Справа № 2а-6386/11
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

31.07.2014
К/800/8223/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М,

суддів
Кобилянського М.Г.,

Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження заяву ОСОБА_2 про зміну
постанови Вищого адміністративного
суду України від 05 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
праці та соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації про стягнення допомоги,

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації про стягнення
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 18.07.2010 по 31.08.2011.

Постановою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 02
листопада 2011 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року позовні вимоги за період з
18.07.2010 по 20.03.2011 залишено без розгляду, а
за період з 21.03.2011 по 31.08.2011 залишено без
задоволення.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 05 червня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено
частково. Ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації про стягнення допомоги -
скасовано. Постанову Звенигородського
районного суду Черкаської області від
02 листопада 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації про стягнення допомоги,
змінено та викладено її резолютивну
частину в наступній редакції: "Позовні
вимоги ОСОБА_2 про стягнення
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 18.07.2010 по 20.03.2011
залишити без розгляду. Позовні вимоги
ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 21.03.2011 по 31.08.2011 задовольнити
частково. Визнати протиправними дії
управління праці та соціального
захисту населення Звенигородської
районної державної адміністрації щодо
відмови у здійсненні перерахунку та
виплати ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до статті 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
за період з 21 березня 2011 року по 31
серпня 2011 року. Зобов'язати управління
праці та соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" за період з 21 березня 2011
року по 31 серпня 2011 року. В іншій
частині позовних вимог відмовити.".

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з заявою про зміну постанови
Вищого адміністративного суду України
від 05 червня 2014 року в якій зазначає, що
згідно наказу від 15.07.2010 №3 вона з 18.07.2010
по 20.03.2013 знаходилась у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку і за цей період ніде не
працювала, тому відповідно до статті 225
Кодексу адміністративного судочинства
України просить змінити судове рішення
суду касаційної інстанції від 05.06.2014,
оскільки у справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Перевіривши доводи заяви, колегія
суддів вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Отже, статтею 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанцій наділений
повноваженнями змінювати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а не рішення суду касаційної інстанції.

Крім того, необхідно зазначити, що для
задоволення своїх позовних вимог за
інший період позивачу потрібно
звернутися з новим позовом до суду
першої інстанції, оскільки ОСОБА_2
звернулася до суду про задоволення
позовних вимог за період з 18.07.2010 по
31.08.2011 і відповідно до частини 3 статті
220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може розглядати позовні
вимоги осіб, які беруть участь у справі,
що не були заявлені у суді першої
інстанції.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що заява
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.220, 222, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Заяву ОСОБА_2 про зміну постанови
Вищого адміністративного суду України
від 05 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації про стягнення допомоги -
залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
М.Г. Кобилянський

І.В. Штульман