Справа № 810/3521/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 року 810/3521/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Лисенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання
Глазун Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової
інспекції в Обухівському районі ГУ
Міндоходів у Київській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з
позовом до Державної податкової
інспекції в Обухівському районі ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
29.05.2014 № /1358, яким позивачу
нараховане грошове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 47187,45 грн. та рішення про
застосування штрафних санкцій від №
29.05.2014 № /1399, яким
позивачу нараховане грошове
зобов'язання зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 77524,71
грн.

В основу оскаржуваних податкового
повідомлення-рішення та рішення про
застосування штрафних санкцій
покладено висновок податкового органу
про завищення позивачем у 2011 - 2013 роках
витрат по взаємовідносинам з
контрагентами, що призвело до
заниження позивачем загального
оподатковуваного доходу за вказаний
період на суму 247850,36 грн. та, як
наслідок, до заниження позивачем
податку з доходів фізичних осіб на суму
37749,96 грн. та до заниження єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 51683,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вважає висновки
податкового органу безпідставними,
оскільки ним правомірно та на законних
підставах сформовано витрати за
перевіряємий період та, відповідно,
правильно нараховані та сплачені до
Бюджету грошові зобов'язання з податку
з доходів фізичних осіб та з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Ці факти
підтверджуються документально,
господарські операції належним чином
відображені у податковому обліку і
податковій звітності. Позивач вважає
висновки податкового органу
неправомірними, а тому просив
оскаржувані рішення скасувати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував з
мотивів, викладених у письмових
запереченнях.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, будь-яких заяв
про відкладення розгляду справи до
суду не подавав.

За таких обставин, суд ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем,
що зареєстрована Обухівською районною
державною адміністрацією Київської
області 18.08.2004. На податковому обліку в
органах державної податкової служби
перебуває з 01.09.2004, є платником податку
на додану вартість відповідно до
Свідоцтва про платника податку на
додану вартість від 01.09.2014 № 67318354.

У квітні 2014 року посадовими особами
відповідача проведено планову
перевірку позивача щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, дотримання
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за
результатами якої складено Акт від
07.05.2014 № 1177/17-02/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пункту 177.2 статті 177
Податкового кодексу, в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб на суму 37749,96 грн., та пункту 2
статті 7 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в результаті
чого занижено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 51683,14 грн.

Як встановлено під час судового
розгляду, висновки податкового органу
ґрунтуються на твердженні, що
позивачем віднесено до витрат суми
коштів, не підтверджені документально.
Наведене призвело до заниження
позивачем сукупного оподатковуваного
доходу та, як наслідок, до заниження
зобов'язань з податку з доходів
фізичних осіб та зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

За результатами перевірки
відповідачем прийняті податкове
повідомлення-рішення від 29.05.2014 №
/1358, яким позивачу нараховане
грошове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 47187,45
грн. (37749,96 грн. - основне зобов'язання,
9437,49 грн. - штрафні санкції) та рішення
про застосування штрафних санкцій від
№ 29.05.2014 № /1399, яким позивачу
нараховане грошове зобов'язання зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 77524,71
грн. (51683,14 грн. - основне зобов'язання,
25841,57 грн. - штрафні санкції).

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями відповідача, позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Податковим кодексом України, який
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до статті 139 Податкового
кодексу не включаються до складу
витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно із статтею 177 Податкового
кодексу доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто, різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Аналіз норм чинного законодавства
свідчить про те, що для зменшення
об'єкту оподаткування за рахунок
витрат такі витрати мають бути
підтверджені документально.

Як убачається з матеріалів справи,
податковий орган під час перевірки
позивача дійшов висновку, що останнім,
у 2011 - 2013 роках безпідставно сформовано
витрати на загальну суму 247850,36 грн.

Допитаний під час судового розгляду у
якості свідка головний державний
ревізор-інспектор ОСОБА_3 (проводив
перевірку позивача) пояснив, що під час
перевірки позивачем частково не було
надано бухгалтерських документів на
підтвердження правомірності
формування витрат по взаємовідносинам
з контрагентами ТОВ «Фрам Лайн», ТОВ
«Того», ПП «Гласо», ТОВ «Зеніт», ТОВ
«Сфера плюс», ТОВ «Ав метал груп», ПФ
«Анжіо», ТОВ «Авер тех», ТОВ «Бізнес
консалтинг», ТОВ «Теравікнопласт», ТОВ
«Геліком ЛВ», ТОВ «Українські
будівельні технології».

Зокрема, позивачем були надані
договори, податкові накладні, платіжні
доручення та товарно-транспортні
накладні (де були потрібні).

Проте, позивачем не було надано до
перевірки специфікації до придбаних
товарів, акти передачі-прийняття
товарів та калькуляції.

Загальний перелік контрагентів та
операцій, витрати по яким, на думку
перевіряючого, не підтверджені
позивачем документально, викладені в
наданих відповідачем письмових
поясненнях (том 2, а.с. 170).

Представник позивача проти твердження
податкового органу про відсутність
документально підтвердження витрат на
придбання товарів у вищенаведених
контрагентів заперечував. Надав суду
специфікації стосовно придбання
метало-пластикових виробів та Акти
приймання-передачі товарів, отриманих
позивачем від вищенаведених
контрагентів (том 2, а.с.175-205). Окремо
зазначив, що такі товари, як
металопрокат та метизи (теж
придбавались позивачем у перевіряємий
період) це стандартні вироби, які
відвантажуються у «погонних метрах» та
«штуках», а відтак, специфікацій не
потребують.

Під час судового розгляду судом
досліджено надані представником
позивача на підтвердження
правомірності формування витрат по
зазначеним контрагентам бухгалтерські
документи (як подані, так і надані у
судовому засіданні) та встановлено, що
надані позивачем під час перевірки
документи у повному обсязі дають
можливість встановити факт придбання
товарів та, як наслідок, правомірність
формування позивачем витрат за рахунок
коштів, сплачених ним за отриманий
товар.

При вирішенні справи судом взято до
уваги пояснення перевіряючого
ОСОБА_3 про той факт, що основні
документи (договори, податкові
накладні та платіжні доручення, докази
транспортування) по вищенаведеним
операціям дійсно були надані
представником позивача під час
перевірки. Жодних зауважень щодо
наведених у них даних у податкового
органу не виникло.

Наведене свідчить, що позивачем
правомірно віднесено до витрат за 2011-2013
роки суму коштів у розмірі 247850,36 грн.,
сплачених ним контрагентам за
поставлені товари.

За таких обставин, враховуючи той факт,
що відповідачем не надано доказів на
спростування доводів позивача, суд
дійшов висновку про безпідставність
тверджень податкового органу про
заниження позивачем оподатковуваного
доходу за 2011-2013 роки.

Це означає, що податкове
повідомлення-рішення від 29.05.2014 №
/1358 прийняте відповідачем
безпідставно та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправним та рішення відповідача
про застосування штрафних санкцій від
№ 29.05.2014 № /1399, суд зазначає
наступне.

Суд зазначає, що прийняття зазначеного
рішення стало наслідком висновку
податкового органу про заниження
позивачем оподатковуваного доходу за
2011-2013 роки (занижено дохів - не сплачено
єдиний внесок з не задекларованого
доходу).

У той же час, оскільки судом
встановлено безпідставність такого
висновку податкового органу, то і
висновок відповідача про заниження
позивачем єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є помилковим.

Це означає, що рішення про застосування
штрафних санкцій від № 29.05.2014
№ /1399 прийняте відповідачем
безпідставно та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, таким чином,
судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі ГУ Міндоходів у
Київській області від
29.05.2014 № /1358.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції в Обухівському районі ГУ
Міндоходів у Київській області про
застосування штрафних санкцій № 29.05.2014
№ /1399

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 сплачений судовий збір у
розмірі 250 (двісті п'ятдесят) гривень 00
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 29 липня 2014 р.