Справа № 2а/2570/1669/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/96191/11

№ К/9991/96191/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05.05.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2011

у справі № 2а/2570/1669/2011 Чернігівського
окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи - підприємця
(СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції (ДПІ)
у м. Чернігові

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05.05.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2011, позов задоволено: визнано
неправомірним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові
від 23.03.2011 № .

У касаційній скарзі ДПІ у м. Чернігові
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та прийняте нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову повністю, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального права.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення СПД
ОСОБА_4 грошового зобов`язання з
податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) згідно з податковим
повідомленням-рішенням, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 14.03.2011 за
№ 685/17-219/НОМЕР_2, про порушення
позивачем норм підпунктів 7.2.3, 7.2.6
пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпункту 7.7.1
пункту 7.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР): завищено податковий кредит у
податковому обліку за березень,
квітень, червень, листопад, грудень 2008
року, квітень, травень, липень, серпень,
вересень, жовтень, листопад, грудень 2009
року, січень, лютий, березень 2010 року на
загальну суму 30945,00 грн., що призвело до
заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті
до Державного бюджету України, за
квітень, червень, листопад 2008 року,
квітень, серпень, листопад, грудень 2009
року, січень, лютий, березень 2010 року у
загальній сумі 30945,00 грн. Ці порушення,
за висновком ДПІ, мали місце у зв`язку з
включенням позивачем до складу
податкового кредиту сум ПДВ за
податковими накладними, які виписані в
інший податковий період, ніж відбулись
господарські операції з поставки, за
фактом яких виписані податкові
накладні.

За наслідками перевірки ДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від
23.03.2011 № про визначення грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість у сумі 37945,00 грн.( у т.ч.: 30945,00
грн. - основний платіж, 7736,25 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що СПД
ОСОБА_4 включила до складу податкового
кредиту в податковому обліку за
березень, квітень, червень, листопад,
грудень 2008 року, квітень, травень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2009 року, січень,
лютий, березень 2010 року податок на
додану вартість у загальній сумі 30945,00
грн. за податковими накладними, дати
виписки яких, так само як і дати сплати
позивачем постачальникам ціни за
придбані товари (послуги), припадають
на інші податкові звітні періоди, але в
межах 1095, та при відсутності звернення
позивача до податкового органу зі
скаргою стосовно не видачі
постачальниками податкових накладних.
Фактичне виконання операцій з поставки
товарів (послуг), за наслідками яких
виписані податкові накладні, як і
сплата позивачем сум ПДВ у вартості
товарів за цими операціями ДПІ не
оспорюється.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 цього Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг);.

Якщо платник не скористався правом
подачі заяви, передбаченим підпунктом
7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, і
не звернувся до податкової інспекції
зі скаргою, то він не має права включати
до податкового кредиту суму ПДВ, не
підтверджену податковою накладною.

У випадку, коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких фактично відбулись господарські
операції, суми ПДВ, вказані у таких
податкових накладних, можуть бути
включені до складу податкового кредиту
в податковому періоді, в якому такі
податкові накладні отримані.

Таке правозастосування відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від
05.12.2011 у справі за позовом ТОВ
«Акцентбуд» до ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі статтею 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цих
висновків.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05.05.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко