Справа № 805/384/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року м.
Київ К/800/22323/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Стрелець Т.Г.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Єнакієвської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2014 року у справі №805/384/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Єнакієвської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Єнакієвської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги від
21 листопада 2013 року №Ф-26 про сплату
боргу (недоїмки).

В обґрунтування позову ОСОБА_4
зазначив, що є фізичною
особою-підприємцем, яка обрала
спрощену систему оподаткування, а
також пенсіонером за віком, тому згідно
з Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року, позов задоволено. Визнано
протиправною та скасовано вимогу
Єнакієвської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 21.11.2013 №Ф-26 про сплату боргу
(недоїмки).

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Єнакієвська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області звернулась з касаційною
скаргою, у якій просить скасувати
судові рішення першої та апеляційної
інстанцій, та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позову, посилаючись на
те, що при прийнятті зазначених судових
рішень було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований
як фізична особа-підприємець 11.09.2003
року. Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_1
з 1 червня 2012 року перебуває на
спрощеній системі оподаткування та
відповідно до пенсійного посвідчення
НОМЕР_2 отримує пенсію згідно з ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

21.11.2013 року відповідачем було винесено
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26,
відповідно до якої ОСОБА_4 нараховано
заборгованість зі сплати єдиного
внеску в сумі 1194,03 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що Законом України
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України», який
набрав чинності з 6 серпня 2011 року,
статтю 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» доповнено
частиною четвертою такого змісту:
«Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування», тому позивач
як пенсіонер за віком звільнений від
сплати єдиного внеску.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суддів та
вважає їх обґрунтованими, враховуючи
наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI )
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо вони є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням пенсійного віку) та
отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - № 1058-IV) до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"
(далі - Закон № 1788-ХІІ) застосовуються,
зокрема в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 Закону
№ 1788-ХІІ та частиною першою статті 26
Закону № 1058-IV. Таке право виникало у
чоловіків після досягнення 60 років та
за наявності відповідного стажу. При
цьому статтею 13 Закону № 1788-ХІІ, на
підставі пункту "а" частини першої якої,
як установили суди, позивач отримує
пенсію, передбачена можливість
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах - зі зменшенням віку,
зазначеного у статті 12 цього Закону, та
за наявності відповідного трудового
стажу.

Виходячи з наведених правових
положень, колегія суддів дійшла
висновку, що особи, яким пенсія за віком
призначена відповідно до пункту "а"
частини першої статті 13 Закону №
1788-ХІІ, не є платниками єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за себе згідно з
частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI, так само як і особи, які є
пенсіонерами за віком на загальних
умовах, оскільки згадана норма не
містить будь-яких винятків щодо
пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
15 квітня 2014 року № 21-57а14, 21-70а14 та 21-74а14.

Враховуючи викладене, суди дійшли
вірного висновку про задоволення
позовних вимог.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Єнакієвської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
відхилити, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: