Справа № 2а-10750/10/0470
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/38453/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Ланченко Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2012 року
та постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.03.2011 року по справі № 2а-10750/10/0470 за
позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції в
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_3 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції в
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.04.2010 року №
/0, від 20.04.2010 року №/0, від
28.05.2010 року №/1, від 28.05.2010 року
№/1, від 17.08.2010 року №/2, від
17.08.2010 року №/2.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.03.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2012 року,
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена планова виїзна перевірка
позивача з питань дотриманням вимог
податкового та іншого законодавства,
за результатами якої прийняті
податкові повідомлення-рішення
№/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість в сумі 95749 грн. 50 коп.,
податкове повідомлення-рішення
№/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 52753 грн. 26
коп. за порушення пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.5 п.7.4
ст.7 Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(далі - Закон № 168/97-ВР) та ст.13 розділу IV
Декрету КМУ №13-92 від 26.12.1992 року «Про
прибутковий податок з громадян».

У ході адміністративного оскарження за
результатами розгляду скарги позивача,
скарги залишені без задоволення, а
оскаржувані рішення без змін.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, виходили з того,
що спірні податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем правомірно.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим -
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Судами попередніх інстанції не були
враховані приписи частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо здійснення розгляду і
вирішення справ в адміністративних
судах на засадах змагальності сторін
та свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Так, достатньою підставою для висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, суди
зазначили наявний в акті перевірки
висновок про наявність в діях позивача
спірних порушень.

У той же час, судами не було витребувано
та досліджено належних доказів, як то
відповідних документів
бухгалтерського, складського обліку,
інших первинних документів та пояснень
відповідальних осіб, з метою
підтвердження, або спростування
доводів позивача щодо періоду та
обсягу вчинення останнім порушень норм
чинного податкового законодавства у
межах спірних правовідносин.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Покладаючи на позивача обов'язок
доведення відсутності його вини у
вчинених правопорушеннях, суди тим
самим порушили норми процесуального
права, а саме приписи наведеної вище
статті КАС України.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2012 року та постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30.03.2011 року
по справі № 2а-10750/10/0470 скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 6 ст. 254 КАС
України та оскарженню не підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписЛанченко Л.В.