Справа № 569/14881/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 липня 2014 року м. Київ
В/800/3167/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Пасічник С.С., Амєліна С.Є., Бутенка В.І.,
Весельської Т.Ф., Мойсюка М.І.

перевіривши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 22 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне Рівненської області,
Управління Державної казначейської
служби України у м. Рівному
Рівненському районі про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 22 травня 2014 року у
зазначеній справі.

Постановою Рівненського
міського суду Рівненської області від
18 вересня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
року, позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне у здійсненні перерахунку та
виплати ОСОБА_6 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
відповідно до статті 129, частини 3
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
здійснити за період з 01 січня 2012 року
ОСОБА_6 перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до вимог статті 129 та
частини 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" від 07
липня 2010 року та визначити його у
розмірі 90% від розміру заробітної плати
судді, що працює на відповідній посаді,
без обмеження максимальним розміром,
починаючи з 01 січня 2012 року і до зміни
розміру заробітної плати судді,
працюючого на відповідній посаді, в
тому числі: починаючи з 01 січня 2012 року -
18411,90 грн. (довідка від 25 червня 2013 року
№138); починаючи з 01 квітня 2012 року - 18772,65
грн. (довідка від 25 липня 2013 року №158);
починаючи з 01 липня 2012 року - 18911,10 грн.
(довідка від 25 липня 2013 року №159);
починаючи з 01 жовтня 2012 року -19184,10 грн.
(довідка від 25 липня 2013 року №160);
починаючи з 01 грудня 2012 року -19459,05 грн.
(довідка від 25 липня 2013 року №161);
починаючи з 01 січня 2013 року - 24603,15 грн.
(довідка від 01 липня 2013 року №145), та
виплатити різницю між визначеним у
результаті перерахунку щомісячним
розміром довічного утримання судді у
відставці та фактично проведеними
виплатами.

Постановою Вищого
адміністративного суду України від 22
травня 2014 року касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області
задоволено частково, ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
року скасовано. Постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
18 вересня 2013 року змінено та викладено
абзац 4 резолютивної частини рішення
суду першої інстанції в наступній
редакції: Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області ОСОБА_6 з 01 січня 2012
року щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 80% заробітної плати
судді, працюючого на відповідній
посаді, на підставі довідок
Апеляційного суду Рівненської області
від 25 червня 2013 року №138, від 25 липня 2013
року №158, від 25 липня 2013 року №159, від 25
липня 2013 року №160, від 25 липня 2013 року
№161, від 01 липня 2013 року №145 з
урахуванням максимального розміру,
встановленого частиною 5 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону України від 08
липня 2011 року № 3668-VI". В іншій
частині постанову Рівненського
міського Рівненської області від 18
вересня 2013 року залишено без змін.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище постанови
Вищого адміністративного суду України
ОСОБА_6 порушує питання про її
скасування, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з статтею 235 Кодексу
адміністративного судочинства України
Верховний Суд України переглядає
судові рішення в адміністративних
справах виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Згідно з положеннями статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Встановлений статтею 237 КАС України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

При цьому, у пункті першому вказаної
статті чітко визначено, що судові
рішення в адміністративних справах
можуть бути переглянуті виключно з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
лише одних і тих самих норм
матеріального права.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

У заяві, що надійшла до Вищого
адміністративного суду України
позивач посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» щодо
визначення максимального розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
позивач посилається на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 27
листопада 2013 року №К/800/49213/13.

При цьому, зі змісту доданої до заяви
судового рішення вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах одних і тих самих норм
матеріального права.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Рівне Рівненської області,
Управління Державної казначейської
служби України у м. Рівному
Рівненському районі про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії для перегляду
постанови Вищого адміністративного
суду України від 22 травня 2014 року за
заявою ОСОБА_6.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.С. Пасічник С.Є. Амєлін
В.І. Бутенко Т.Ф. Весельська М.І.
Мойсюк