Справа № 2а/2218/12030/11
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.М.
Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 05 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом, у якому
просив визнати неправомірними дії
управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради щодо
ненарахування і невиплати на його
користь за 2011 рік разової грошової
допомоги до 5 травня у розмірі 7
мінімальних пенсій за віком, як
інваліду війни 3 групи; зобов'язати
відповідача здійснити йому
нарахування разової грошової допомоги
за 2011 рік до 5 травня у розмірі 7
мінімальних пенсій за віком, як
інваліду війни, нарахування і виплата
якої передбачена статтею 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 серпня 2011 року позов
задоволено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач, який у поданій апеляційній
скарзі просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні заявленого
позову, покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що відповідач проводив виплату
належної позивачу допомоги у межах
кошторисних призначень.

На підставі статті 197 КАС України
розгляд наведеної справи проводиться в
порядку письмового провадження,
оскільки справу може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до статті 201 КАС України
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є інвалідом війни 3
групи, що підтверджується копією
відповідного посвідчення .

З урахуванням наведеного, позивачу на
підставі постанови КМ України № 341 від
04 квітня 2011 року "Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2011
році відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань" органом
праці та соціального захисту населення
виплачена щорічна разова грошова
допомога до 5 травня у 2011 році в розмірі
800 грн.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
викладені в новій редакції положення
частини 5 статті 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", відповідно до
яких щорічно до 5 травня інвалідам
війни 3 групи виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються КМ України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені
положення визнані неконституційними,
через що з 22 травня 2008 року відновлено
дію частини 5 статті 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", відповідно до
якої розмір грошової допомоги
інвалідам війни 3 групи має становити
7(сім) мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, відповідачем неправомірно
здійснена позивачу виплата допомоги у
розмірі, який визначений постановою КМ
України № 341 від 04 квітня 2011 року "Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань".

Окрім цього, на думку колегії суддів,
спірні правовідносини не регулюються
положеннями Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
нормами якого не передбачено
конкретного розміру спірної допомоги.

Приписами пункту 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" установлено, що
у 2011 році норми і положення статей 39, 50,
51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених КМ України
виходячи з наявного фінансового
ресурсу бюджету Пенсійного фонду
України на 2011 рік.

З урахуванням наведеного, вказана
правова норма не поширює свою дію на
правовідносини щодо виплати щорічної
разової грошової допомоги, яка
передбачена приписами Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
мінімальна пенсія за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
інваліду війни до 5 травня за 2011 рік
повинна становити сім мінімальних
пенсій за віком, з урахуванням вимог
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

В силу ст.17-1 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", яка містить
положення про те, що щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення, обов'язок по виплаті
спірної допомоги слід покласти саме на
відповідача.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
розмірів щорічної грошової допомоги як
на причину невиконання зобов'язань до
уваги не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

З огляду на положення статтей 21, 105, 162
КАС України адміністративний позов
може містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача допомоги у
конкретній сумі, колегія суддів
апеляційної інстанції зазначає, що
предметом даного спору є право на
отримання позивачем разової грошової
допомоги, а не розмір нарахування, й суд
не може перебирати на себе функцію
органу, на який законом покладено такі
повноваження.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
через що оскаржувану постанову слід
змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про
стягнення заборгованості, - змінити.

Абзац 3 постанови Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 серпня 2011 року викласти у
наступній редакції:

"Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня, як інваліду війни 3 групи, за 2011
рік в розмірі 7 мінімальних пенсій за
віком відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" з урахуванням
виплачених сум."

В решті постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 серпня 2011 року залишити
без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Смілянець Е. С.