Справа № 820/26/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р. Справа № 820/26/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання
Дудка О.А.

представника позивача Білоголовської
Л.А.

представника відповідача Лук'янцевої
С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014р.
по справі № 820/26/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок"Компанія Едельвейс"

до Основ'янської міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 р.
позов ТОВ "Торгівельний будинок
"Компанія Едельвейс" задоволено
частково.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області від 07.11.2013 р. №
.

Основ'янська ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
(далі-відповідач), не погодившись із
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 р. та
винести нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на порушення судом
першої інстанції п.п.138.4, п.138.8.2 п.138 ст.138
ПК України, що привело до невірного
вирішення справи.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні проти вимог апеляційної
скарги заперечував просив залишити її
без задоволення, оскаржувану постанову
суду першої інстанції - без змін, надав
письмові пояснення та заперечення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, дослідивши докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України
постанова переглянута в межах
апеляційної скарги.

Судом встановлено, що господарською
діяльністю позивача є , зокрема
перероблення та консервування фруктів
та овочів (виготовлення повидла).

Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області проведена позапланова виїзна
документальна перевірка ТОВ "ТБ
"Компанія Едельвейс" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 26.08.2010 р. по 31.12.2012 р., за
результатами якої складено акт
перевірки № 2451/221-04/37189332 від 15.05.2013 р.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем, зокрема, пп. 139.1.1, 139.1.9. п.139.1
статті 139 ПК України, внаслідок чого ним
завищено розмір суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток у сумі 711 331,00 грн. по
декларації з податку на прибуток за
ІІ-ІV квартали 2011 року; у сумі 1 894 526,00
грн. по декларації з податку на
прибуток за 2012 рік.

09.08.2013 р. відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1 894 526,00 грн. ( т. 1, а.с. 117).

18.10.2013 р. Головним управлінням
Міндоходів у Харківській області за
результатами розгляду скарги позивача
ППР № від 09.08.2013 р. скасовано в
частині зменшення позивачу від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у загальному
розмірі 1 202 812,00 грн., в іншій частині -
залишене без змін. (т. 1, а.с. 137-142).

Також Основ'янською ОДПІ м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області проведена ще одна
позапланова виїзна документальна
перевірка ТОВ "ТБ "Компанія Едельвейс" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства при
формуванні витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р., за
результатами якої складено акт №
1358/20-38-22-01-04/37189332 від 16.10.2013 р.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем вимог п. 138.4, 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК України, оскільки
підприємством завищено розмір суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
сумі 209 677,00 грн. по декларації з податку
на прибуток за ІІ-ІV квартали 2011 року та
у сумі 691 714,00 грн. по декларації з
податку на прибуток за 2012 рік (т. 1, а.с.
175-201).

07.11.2013 р. відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 691 714,00 грн. ( т. 2, а.с. 15).

Фактичною підставою зменшення
позивачу від'ємного значення по
податку на прибуток підприємств
слугували висновки податкового органу,
про заниження позивачем собівартості
виготовленої продукції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з відсутності
порушень закону при визначенні складу
витрат позивача, які враховані у
від'ємному значенні об'єкта
оподаткування по податку на прибуток
за 2011, 2012 р.

Колегія суддів вважає помилковим
зазначений висновок суду першої
інстанції, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачем в 2-4
кварталі 2011р. та 1-4 кварталі 2012р. було
виготовлено та реалізовано мармелад та
повидло, собівартість якої визначена
підприємством лише зі складових
частин продукції.

Так в декларації з податку на прибуток
за 2-4 квартал 2011р. собівартість
виготовлених та реалізованих товарів
зазначена 59 241 грн., за 1-4 квартали 2012р. -
в сумі 310 511 грн.

Витрати на ремонт та поліпшення
основних засобів, безпосередньо
пов'язаних з виробництвом товарів, на
оплату праці працівникам,
безпосередньо пов'язаним з
виробництвом продукції, внески на
соціальні заходи із заробітної плати
працівників та адміністративного
персоналу , та оплату електроенергію,
на придбання ліцензій та інших
спеціальних дозволів, на плату за
реєстрацію підприємства в органах
державної реєстрації, на операції
оренди/лізингу, на інформаційне
забезпечення господарської діяльності
платника податку, в тому числі з питань
законодавства, на придбання
літератури, оплату Інтернет-послуг і
передплату спеціалізованих
періодичних видань» не були включені
до собівартості виготовленої
продукції, а задекларовані як
«Адміністративні витрати» та «Інші
витрати звичайної діяльності та інші
операційні витрати» .

Згідно п. 138.4. ст. 138 ПК України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 138.8. ст..138 ПК України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну);

Згідно п.п. 138.8.2. п.138.8 ст.138 ПК до складу
прямих витрат на оплату праці
включаються заробітна плата та інші
виплати робітникам, зайнятим у
виробництві товарів (виконанні робіт,
наданні послуг), які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат;

Згідно п. 138.8.5. ст..138 ПК України до
складу загальновиробничих витрат
включаються, зокрема, витрати на
управління виробництвом (оплата праці
працівників апарату управління цехами,
дільницями відповідно до
законодавства тощо; внески на
соціальні заходи, визначені статтею 143
цього розділу; медичне страхування,
страхування відповідно до Закону
України "Про недержавне пенсійне
забезпечення", страхування за
довгостроковими договорами
страхування життя в межах, визначених
абзацами другим і третім пункту 142.2
статті 142 цього Кодексу, працівників
апарату управління цехами, дільницями;
витрати на оплату службових відряджень
персоналу цехів, дільниць тощо);
амортизація основних засобів
загальновиробничого (цехового,
дільничного, лінійного) призначення;
амортизація нематеріальних активів
загальновиробничого (цехового,
дільничного, лінійного) призначення; г)
витрати на утримання, експлуатацію та
ремонт, страхування, оперативну оренду
основних засобів, інших необоротних
активів загальновиробничого
призначення; витрати на опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення та інші послуги з
утримання виробничих приміщень;
витрати на обслуговування виробничого
процесу (оплата праці
загальновиробничого персоналу; внески
на соціальні заходи, визначені статтею
143 цього Кодексу; медичне страхування,
страхування відповідно до Закону
України "Про недержавне пенсійне
забезпечення" та страхування за
довгостроковими договорами
страхування життя в межах, визначених
абзацами другим і третім пункту 142.2
статті 142 цього Кодексу, робітників та
працівників апарату управління
виробництвом; витрати на здійснення
технологічного контролю за
виробничими процесами та якістю
продукції, робіт, послуг); інші
загальновиробничі витрати
(внутрішньозаводське переміщення
матеріалів, деталей, напівфабрикатів,
інструментів із складів до цехів і
готової продукції на склади); нестачі
незавершеного виробництва, нестачі і
втрати від псування матеріальних
цінностей у цехах у межах норм
природного убутку згідно із
затвердженими центральними органами
виконавчої влади та погодженими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
нормативами.

Згідно п. 139.1. ст..139 ПК України не
включаються до складу витрат: витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме
витрати на:

організацію та проведення прийомів,
презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу).

Обмеження, передбачені абзацом другим
цього підпункту, не стосуються
платників податку, основною діяльністю
яких є:

організація прийомів, презентацій і
свят за замовленням та за рахунок інших
осіб;

придбання лотерейних білетів, інших
документів, що засвідчують право
участі в лотереї;

фінансування особистих потреб
фізичних осіб за винятком виплат,
передбачених статтями 142 і 143 цього
Кодексу, та в інших випадках,
передбачених нормами цього розділу;

Колегія суддів зазначає, що витрати
понесені позивачем в загальній сумі 217
821,00 грн., а саме: на ремонт та поліпшення
основних засобів (ремонт
фруктосховища) в розмірі 61 353,00 грн., на
оплату праці працівників,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів на суму 102 016,00
грн., внески на соціальні заходи із
заробітної плати працівників,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарі у сумі 38 023,00 грн. та
оплату електроенергії, використаної у
виробництві у сумі 16 429,00 грн., на плату
за реєстрацію підприємства в органах
державної реєстрації в сумі 3 179,00 грн.
на придбання ліцензій та інших
спеціальних дозволів на суму 14 451,00 грн.
є прямими витратами виробництва
позивача, та згідно п. 138.8 ст. 138 ПК
України включаються в собівартість
виготовлених товарів.

З огляду на це, такі витрати
безпідставно не віднесені позивачем до
собівартості придбаних (виготовлених)
товарів , що привело до завищення
позивачем розміру суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток у сумі 209 677,00 грн. по
декларації з податку на прибуток за
ІІ-ІV квартали 2011 року.

Судом також встановлено, що за період з
01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. собівартість
виготовленої продукції визначена
позивачем лише зі складових товарів,
необхідних для виробництва товару.

Проте, позивачем витрати на загальну
суму 609 714 грн., на ремонт та поліпшення
основних засобів , на оплату праці
працівників, внески на соціальні
заходи , витрати на електроенергію
безпідставно включені до «Інших
витрат», а не до собівартості
продукції.

Так позивачем неправомірно включено до
«інших витрат» в декларації з податку
на прибуток суму 583 244 грн. , що
складається з витрат на ремонт та
поліпшення основних засобів на суму
162391 грн., витрати на оплату праці на
суму 179819 грн., внески на соціальні
заходи на суму 65117 грн., придбання
електроенергії на суму 175917 грн., які за
своїм призначенням підпадають під
визначення поняття «Собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)»

Колегія суддів зазначає, що вище
зазначені витрати в загальній сумі 583
244,00 грн. є прямими витратами
виробництва позивача, з огляду на п. 138.8
ст. 138 ПК України, та безпідставно не
включені в собівартість виготовлених
товарів , що свідчить про заниження
показників собівартості продукції в
2012р.

Таким чином позивачем в 2012 р. завищено
розмір суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
сумі у сумі 691 714,00 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з доводами податкового
органу щодо заниження позивачем
показника "Собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг)" та завищення показника
"Інші витрати" (з урахуванням зменшення
суми від'ємного значення на 209 677,00 грн.
за 2011 рік), та завищення витрат на
загальну суму 691 714,00 грн. , а тому
податкове повідомлення-рішення №
від 09.11.2013 р., яким позивачу
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 691 714,00 грн. є
законним та обґрунтованим.

Оскільки судом першої інстанції
невірна надана оцінка обставинам
справи, постанова суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог підлягає скасуванню з
винесенням нової постанови про відмову
в позові.

Згідно ч. 1 ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
1, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014р. по
справі № 820/26/14 скасувати в
частині скасування податкового
повідомлення-рішення Основ'янської
ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області від 07.11.2013 р. №
.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою в задоволені позову Товариству з
обмеженою відповідальністю "
Едельвейс"- відмовити.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
19.02.2014р. по справі № 820/26/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В.
Присяжнюк О.В. Повний текст постанови
виготовлений 21.07.2014 р.