Справа № 817/147/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/800/33224/13

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Моторного О.А., Муравйова О.В.,

при секретарі: Сватко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року

у справі №817/147/13-а

за позовом Приватного підприємства
«Торговий центр - Д» (надалі - ПП
«Торговий центр - Д»)

до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Рівненської області
Державної податкової служби (надалі -
ДПІ у м.Рівному Рівненської області
ДПС)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

У січні 2013р. позивач звернувся до суду з
позовом до ДПІ у м.Рівному Рівненської
області ДПС про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень №
та № від 05.11.2012р.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 06.03.2013р.,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2013р.,
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення та постановити нове - про
відмову у задоволені позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні представник
податкового органу змінив вимоги до
касаційної скарги та просив скасувати
судові рішення та справу направити на
новий судовий розгляду до суду першої
інстанції.

Крім того, представником відповідача
заявлено клопотання про здійснення
заміни Державної податкової інспекції
у м.Рівному Рівненської області
Державної податкової служби її
правонаступником Державною податковою
інспекцією у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи
судами надано правильно, а доводи
касаційної скарги є необґрунтованими.
Отже, позивач просить залишити
касаційну скаргу без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, ДПІ проведена позапланова
виїзна документальна перевірка ПП
"Торговий центр - Д" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010р. по 30.06.2012р., за
результатами якої складено акт
№543/22-200/24177281 від 24.10.2012р., в якому, на
думку податкового органу, було
встановлено порушення позивачем:

- п.п.4.11 п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», та п.135.1, п.135.2 ст.135, п.137.1
ст.137 ПК України, а саме ПП
«Торговий центр - Д» занижено податок
на прибуток в сумі 1263196,00грн., в т.ч. за 3
квартал 2010р. в сумі 169784,00грн., за 4
квартал 2010р. в сумі 169784,00грн., за 1
квартал 2011р. в сумі 169784,00грн., за 2
квартал 2011р. в сумі 156202,00грн., за 3
квартал 2011р. в сумі 156202,00грн., за 4
квартал 2011р. в сумі 156202,00грн., за 1
квартал 2012р. в сумі 142619,00грн., за 2
квартал 2012р. в сумі 142619,00грн.;

- п.4.1 ст.4, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" та п.187.1
ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, а саме ПП
«Торговий центр - Д» занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 1086624,0 грн. в т.ч. за
липень 2010р. в сумі 45276,00грн., за серпень
2010р. в сумі 45276,00грн., за вересень 2010р. в
сумі 45276,00грн., за жовтень 2010р. в сумі
45276,00грн. за листопад 2010р. в сумі
45276,00грн., за грудень 2010р. в сумі
45276,00грн., за січень 2011р. в сумі 45276,00грн.,
за лютий 2011р. в сумі 45276,00грн., за
березень 2011р. в сумі 45276,00грн., за
квітень 2011р. в сумі 45276,00грн., за травень
2011р. в сумі 45276,00грн., за червень 2011р. в
сумі 45276,00грн., за липень 2011р. в сумі
45276,00грн., за серпень 2011р. в сумі
45276,00грн., за вересень 2011р. в сумі
45276,00грн., за жовтень 2011р. в сумі
45276,00грн., за листопад 2011р. в сумі
45276,00грн., за грудень 2011р. в сумі
45276,00грн., за січень 2012р. в сумі 45276,00грн.,
за лютий 2012р. в сумі 45276,00грн., за
березень 2012р. в сумі 45276,00грн., за
квітень 2012р. в сумі 45276,00грн., за травень
2012р. в сумі 45276,00грн., за червень 2012р. в
сумі 45276,00грн.

На підставі зазначеного акта
відповідачем 05.11.2012р. прийнято
податкові повідомлення рішення
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання по ПДВ на 1086624грн. і 203743грн.
штрафних санкцій та №, яким
збільшено податку на прибуток
підприємства на суму 1263196грн. і штрафні
санкції в сумі 156202,5грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодилась колегія
апеляційного суду, із врахуванням
положення ст.71 КАС України виходив з
того, що висновки ДПІ у м.Рівному щодо
заниження валового доходу за період з
01.07.2010р. по 30.06.2012р., яке потягло за собою
заниження податку на прибуток та
заниження зобов'язань по ПДВ є
недоведеними та ґрунтуються на
припущеннях, що є недопустимим при
визначенні грошових зобов'язань
платників податків.

Однак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
такі висновки судів попередніх
інстанції передчасними у зв'язку з
неповним з'ясуванням усіх обставин
справи з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суд від 17.01.2013р. було
зобов'язано надати:

- позивача належним чином засвідчені
копії договорів про надання послуг по
розташуванню торгових кіосків на
ринку, що знаходиться по
вул.Здолбунівській, 17/1, м.Рівне для
здійснення підприємницької
діяльності, реєстру суб'єктів
господарювання, які здійснюють
підприємницьку діяльність на ринку та
з якими укладено угоди на предмет
оренди торгових місць за період з
01.07.2010р. по 30.06.2012р.;

- відповідача належним чином
засвідчені копії листів №21411/22-211 від
04.10.2012 року та №21865/22-211 від 09.10.2012р. щодо
проведення інвентаризації торгових
місць, кіосків, №21261/22-211 від 03.10.2012р.
щодо надання реєстру, протокол огляду
місця події від 17.10.2012р. №723/07-30, листа
директора ПП «Торговий центр - Д» №135
від 10.10.2012р. про відмову у проведенні
інвентаризації (т.1 а.с.112-113).

Разом з тим, вимоги вказаної ухвали
позивачем виконані не були, однак в
письмових поясненнях, які долучені до
матеріалів справи, позивач зазначив, що
28.12.2012р. в приміщенні ПП «Торговий центр
- Д» було проведено обшук в рамках
досудового розслідування. Зазначений
обшук здійснювався на підставі ухвали
слідчого судді Цвіркуна О.С. справа
№1715/22609/12 від 27.12.2012р. В ході проведення
обшуку було вилучено, зокрема, всі
договори про надання послуг по
розташуванню торгових кіосків, про що
свідчить протокол обшуку від 28.12.2012р.
Можливості зняти копії зазначених
договорів надано не було. Разом з
договорами в зазначених папках
зберігалися також копії документів
суб'єктів підприємницької діяльності -
копії паспортів, свідоцтв підприємця. В
додатках до пояснень позивачем
долучено копію протоколу обшуку та
ухвалу слідчого судді (т.1 а.с.117-118).

Судом першої інстанції було
витребувано в ОВС відділення
організації досудового слідства СВ ДПС
у Рівненській області (слідчий Крейтер
А.О.) договори про надання послуг по
розташуванню торгових кіосків на
ринку, що знаходиться по
вул.Здолбунівській, 17/1, м.Рівне для
здійснення підприємницької
діяльності, а також реєстр суб'єктів
господарювання, які здійснюють
підприємницьку діяльність на ринку та
з якими укладено угоди на предмет
оренди торгових місць за період з
01.07.2010р. по 30.06.2012р. (т.1 а.с.183).

Листом старший слідчий з ОВС
відділення організації досудового
слідства СВ ДПС у Рівненській області
старший лейтенант податкової міліції
Крейтер А.О. повідомив, що надати
матеріали, зазначені в ухвалі від
28.01.2013р. по справі №817/147/13-а, на 04.02.2013р.
не представляється можливим у зв'язку з
тим, що через значний об'єм всіх
вилучених документів на даний час
проводиться систематизація та огляд в
порядку ст.237 КПК України, після чого
вказані матеріали будуть невідкладно
скеровані на Вашу адресу (т.1 а.с.186).

Слід зазначити, що основними
принципами адміністративного
судочинства, зокрема, є: змагальність
сторін, диспозитивність та офіційне
з'ясування всіх обставин у справі (ст.7
КАС України).

Частиною 1 статті 11 КАС України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, дійсно, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71
зазначеного Кодексу).

Разом з тим, у ч.3 с.71 КАС України
визначено, що якщо особа, яка бере
участь у справі, не може самостійно
надати докази, то вона повинна
зазначити причини, через які ці докази
не можуть бути надані, та повідомити, де
вони знаходяться чи можуть
знаходитися. Суд сприяє в реалізації
цього обов'язку і витребовує необхідні
докази.

Також, згідно ч.5 ст.71 КАС України суд
може збирати докази з власної
ініціативи.

Крім того, у ч.ч.4 та 5 ст.11 КАС України
регламентовано, що суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

З наведеного вбачається, що
витребування судом доказу, який
містять інформацію щодо предмету
доказування, може відбуватися як за
ініціативою особи, яка бере участь у
справі (сторони, третьої особи, їх
представника), так і з ініціативи суду.

Рішення про витребування доказу суд
оформлює ухвалою, яка надсилається
суб'єкту, у якого знаходиться доказ. Суд
в ухвалі може також уповноважити
заінтересовану сторону або іншу особу,
яка бере участь у справі, самостійно
одержати письмовий доказ для надання
його суду.

Орган чи особа, у яких знаходиться
доказ, витребуваний судом, надсилають
його поштою чи в інший спосіб передають
безпосередньо до адміністративного
суду. Якщо певна особа уповноважена
ухвалою суду одержати цей письмовий
доказ самостійно, то орган чи особа, у
яких знаходиться доказ, повинні
передати його уповноваженій особі.

Невиконання ухвали про витребування
доказу може мати наслідком
застосування такого заходу
процесуального примусу, як тимчасове
вилучення доказу для дослідження судом
(ст.271 КАС України).

Оригінал доказу, що є у справі, суд за
клопотанням органу чи особи, які його
надали, повинен повернути після
дослідження цього доказу, якщо
повернення можливе без шкоди для
розгляду справи. Якщо суд вважає, що у
разі повернення оригіналу письмового
доказу його може бути знищено чи
втрачено, то за клопотанням органу чи
особи, які його надали, суд повертає
оригінал лише після набрання законної
сили судовим рішенням у справі (ст.254
КАС України). Але в будь-якому разі
після повернення оригіналу у справі
залишається засвідчена суддею копія
письмового доказу.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Колегія суддів касаційної інстанції
дослідивши наявні матеріали справи
дійшла висновку, що у матеріалах справи
відсутній комплекс доказів, необхідний
для підтвердження або спростування
висновків податкового органу про
порушення позивачем норм податкового
законодавства, на які посилається ДПІ в
акті перевірки, у зв'язку з чим були
прийняті спірні податкові
повідомлення - рішення.

У ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно частини другої статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Враховуючи відсутність у матеріалах
справи достатніх доказів, які містять
інформацію щодо предмету доказування,
колегія суддів дійшла висновку про
неповне встановлення обставин справи
та обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, у зв'язку з чим
справа підлягає направленню на новий
розгляд для достовірного з'ясування та
правильного вирішення цього спору.

Крім того, представник позивача у
судовому засіданні касаційної
інстанції повідомив про те, що у суді
розглядається кримінальна справа, яка
порушена відносно посадових осіб ПП
«Торговий центр - Д».

Тому, під час нового розгляду справи
судам попередніх інстанції слід
з'ясувати наслідки розгляду
кримінальної справи, тобто, встановити
чи є відповідне рішення суду, що
набрали законної сили.

Судам також слід врахувати, що надані
податковим органом при апеляційному
розгляді справи письмові пояснення
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють діяльність на ринку та
відповідно сплачують кошти за
торгівельні місця, не можуть братись до
уваги, оскільки вказані особи не
приводились до присяги, як це
передбачено ст.141 КАС України.

За таких обставин, судові рішення не
можна визнати законними та
обґрунтованими у відповідності до ст.159
КАС України, оскільки вони
постановлені на підставі неповно
з'ясованих обставин у справі.

Зважаючи на наведене, касаційна
інстанція на підставі ст.227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, у зв'язку з чим
справа підлягає направленню на новий
розгляд для достовірного з'ясування та
правильного вирішення цього спору.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Замінити Державну податкову інспекцію
у м.Рівному Рівненської області
Державної податкової служби її
процесуальним правонаступником
Державною податковою інспекцією у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м.Рівному Рівненської
області Державної податкової служби -
задовольнити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2013 року - скасувати та
направити справу на новий розгляд в суд
першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення.