Справа № 826/8194/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
01 серпня 2014 року 08:16
№ 826/8194/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Саніна Б.В.,
при секретарі судового засідання
Борисовій Т. М. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»доВідділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києвітретя
особаОСОБА_1прозобов'язання винити
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» (надалі - Позивач/ПАТ
«Універсал Банк») до Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
(надалі - ВДВС Голосіївського району), в
якому просить суд зобов'язати ВДВС
Голосіївського звільнити з-під арешту
об'єкт нерухомого майна, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, накладений
постановою про накладення арешту на
нерухоме майно 1277/7 з примусового
виконання ухвали №2-3913 від 14.05.2009 р.,
виданої Жовтневим районним судом м.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.06.2013 р. було відкрито
провадження по справі, залучено в
якості третьої особи ОСОБА_1 та
призначено справу до судового
В судове засідання з'явився
представник позивача, який позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить позов задовольнити із підстав
викладених в адміністративному позові,
зокрема просить зняти арешт із майна,
оскільки відповідач із порушеннями
положень Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції чинній на
момент арешту майна) (надалі - Закон №606)
наклав арешт на майно, що перебуває у
позивача в іпотеці, а також вказав що
Позивач має переважне право на
задоволення його вимоги.
В судове засідання з'явився
представник Відповідача, який щодо
позовних вимог заперечує в повному
обсязі, просить в задоволенні
відмовити із підстав викладених в
письмових запереченнях, зокрема
зазначає про дотримання відповідачем
положень Закону №606 під час накладення
арешту на майно, яке перебувало в
В судове засідання не з'явився
представник третіх особи, про час та
місце був повідомлена в порядку
передбаченому положеннями ст.33 та ст.35
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України),
клопотань про розгляд справи за її
відсутності не подавалось, інформації
про причини неявки не надано.
Відповідно до положень ч.6 ст.128 КАС
України суд перейшов до письмового
провадження по справі.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.
Згідно вимог ст.1 Закону №606, виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 1 ст.17 Закону №606 передбачено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

26.11.2009 р. державним виконавцем ВДВС у
Голосіївському районі було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №16172413, на підставі
виконавчого листа №2-2913/09 від 14.05.2009 р.
виданого Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровськ, про накладення арешту
на все майно, що належить
відповідачу-ОСОБА_3 в межах заявлених
позовних вимог у розмірі 25 896,35 дол. США.

Для забезпечення реального виконання
рішення, відповідно до положень ст.55
Закон №606 (в редакції чинній на момент
накладення арешту), застосовується
арешт майна боржника.

26.11.2010 р. постановою ВДВС
Голосіївського району було накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно
ОСОБА_3 у межах суми звернення
стягнення 25 896,35 доларів США.

23.12.2010 р. постановою ВДВС
Голосіївського району було закінчено
виконавче провадження , щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2-2913/09 від 14.05.2009 р. виданого
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровськ, про накладення
арешту на все майно, що належить
відповідачу-ОСОБА_3 в межах заявлених
позовних вимог у розмірі 25 896,35 дол. США.

03.02.2014 р. Позивач звернувся до
Відповідача із заявою про виконання
ухвали Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськ від 30.12.2009 р. по справі
№2-3931/2009 р., ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення
заборгованості, якою було залишено
позовну заяву без розгляду та
скасовані заходи забезпечення позову
(в частині скасування заходів
забезпечення позову).

03.03.2014 р. державний виконавець
Відповідача постановою №42338343 відмовив
у прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження.

Позивач не погоджуючись із накладеним
Відповідачем арешту на майно ОСОБА_1,
яке перебуває в іпотеці Позивача,
звернувся до суду для звільнення майна
із-під арешту.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом з'ясовано, що на момент вчинення
виконавчих дій щодо арешту спірного
нерухомого майна, право іпотеки на
майно на визначених законом підставах
та в установленому порядку не
припинене, договір про іпотеку
недійсним не визнано.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» (надалі - Закон №898) іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.6 та ч.7 ст.3 Закону №898 у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

При цьому, поняття пріоритету та вищого
пріоритету розтлумачено в ст.1 Закону
№898, а саме: пріоритет - переважне право
однієї особи відносно права іншої
особи на те ж саме нерухоме майно; вищий
пріоритет - пріоритет, встановлений
раніше будь-якого іншого пріоритету
стосовно одного и того ж нерухомого
майна.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.37 Закону
№898 іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Крім того, положеннями ст.572 Цивільного
кодексу України передбачено, що в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленою
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів справи,
04.06.2008 р. між Позивачем та ОСОБА_13 було
укладено Генеральний договір про
надання кредитних послуг №BL4992,
відповідно до якого Позивач відкрив
ОСОБА_13 кредитну лінію та встановив її
ліміт.

04.06.2008 р. між Позивачем та ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_1 та ОСОБА_15 було укладено
Договір іпотеки нерухомого майна,
відповідно до якого було передано в
Іпотеку квартиру АДРЕСА_1

Як вбачається із змісту Інформаційної
довідки з Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна в порядку
доступу державних виконавців №58290064
від 27.05.2014 р., запис про обтяження було
внесено до реєстру 12.12.2009 р., тобто до
винесення Відповідачем постанови про
арешт майна.

Враховуючи викладене, зважаючи на
черговість реєстрації зазначених вище
обтяжень, а також беручи до уваги, що
положеннями Закону №898 щодо вказаних
видів обтяжень не встановлено
особливого пріоритету, суд дійшов
висновку, що Позивач, як обтяжувач,
володіє переважним пріоритетом на
отримання задоволення своїх прав чи
вимог щодо одного й того ж нерухомого
майна.

Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.52 Закону
№606 (редакції чинній на момент
накладення арешту), Звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів..

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.57 Закону №606
передбачено, що Арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Водночас, в ч.4 ст.57 Закону №606
визначено, що копії постанови
державного виконавця про арешт коштів
чи майна боржника надсилаються не
пізніше наступного робочого дня після
її винесення боржнику та банкам чи
іншим фінансовим установам або
органам, зазначеним у частині другій
цієї статті. Постанова державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Крім того, в ч.4 ст.54 Закону №606
передбачено, що про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Жодних доказів направлення на адресу
Позивача копії постанови про
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1,
до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, накладення
арешту на майно, що перебуває в іпотеці
у Позивача, обмежує забезпечене
іпотекою право позивача на задоволення
своїх вимог за договорами іпотеки, у
зв'язку з чим, вимоги Позивача про
зобов'язання Відповідача зняти арешт з
майна третьої особи, яке передано в
іпотеку позивачу підлягають
задоволенню.

Водночас, 22.08.2013 р. постановою
державного виконавця ВДВС у
Голосіївському районі про передачу
майна стягувачу в рахунок погашення
боргу ВДВС Голосіївського району було
прийнято рішення, яким ПАТ «Універсал
Банк» передано майно боржника, а саме
квартиру АДРЕСА_1

22.08.2013 р. державним виконавцем ВДВС у
Голосіївському районі складено Акт про
передачу нереалізованого майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
відповідно до якого у власність ПАТ
«Універсал Банк» передана трикімнатна
квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_1 та ОСОБА_15 на праві
спільної сумісної власності.

При цьому, суд приймає до уваги, що
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровськ від 30.12.2009 р. по справі
№2-3931/2009 р., (за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4,
ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12
про стягнення заборгованості), позовну
заяву залишено без розгляду та
скасовані заходи забезпечення позову.

Таким чином, підстави для накладення
постановою про накладення арешту на
нерухоме майно 1277/7 з примусового
виконання ухвали №2-3913 від 14.05.2009 р.,
виданої Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська були усунуті.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону №606, у всіх
інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.94 КАС
України, судовий збір відшкодовується
повністю.

Керуючись положеннями ст.2, ст.17, ст.71,
ст.86, ст.158-163, ст.167, ст.171, ст.181, ст.254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до Відділу державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві
задовольнити.

2. Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
звільнити з-під арешту об'єкт
нерухомого майна, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, накладений постановою про
накладення арешту на нерухоме майно у
ВП №16172413 з примусового виконання
ухвали Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська №2-3913 від 14.05.2009 р..

3. Присудити Публічному
акціонерному товариству «Універсал
Банк» понесені судові витрати в
розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. із
видатків Держаного бюджету України
направлених на асигнування діяльності
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін