Справа № 2а-9917/10/0470
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/10488/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Ланченко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЛС-Петролеум» та
Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області
Державної податкової служби на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.01.2013 року по справі №2а-9917/10/0470 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЛС-Петролеум» до
Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
скасування повідомлення та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «НЛС-Петролеум»
звернулось до суду з позовом до
Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
скасування повідомлення від 27 липня 2010
року №48504 та зобов'язання вчинити
дії, спрямовані на повернення грошової
суми у розмірі 2235,00 грн. та зарахувати
цю суму як попередню оплату позивача з
податку на прибуток за 1 півріччя 2010
року відповідно до вимог платіжного
доручення від 26 липня 2010 року №178.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
08.04.2011 року у даній справі позов
задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.01.2013 року скасовано постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.04.2011 року
в частині задоволення позовних вимог
про скасування повідомлення №48504
від 27.07.2010 року. В задоволенні позову в
цій частині відмовлено. В іншій частині
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2011 року залишено без змін.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22.01.2013 року
як таку, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та залишити без змін постанову суду
першої інстанції, оскільки скаржник
вважає її такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм чинного
законодавства.

Відповідач у своїй касаційній скарзі
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог повністю з огляду на їх
безпідставність.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга позивача підлягає задоволенню,
а касаційна скарга відповідача не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
платіжного доручення №178 від 26.07.2010
року позивачем було сплачено ГУДКУ у
Дніпропетровській області 2235,00 грн.
Призначення платежу зазначено:
«податок на прибуток за 2 кв.2010 року».

Позивачем було отримано повідомлення
позивача №8504 від 27.07.2010 року,
згідно якого відповідачем на підставі
абзацу 2 пп. 16.3.3 ст.16 Закону України від
21.12.2000 року №2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (далі - Закон №2181-III)
було здійснено розподіл сплаченої
26.07.2010 року суми 2235,00 грн. на погашення
податкового боргу (на суму 1997,23 грн.) та
пені (на суму 237,77 грн.).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов
частково, апеляційний суд виходив з
того, що повідомлення про розподіл
сплачених коштів є результатом дій
податкового органу, вчинених ним на
реалізацію своїх повноважень,
передбачених підпунктом 16.3.3 пункту 16.3
статті 16 Закону №2181-III та є способом
інформування платника податків про
дії, вчинені податковим органом на
підставі підпункту 16.3.3 пункту 16.3
статті 16 зазначеного Закону.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Згідно пункту 1.2 статті 1 Закону №2181-III
податкове зобов'язання - зобов'язання
платника податків сплатити до бюджетів
або державних цільових фондів
відповідну суму коштів у порядку та у
строки, визначені цим Законом або
іншими законами України. Відповідно до
пункту 1.3 статті 1 цього Закону
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 9 Закону №2181-III
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання з податків. Джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань платника податків, згідно
пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону №2181-III,
визнаються будь-які власні кошти та
інші активи. Обов'язок юридичної особи
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) припиняється із
сплатою податку (ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування»). Податок,
збір (обов'язковий платіж) вважається
зарахованим в дохід державного бюджету
лише з моменту зарахування на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету (ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу
України).

З врахуванням зазначеного, є підстави
для висновку, що з поданням позивачем
до установи банку платіжних доручень
на перерахування вищевказаних сум ПДВ
його обов'язок щодо сплати податку в
цих сумах припинився.

Норми Закону №2181-III не встановлюють
право чи обов'язок саме контролюючого
органу якимось чином змінювати
податкові зобов'язання, в рахунок
сплати яких платник податків
самостійно у відповідності до
вищенаведених вимог Законів України
спрямував власні кошти. Не передбачено
таке право податкового органу і
будь-якими іншими законами з питань
оподаткування.

Натомість, до визначеної законом
компетенції податкового органу
відноситься здійснення самостійних
заходів з погашення податкового боргу
платника податків шляхом вчинення
безпосередньо податковим органом як
органом стягнення дій, передбачених
пп.7.2.1 ст.7, п.10.1 ст.10, пп. 16.3.3 ст.16 Закону
№2181-III.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку,
що у податкового органу відсутні
повноваження змінювати призначення
платежу, яке було визначено самостійно
платником податків у платіжних
дорученнях під час виконання ним свого
конституційного обов'язку по
своєчасній сплаті сум податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, та направляти такі суми при
веденні оперативного обліку платежів
на погашення податкового боргу за
інший податковий період.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За таких обставин місцевий
адміністративний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог в повному обсязі, правильно
застосувавши норми матеріального та
процесуального права до спірних
правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку про
скасування постанови апеляційного
суду з підстав невідповідності її
нормам матеріального та
процесуального права, та залишенні в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 226, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Південної
міжрайонної державної податкової
інспекції у місті Кривому Розі
Дніпропетровської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«НЛС-Петролеум» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.01.2013 року скасувати та залишити в
силі постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
08.04.2011 року по справі №2а-9917/10/0470.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписЛанченко Л.В.