Справа № 336/10864/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа №
336/10864/13-а(6а/336/55/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічев .Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Запоріжжя на
ухвалу Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 20 грудня 2013 року

у адміністративному провадження
336/10864/13-а(6а/336/55/2013) за поданням
Управління державної виконавчої
служби відділу примусового виконання
рішень про зміну способу та порядку
виконання постанови Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 14 жовтня
2011 року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до УПФУ в
Шевченківському районі м.Запоріжжя про
визнання противної бездіяльності та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2013 року
задоволено подання Управління
державної виконавчої служби відділу
примусового виконання рішень, та
змінено спосіб і порядок виконання
виконавчого документу № 2а-11051/11,
виданого Шевченківським районним
судом м.Запоріжжя з зобов'язання УПФУ в
Шевченківському районі м.Запоріжжя на
стягнення з УПФУ в Шевченківському
районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків від мінімальної пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного залежно від
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 22 січня 2011 року по 22
липня 2011 року включно, з урахуванням
сум, сплачених за вказаний період в
розмірі 755,95 грн.

Зазначена ухвала в апеляційному
порядку оскаржена УПФУ в
Шевченківському районі м.Запоріжжя з
підстав порушення норм матеріального
права, у зв'язку з чим просить її
скасувати та відмовити у задоволені
подання Управління державної
виконавчої служби відділу примусового
виконання рішень у змінені способу і
порядку виконання виданого
Шевченківським районним судом
м.Запоріжжя виконавчого документу №
2а-11051/11 - в повному обсязі.

Сторони по справі належним чином
повідомлялися про час та місце
розгляду справи, проте своїх
представників в судове засідання не
направили, заяв про відкладення не
подавали, що відповідно до вимог ч.4
ст.196 та ст.41 КАСУ дозволило судовій
колегії апеляційної інстанції
розглянути справу за відсутності осіб,
що беруть участь у цій справі, та без
застосування технічного засобу
фіксування судового процесу.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а ухвалу суду першої
інстанції - скасувати, та прийняти нове
рішення про відмову заявнику про зміну
способу та порядку виконання постанови
Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 14 жовтня 2011 року по
адміністративній справі № 336/10864/13-а за
позовом ОСОБА_1 до УПФУ в
Шевченківському районі м.Запоріжжя.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
постановою Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 14.10.2011 року
визнано незаконною бездіяльність УПФУ
в Шевченківському районі м.Запоріжжя
щодо призначення, нарахування та
виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків від мінімальної
пенсії відповідно до ст.6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни», та
зобов'язано УПФУ в Шевченківському
районі м.Запоріжжя призначити,
нарахувати та виплачувати ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків від мінімальної пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного залежно від
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 22 січня 2011 року по 22
липня 2011 року включно, з урахуванням
сум, сплачених за вказаний період в
розмірі 755,95 грн.

Задовольняючи подання Управління
державної виконавчої служби відділу
примусового виконання рішень та
змінивши спосіб і порядок виконання
виконавчого документу у цій справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
постанова Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 14.10.2011 року не
виконана в повному обсязі, в державний
виконавець позбавлений засобів для
примусового виконання судового
рішення.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає помилковим
виходячи з такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
Шевченківським районним судом
м.Запоріжжя постановою від 14.10.2011 року
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині зобов'язання УПФУ в
Шевченківському районі м.Запоріжжя
призначити, нарахувати та виплачувати
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків від мінімальної пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного залежно від
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 22 січня 2011 року по 22
липня 2011 року включно, з урахуванням
сум, сплачених за вказаний період в
розмірі 755,95 грн.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 14.10.2011 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявник у цій справі
фактично просить змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, судова колегія вважає
помилковим також застосування судом
першої інстанції до спірних
правовідносин положень статті 263 КАС
України, якою встановлена можливість
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення,
оскільки підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції, а вирішення
питання про стягнення коштів як
заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає за необхідне судове
рішення першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні подання про зміну способу
і порядку виконання рішення суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.199, ст.203, ст.205, ст.206
КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Запоріжжя -
задовольнити

Ухвалу Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 20 грудня 2013 року -
скасувати, та прийняти нову ухвалу про
відмову Управління державної
виконавчої служби відділу примусового
виконання рішень про зміну способу та
порядку виконання постанови
Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя від 14 жовтня 2011 року по
адміністративній справі № 336/10864/13-а за
позовом ОСОБА_1 до УПФУ в
Шевченківському районі м.Запоріжжя про
визнання противної бездіяльності та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов