Справа № 2а-6013/2011 (6а/204/12/14)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" червня 2014 р. справа № 2а-6013/2011
(6а/204/12/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Красногвардійського районного суду
міста Дніпропетровська від 23 січня 2014
року по справі за поданням старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради про зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2011 року Красногвардійським
районним судом м. Дніпропетровська
ухвалено постанову про відмову в
задоволені адміністративної позовної
заяви ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у місті
Дніпропетровську ради.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.08.2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 03.10.2011 року
скасовано. Позовні вимоги задоволено
частково. Визнано дії управління праці
та соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради щодо
нанрхування та виплати на користь
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому, ніж визначено статтею
15 Закону України від 21.11.1992 року №
2811-ХІІ „Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" з 29.02.2011 року неправомірною.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради здійснити
перерахунок та забезпечити виплату на
користь ОСОБА_1 допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до статті 15 Закону
України від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ „Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" у
розмірі встановленого законом, на
момент виплати, прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років, починаючи з
29.02.2011 року з урахуванням виплачених
сум.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області відкрито
виконавче провадження та надано строк
для добровільного виконання рішення
суду до 27.11.2013 року.

10.12.2013 року за вих. № 3636 управління
праці та соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради повідомило
Відділ примусового виконання рішень
управління держаної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, що
управління самостійно виконало
постанову про відкриття виконавчого
провадження в частині зобов'язання
здійснити перерахунок одноразової
допомоги відповідно до постанови суду.
Щодо виконання рішення в частині
виплати, управління повідомило про
неможливість виконання рішення суду.

13.01.2014 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області звернувся
до суду з поданням про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 23.01.2014 року
в задоволені подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання дій
неправомірними та встановлення нового
розміру державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
просить скасувати ухвалу та прийняти
нову ухвалу, якою задовольнити подання.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14.08.2013 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин старший державний
виконавець просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Більш того, вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої допомоги, яка нарахована
у разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що ухвала суду
першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, є законною та
обґрунтованою. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного
суду міста Дніпропетровська від 23
січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров