Справа № 808/4068/13-а
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2014 рокусправа № 808/4068/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Запорізькій області на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Держземагенства
у Запорізькій області про визнання дій
протиправними та скасування наказів,
поновлення на службі, стягнення коштів
,-

в с т а н о в и В:

В листопаді 2010 року позивач звернувся
до суду з позовом, а в наступному
неодноразово доповнював позовні
вимоги та просив:

визнати протиправними дії Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області щодо звільнення її з посади
начальника відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області згідно наказу від
15.10.2010 № 156/02-09к у зв'язку з втратою
довір'я на підставі п.2 ст.41 КЗпП
України;

визнати протиправним і
необґрунтованим наказ Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області від 15.10.2010 № 156/02-09к про
звільнення її з посади начальника
відділу бухгалтерського обліку,
фінансів та звітності Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області за ст.41 п. 2 КЗпП України у
зв'язку з втратою довір'я з дня
прийняття та реєстрації цього наказу;

визнати незаконними та скасувати
накази Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області від
05.11.2010 № 160/02-09к, від 08.11.2010 № 163/02-09к, від
13.12.2010 № 174/1-02-09к та від 15.12.2010 № 175-1/02-09к;

визнати неправомірною бездіяльність
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області щодо не
направлення звернень та неотримання
згоди (погоджень) голови Держкомзему
України щодо розгляду питання про її
звільнення, як керівника структурного
підрозділу Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області та
Держкомзему України при прийнятті
наказів від 15.10.2010 № 156/02-09к, від 05.11.2010 №
160/02-09к, від 08.11.2010 № 163/02-09к, від 13.12.2010 №
174/1-02-09к та від 15.12.2010 3 175-1/02-09к, від 28.02.2011
№51/08-09к;

визнати нечинним наказ Головного
управління у Запорізькій області від
28.02.2011 № 51/08-09к;

визнати неправомірною бездіяльність
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області щодо не проведення
перевірки стану бухгалтерського
обліку та звітності та не здійснення
приймання-передачі справ при прийнятті
наказів від 15.10.2010 № 156/02-09к, від 05.11.2010 №
160/02-09к, від 08.11.2010 № 163/02-09к, від 13.12.2010 №
174/1-02-09к та від 15.12.2010 3 175-1/02-09к; від 28.02.2011
№ 51/08-09к;

визнати неправомірною бездіяльність
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області щодо неотримання
попередньої згоди виборного органу
(профспілкового представника,
первинної профспілкової організації),
членом якої є працівник, на її
звільнення з посади Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області при прийнятті наказів від
15.10.2010 № 156/02-09к, від 05.11.2010 № 160/02-09к, від
08.11.2010 № 163/02-09к, від 13.12.2010 № 174/1-02-09к та
від 15.12.2010 3 175-1/02-09к; від 28.02.2011 № 51/08-09к;

визнати неправомірними дії та
бездіяльність Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області при
поновленні її з 15.12.2010 на посаді
начальника відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області без реального
настання правових наслідків
поновлення на посаді;

зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Запорізькій області
поновити її на посаді начальника
відділу бухгалтерського обліку,
фінансів та звітності (особу, на яку
покладено обов'язки головного
бухгалтера) Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області та
розглянути питання щодо звільнення з
займаної посади відповідно до її заяви
про звільнення;

зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Запорізькій області
виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з дати
незаконного звільнення та по момент
поновлення на посаді.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року позовні вимоги були задоволені.
Визнано протиправними дії Головного
управління Держкомзему у Запорізької
області щодо звільнення ОСОБА_1 з
посади начальника відділу
бухгалтерського обліку, фінансів та
звітності Головного управління
Держкомзему у Запорізької області
згідно наказу від 15.10.2010№ 15б/02-09к у
зв'язку з втратою довіри на підставі п.2
ст.41 КЗпП України. Визнано протиправним
і необґрунтованим наказ Головного
управління Держкомзему у Запорізької
області від 15.10.2010 №15б/02-09к про
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
відділу бухгалтерського обліку,
фінансів та звітності Головного
управління Держкомзему у Запорізької
області за ст.41 п.2 КЗпП України у
зв'язку з втратою довір'я з дня
прийняття та реєстрації цього наказу.
Визнано протиправними накази
Головного управління Держкомзему у
Запорізької області від 05.11.2010 №160/02-09к
та від 08.11.2010 №163/02- 09к. Визнано нечинним
наказ Головного управління
Держкомзему у Запорізької області від
28.02.2011 №51/08-09к. Визнано неправомірною
бездіяльність Головного управління
Держкомзему у Запорізької області щодо
не проведення перевірки стану
бухгалтерського обліку та звітності та
нездійснення приймання-передачі справ
при прийнятті наказів від 15.10.2010
№156/02-09к, від 05.11.2010 №160/02-09к, від 08.11.2010
№163/02-09к, від 13.12.2010 №174/1- 02-09к та від
15.12.2010 №175-1/02-09к; від 28.02.2011 №51/08-09к.
Визнано неправомірними дії та
бездіяльність Головного управління
Держкомзему у Запорізької області при
поновленні ОСОБА_1 з 15.12.2010 на посаді
начальника Відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області без реального
настання правових наслідків
поновлення ОСОБА_1 на посаді.
Зобов'язано Головне управління
Держземагенства у Запорізької області
(правонаступника - Головного
управління Держкомзему у Запорізької
області) поновити ОСОБА_1, на посаді
начальника Відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності (особу, на
яку покладено обов'язки головного
бухгалтера) Головного управління
Держкомзему у Запорізької області
(правонаступника Головного управління
Держземагенства у Запорізької області
та розглянути питання щодо звільнення
з займаної посади відповідно до заяви
ОСОБА_1 про звільнення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та ухвалити нову
про відмову в задоволені позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, та матеріалами
справи підтверджено, що з 20.06.2000 року
ОСОБА_1 працювала на посаді начальника
відділу бухгалтерського обліку,
фінансів та звітності Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області.

Наказом Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області від
15.10.2010 №156/02-09к ОСОБА_1 звільнено з
посади начальника відділу
бухгалтерського обліку, фінансів та
звітності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області з
06 листопада 2010 року, у зв'язку з втратою
до неї довір'я за п.2 ст.41 КЗпП України.
Підставаою звільнення вказано
колективне звернення працівників
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області від 01.10.2010,
службова записка начальника відділу
Держкомзему у м.Енергодар Бойко Т.А.

Наказом Головного управління від 05.11.2010
№160/02-09к внесено зміни до наказу від
15.10.2010 №156/02-09к та п.1 наказу викладено
наступним формулюванням: звільнити
ОСОБА_1 з посади начальника відділу
бухгалтерського обліку, фінансів та
звітності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області з 08
листопада 2010 року у зв'язку з втратою
довір'я до неї, п.2 ст. 41 КЗпП України та
доповнено новим пунктом 3: ознайомити
начальника відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності ОСОБА_1 з
наказом під особистий підпис.

На підставі доповідної першого
заступника начальника Головного
Слінчука В.О. 08.11.2010 року про
необхідність внесення змін до наказу
від 15.10.2010 №156/02-09к "Про звільнення
ОСОБА_1" та перебування ОСОБА_1 з 05.11.2010
на лікарняному, наказом Головного
управління від 08.11.2010 №163/02-09к до наказу
від 15.10.2010 № 156/02-09к внесено зміни та
наказ доповнено п.3 такого змісту:
вважати днем звільнення ОСОБА_1 перший
день виходу на роботу після закінчення
тимчасової працездатності
(лікарняний).

13.12.2010 відповідачем було прийнято наказ
№174/1-0209к, яким призупинено дію раніше
прийнятих наказів №156/02-09к; №160/02-09к;
№163/02-09к у зв'язку з проведенням
службового розслідування та визначено,
що після закінчення службового
розслідування та складання акту,
надати пропозиції щодо подальшого
зайняття посади начальника відділу
бухгалтерського обліку, фінансів та
звітності ОСОБА_1

Наказом Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області від
15.12.2010 року видано наказ за №175-1/02-09к,
яким скасовано раніше прийняті накази:
№156/02-09к від 15.10.2010 року; №160/02-09к від
05.11.2010 року; №163/02-09к від 05.11.2010 року.

Відомості щодо вказаних наказів до
трудової книжки відповідачем не
вносилися.

В наступному, наказом №51/08-09к від 28.02.2011
року припинено державну службу
начальнику відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області ОСОБА_1 з 28.02.2011
згідно п.2 ст.30 Закону України "Про
державну службу", звільнивши її з
посади.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
звільнення позивача було здійснено з
порушенням діючого законодавства.

Проте, повністю погодитися з такими
висновками суд апеляційної інстанції
не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 статті 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Аналіз даної норми вказує, що
звільнення за втрату довір'я може
відбутися тільки працівника, який
безпосередньо обслуговує грошові або
матеріальні цінності за наявності
винних дій цього працівника.

Відповідно до посадової інструкції
позивача до її посадових обов'язків
входить контроль за видатками,
наданими на оплату праці,
встановленням посадових окладів,
дотримання штатної та касової
дисципліни, положень про оплату праці
та преміювання, контроль за виконанням
кошторису видатків на утримання
Головного управління, використання
матеріальних ресурсів та
господарсько-постачальницькими
заходами, забезпечує звітність і
контроль за раціональним
використанням матеріальних і
фінансових ресурсів в Головному
управлінні та його територіальних
органах та інші функції.

Отже позивач не є особою, яка
безпосередньо обслуговує грошові,
товарні або культурні цінності.

Підставою звільнення позивачки
зазначено колективне звернення
працівників Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області від
01.10.2010 року та службова записка
начальника відділу Держкомзему у
м.Енергодар Бойко Т.А. щодо виплати їм
премій на підставі наказу №19 від 10.03.2010
та нарахування їм матеріальної
допомоги на оздоровлення до відпустки.

Суттю вказаних звернень є невиплата
премії відповідно рішення колегії
Головного управління № 3 від 10.03.2010 року
та матеріальної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік.

Отже, вказані в оскаржуваному наказі в
якості підстав звернення працівників
Головного управління не стосуються
операцій з грошовими коштами.

Крім того, на час видачі наказу №156/02-09к
про звільнення позивачки відповідачем
не проведено будь-якої перевірки за
вказаними зверненнями, не відібрані
пояснення від ОСОБА_1 та не встановлена
вина позивачки.

Також судом першої інстанції
обґрунтовано зазначено, що в порушення
приписів ч.3 ст.40, ст. 43 КЗпП України
звільнення позивачки відбулося в
період її знаходження у додатковій
відпустці, а також без згоди
профспілкового комітету та згоди
голови Держкомзему України.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
протиправності наказу №156/02-09к від
15.10.2010 року та відповідно наказу
№163/02-09к від 05.11.2010 року.

Безпідставні вимоги позивачки щодо
визнання протиправними дій Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області щодо звільнення її з посади
начальника відділу бухгалтерського
обліку, фінансів та звітності
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області згідно наказу від
15.10.2010 № 156/02-09к у зв'язку з втратою
довір'я на підставі п.2 ст.41 КЗпП
України, оскільки вони охоплюються
вимогами про визнання протиправним
наказу №156/02-09к, а тому не потребують
додаткового вирішення.

З цих же підстав не підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо
визнання неправомірною бездіяльність
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області щодо не
направлення звернень та неотримання
згоди (погоджень) голови Держкомзему
України щодо розгляду питання про її
звільнення, як керівника структурного
підрозділу Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області та
Держкомзему України а також
неотримання попередньої згоди
виборного органу при прийнятті наказів
від 15.10.2010 № 156/02-09к та № 163/02-09к від 08.11.2010
року.

Вимоги щодо стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу не
підлягають задоволенню, оскільки з
огляду, що період вимушеного прогулу, з
врахуванням дати скасування наказу про
звільнення, обчислюється з 06.11.2010 року
по 15.12.2010 року, то згідно з наданими
відповідачем розрахунками, позивачці
заробіток за цей період часу був
виплачений в повному обсязі.

Оскільки наказ про звільнення позивача
№156/02-09к від 15.10.2010 року був скасований
самим позивачем наказом №175-1/02-09к від
15.12.2010 року, то відсутні підстави для
поновлення позивача на попередній
посаді.

Щодо вимог по розгляду її заяви про
звільнення від 22.12.2010 року, то вони
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем надана відповідь на її заяву
про неможливість звільнення з огляду
на проведення службового
розслідування.

Крім того, судом першої інстанції в
ході розгляду справи були допущені
порушення норм процесуально права.

Відповідно до ст. 137 КАС України позивач
може протягом всього часу судового
розгляду збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, подавши письмову заяву,
яка приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. Заява про зміну
позовних вимог повинна відповідати
вимогам, які встановлені цим Кодексом
для позовних заяв. У разі
невідповідності такої заяви вимогам
статті 106 цього Кодексу суд своєю
ухвалою повертає її позивачу. Ухвала
суду, прийнята за результатами
розгляду питання про прийняття заяви
про зміну позовних вимог, окремо не
оскаржується.

Проте, суд першої інстанції не врахував
зазначені положення норм
процесуального права та в порушення
вимог ст. 137 КАС України прийняв до
провадження та частково вирішив
вимоги, які містили інший предмет та
інші підстави та подані позивачем
02.07.2013 року, 09.09.2013 року, 09.12.2013 року та
17.03.2014 року.

Крім того, приймаючи до розгляду
вказані вимоги, суд першої інстанції в
порушення вимог ч. 2 ст. 107 КАС України не
перевірив дотримання позивачем
строків звернення до суду.

Відповідно до ч. 3, ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Так, вимоги про визнання протиправними
наказів Головного управління
Держкомзему у Запорізької області від
05.11.2010 № 160/02-09к, від 13.12.2010 № 174/1-02-09к та
від 15.12.2010 № 175-1/02-09к подані до суду
02.07.2013 року, але дізнався позивач про
своє порушене право в листопаді 2011 року
під час розгляду цієї справи.

Вимоги про визнання неправомірною
бездіяльності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області щодо
не направлення звернень та неотримання
згоди голови Держкомзему України щодо
розгляду питання про звільнення
ОСОБА_1, як керівника структурного
підрозділу Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області та
Держкомзему України при прийнятті
наказів від 05.11.2010 № 160/02-09к, від 13.12.2010 №
174/1-02-09к, від 15.12.2010 № 175-1/02-09к та від
28.02.2011 №51/08-09к; визнання неправомірною
бездіяльності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області щодо
не проведення перевірки стану
бухгалтерського обліку та звітності та
не здійснення приймання-передачі справ
при прийнятті наказів від 15.10.2010 №
156/02-09к, від 05.11.2010 № 160/02-09к, від 08.11.2010 №
163/02-09к, від 13.12.2010 № 174/1-02-09к, від 15.12.2010 3
175-1/02-09к та від 28.02.2011 № 51/08-09к; визнання
неправомірною бездіяльності Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області щодо неотримання попередньої
згоди виборного органу (профспілкового
представника, первинної профспілкової
організації), членом якої є працівник,
на звільнення ОСОБА_1 з посади
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області при прийнятті
наказів від 05.11.2010 № 160/02-09к, від 13.12.2010 №
174/1-02-09к, від 15.12.2010 № 175-1/02-09к та від
28.02.2011 № 51/08-09к; визнання неправомірними
дій та бездіяльності Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області при поновленні ОСОБА_1 з 15.12.2010
на посаді начальника відділу
бухгалтерського обліку, фінансів та
звітності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області без
реального настання правових наслідків
поновлення на посаді безпосередньо
пов'язані з вимогами про скасування
вказаних наказів, про які позивач
дізнався у жовтні-грудні 2010 року та
листопаді 2011 року, але звернення з ними
відбулося після 02.07.2013 року

Ні позовні заяви, ні матеріали справи
не містять відомостей про наявність
поважних причин пропуску строку
звернення до суду. Посилання
представника позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції про
неможливість їх заявлення у зв'язку з
оскарженням рішення суду першої
інстанції в апеляційному та
касаційному порядку не приймається
судом як поважна причина, оскільки дані
обставини не є перешкодою для
звернення з позовом до суду з огляду на
те, що вказані вимоги мають самостійні
предмет і підстави.

Частина вказаних вимог не була
вирішена судом першої інстанції.
Доводи позивача щодо зменшення розміру
позовних вимог шляхом подання
письмової заяви про зміну позовних
вимог є безпідставними, оскільки
зменшення розміру позовних вимог
стосується лише вимог, які піддаються
обчисленню.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне прийняти
рішення щодо вимог, які не були
вирішені судом першої інстанції, та
оскільки позивач з цими вимогами
звернувся після спливу строку
звернення до суду, а поважні причини
пропуску строку відсутні, то вказані
вимоги слід залишити без розгляду.

В той же час, провадження у справі в
частині вимог позивача про визнання
нечинним наказу Головного управління
Держкомзему у Запорізької області від
28.02.2011 №51/08-09к підлягає закриттю з
огляду на наявність набравшого
законної сили постанови суду з того
самого спору і між тими самими
сторонами, а саме постанови
Запорізького окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 року,
залишеної без змін ухвалами
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2012 року
та Вищого адміністративного суду
України від 11.02.2014 року.

Доводи представника позивача в
судовому засіданні апеляційної
інстанції щодо іншого предмету спору
та інших підстав не приймаються судом,
оскільки позовна заяви взагалі не
містить а ні викладення обставин, а ні
обґрунтувань цієї вимоги.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд апеляційної інстанції
виходить з наступного.

Згідно зі ст. 87 КАС України до судових
витрат у адміністративних справах
віднесені: судовий збір та витрати,
пов'язані з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, віднесено витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду; витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз; витрати, пов'язані з
проведенням огляду доказів на місці та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Так, відповідно до матеріалів справи,
позивачем було сплачено судовий збір в
розмірі 15 грн. за надання копії
технічного запису судового засідання
та в розмірі 53,65 за подання апеляційної
скарги.

Відповідно до ст. 91 КАС України стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення і яка не є суб'єктом владних
повноважень, та її представнику
сплачуються іншою стороною добові (у
разі переїзду до іншого населеного
пункту), а також компенсація за
втрачений заробіток чи відрив від
звичайних занять. Граничний розмір
компенсації за судовим рішенням витрат
сторін та їхніх представників, що
пов'язані із прибуттям до суду,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Розрахунок компенсаційних витрат
здійснюється у відповідності до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави".

Обчислення та виплата добових витрат
передбачена положеннями Постанови
Кабінету Міністрів України від 2 лютого
2011 року № 98 "Про суми та склад витрат на
відрядження державних і. службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів", Постанови Кабінету Міністрів
України від 23 квітня 1999 року № 663 "Про
норми відшкодування витрат на
відрядження в межах України та за
кордоном".

Із матеріалів справи вбачається, що
належним чином підтвердженими є
переїзд та присутність представника
позивача на судових засіданнях 06.06.2012
року та 03.04.2013 року, з огляду на що, з
врахуванням встановлених наведеними
вище положеннями нормативно-правових
актів норм відшкодування зазначених
витрат, він поніс витрати на прибуття
до суду та добові витрати в розмірі 210
грн. (120 грн. + 90 грн.).

Відповідно до статті 90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом. У разі
звільнення сторони від оплати надання
їй правової допомоги витрати на
правову допомогу здійснюються за
рахунок Державного бюджету України.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Зокрема, граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу під час
розгляду судами цивільних та
адміністративних справ встановлено
Законом України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах".

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах", розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Так, згідно матеріалів справи, за
участь у судових засіданнях
представника позивача, з врахуванням
обсягу затраченого часу, обсяг
компенсації витрати становить 2 225,75
грн., а за ознайомлення з матеріалами
справи - 1 013,23 грн.

Таким чином, виходячи з наведеного
розмір понесених позивачем судових
витрат складає 3 517,63 грн.: судовий збір -
68,65 грн. (15 грн. + 53,65 грн.); витрати на
проїзд - 120 грн. (30 грн. +30 грн. + 30 грн. + 30
грн.); добові - 90 грн. ( 30 грн. + 60 грн.) та
витрати на правову допомогу - 3 238,98 грн.
(2 225,75 грн. + 1 013,23 грн.).

Поштові витрати, витрати на друк і
копіювання, та витрати понесені за
складання не процесуальних документів
(різного роду заяв), зазначених в
розрахунку витрат на правову допомогу,
не приймаються судом апеляційної
інстанції та відповідно не підлягають
відшкодуванню, оскільки не відносяться
до судових витрат передбачених нормами
КАС України.

Частиною 3 статті 94 КАС України
передбачено, якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

За таких обставин, з врахуванням
розміру частини задоволених вимог, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
щодо відшкодування 20% судових витрат,
які складають 703,53 грн.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга Головного
управління Держземагенства у
Запорізькій області підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду скасуванню з прийняттям нової
постанови.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Запорізькій області - задовольнити
частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року - скасувати.

Провадження у справі в частині
визнання нечинним наказу Головного
управління Держкомзему у Запорізької
області від 28.02.2011 №51/08-09к - закрити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати протиправними накази
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області від 15.10.2010 № 156/02-09к
та № 163/02-09к від 08.11.2010.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання протиправними наказів
Головного управління Держкомзему у
Запорізької області від 05.11.2010 № 160/02-09к,
від 13.12.2010 № 174/1-02-09к та від 15.12.2010 №
175-1/02-09к; визнання неправомірною
бездіяльності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області щодо
не направлення звернень та неотримання
згоди голови Держкомзему України щодо
розгляду питання про звільнення
ОСОБА_1, як керівника структурного
підрозділу Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області та
Держкомзему України при прийнятті
наказів від 05.11.2010 № 160/02-09к, від 13.12.2010 №
174/1-02-09к, від 15.12.2010 № 175-1/02-09к та від
28.02.2011 №51/08-09к; визнання неправомірною
бездіяльності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області щодо
не проведення перевірки стану
бухгалтерського обліку та звітності та
не здійснення приймання-передачі справ
при прийнятті наказів від 15.10.2010 №
156/02-09к, від 05.11.2010 № 160/02-09к, від 08.11.2010 №
163/02-09к, від 13.12.2010 № 174/1-02-09к, від 15.12.2010 3
175-1/02-09к та від 28.02.2011 № 51/08-09к; визнання
неправомірною бездіяльності Головного
управління Держкомзему у Запорізькій
області щодо неотримання попередньої
згоди виборного органу (профспілкового
представника, первинної профспілкової
організації), членом якої є працівник,
на звільнення ОСОБА_1 з посади
Головного управління Держкомзему у
Запорізькій області при прийнятті
наказів від 05.11.2010 № 160/02-09к, від 13.12.2010 №
174/1-02-09к, від 15.12.2010 № 175-1/02-09к та від
28.02.2011 № 51/08-09к; визнання неправомірними
дій та бездіяльності Головного
управління Держкомзему у запорізькій
області при поновленні ОСОБА_1 з 15.12.2010
на посаді начальника відділу
бухгалтерського обліку, фінансів та
звітності Головного управління
Держкомзему у Запорізькій області без
реального настання правових наслідків
поновлення на посаді - залишити без
розгляду.

В задоволені решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 в порядку
пропорційного відшкодування судових
витрат 703,53 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
виготовлення її в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена
30.07.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим