата працюючого
судді Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області у 2014
році збільшена, ОСОБА_1 набув право на
отримання щомісячного грошового
утримання судді у відставці у розмірі,
що обраховується, виходячи із розміру
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді і таке право
узгоджується з положеннями статті 22
Конституції України, відповідно до
положень якої права особи не можуть
бути звужені.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Правові засади організації
судової влади, загальний порядок
забезпечення діяльності судів та інші
питання судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів». Гарантії
незалежності суддів закріплені,
зокрема, у ч. 4 ст. 47 цього Закону, згідно
з якою незалежність судді
забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

03.06.2013 року Конституційним Судом
України було прийнято рішення № 3-рп/2013,
згідно якого визнано
неконституційними ч.3, перше, друге,
третє речення ч. 5 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», ст. 2
цього Закону в частині поширення її дії
на Закон України «Про судоустрій і
статус суддів», абзац другий п. 2
Розділу II Прикінцеві та перехідні
положення Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» зі
змісту якого вбачається, що виплата
суддям пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
ч. 2, 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством.

Отже, з 03.06.2013 року згідно
вищевказаного рішення Конституційного
Суду України законодавство
повернулося до раніше встановленого
розміру щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (в редакції, що діяла до
набрання чинності Закону України «Про
заходи щодо законодавчого обмеження
реформування пенсійної системи», який
визнаний неконституційним) щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді. У зв'язку з
набуттям чинності Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» змінено
порядок оплати праці працюючим суддям,
яким виплачується суддівська
винагорода, проте принцип розрахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці зберігся,
що підтверджується аналізом даних норм
права. Норми даних статей, що діяли у
різний проміжок часу, вказують, що
даний вид соціального забезпечення
судді у відставці виплачується
щомісячно та залежить від грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Норми законів, що
визначали та визначають порядок
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
не передбачають такого поняття як
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, оскільки даний
вид соціального забезпечення судді у
відставці залежить від одного чинника -
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді і при
його зміні здійснюється відповідний
розрахунок. Складові суддівської
винагороди містяться в приписах ч. 2 ст.
129 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та становлять:
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці. Тому, при виплаті щомісячного
довічного грошового утримання
відповідач повинен враховувати і
розмір прожиткового мінімуму,
установленого для осіб, які втратили
працездатність і в разі його зміни
здійснювати відповідний розрахунок
довічного грошового утримання
позивача.

З огляду на викладене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
того, що дії відповідача щодо відмови
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці є незаконними.

Однак, судом першої інстанції
помилково зобов'язано відповідача в
подальшому здійснювати розрахунок
щомісячного грошового утримання судді
у відставці при зміні розміру
грошового утримання судді, що працює на
відповідній посаді.

Виходячи з положень ст. 6 КАС
України, захисту підлягає вже порушене
право, а не те, яке може бути порушено у
майбутньому і щодо якого невідомо, буде
воно порушено чи ні. Необхідною умовою
для звернення особи до суду з
адміністративним позовом є обов'язкова
наявність порушення прав, свобод чи
інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин.

Отже, така вимога ОСОБА_1 є
передчасною, а тому у її задоволенні
слід відмовити саме з цих підстав,

За таких обставин, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку щодо необхідності скасування
постанови Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року в частині
зобов'язання відповідача в подальшому
здійснювати розрахунок щомісячного
грошового утримання судді у відставці
при зміні розміру грошового утримання
судді, що працює на відповідній посаді,
в іншій частині постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 197, п. 3 ч.1 ст. 198
ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року у справі
№ 185/1681/14-а (2-а/185/56/14) в частині
зобов'язання в подальшому здійснювати
розрахунок щомісячного грошового
утримання судді у відставці при зміні
розміру грошового утримання судді, що
працює на відповідній посаді -
скасувати.

В задоволенні позовної вимоги
ОСОБА_1 щодо зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області в
подальшому постійно здійснювати
перерахунок довічного щомісячного
грошового утримання при підвищення
заробітної плати працюючим суддям -
відмовити.

В іншій частині постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року у справі № 185/1681/14-а
(2-а/185/56/14) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає
відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак