Справа № 299/2539/14-а
Суддя: Надопта А. А.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд
Закарпатської області
_______________________________________________________Справа №
Номер рядка звіту 87
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у особі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі Онисько С.С., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
позивача-Куликовського В.М.,
представників відповідача -Балаж В.В.,
Сливка Ю.Ю., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Виноградів адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Виноградівському районі про
визнання протиправною відмови у
призначенні пенсії на пільгових умовах
та зобов"язання провести призначення
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Виноградівському районі про визнання
протиправною відмови у призначенні
пенсії на пільгових умовах та
зобов"язання провести призначення
пенсії.

На обґрунтування своїх вимог вказав, що
01 липня 1974 році він був принятий на
роботу в колгосп ім. Леніна, на посаду
тракториста в тракторний парк. 18.07.1997
року колгосп ім. Леніна був
переіменований на КСГВТП
«Шаланківське», де позивач працював
безперервно до 30.01.2006 рік. Після чого
був звільнений з посади тракториста,
але 15.03.2007 року знову був прийнятий на
ту ж саму посаду, де пропрацював до
30.03.2007 року. А вже 02.04.2007 року знову був
прийнятий на посаду тракториста, де
пропрацював до 05.11. 2007 року. Після чого з
16.11.2007 року позивачу Виноградівським
центром занятості розпочата виплата
допомоги, у відповідності до п.1 ст. 23 ЗУ
« Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття. 15.05. 2008 року вищезгадана
допомога була припинена. Після чого 16.05.
2008 року позивач знову був прийнятий на
роботу на посаду тракториста в ТзОВ «
Шаланківське», де пропрацював по 30.09.2008
року. І вже 25.11. 2008 року знову отримував
допомогу по безробіттю на підставі
вищезазначеного закону. 21 05. 2009 року
надання вказана допомоги було
припинено.

10.06. 2009 року, позивач вкотре був
прийнятий на посаду тракториста в ТзОВ
« Шаланківське», де пропрацював по 16 11.
2009 року. А вже 11.01 2010 року в - трете
отримав допомогу по безробіттю,
виплати якої були припиненні 30.05. 2010
року.

8 травня 2014 року позивач досяг
передбаченого законом віку для
отримання пенсії, маючи загальний і
спеціальний стаж, який значно
перевищує вимоги, що зазначені в Законі
України «Про пенсійне забезпечення»,
слід також зазначити що позивачем за
весь час праці ні разу не допущено не
виконання принятого колгоспом
трудового мінімуму, а навпаки завжди є
суттєве перевиконання встановленої
норми трудової участі.

Тому 6 травня 2014 року позивачем була
подана заява до Управління ПФУ у
Виноградівському районі Закарпатської
області, про призначення позивачу
пенсії відповідно до п. «В» статті 13
Закону України « Про пенсійне
забезпечення». Однак 10 липня 2014 року
позивач отримав Рішення № 40 від 03.07.2014
року комісії по розгляду питань
пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
відповідно до чинного законодавства
України про пенсійне забезпечення по
управлінні Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі, яким позивачу
відмовлено в призначені пенсії за
вищенаведеним пунктом та статтею ЗУ
«Про пенсійне

забезпечення». Як вбачається з рішення,
підставою в відмові стало те, що на
підприємстві відсутні документи, що
засвідчують роботу позивача на посаді
тракториста, а також відсутні акт про
закріплення за позивачем трактора.
Таке рішення відповідача позивач
вважає неправомірним з слідуючих
причин.

Вказаним рішенням відповідач фактично
порушив конституційне право позивача
на соціальний захист, передбаченого
ст.46 Конституції України, де прямо
зазначено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Запис про те, що позивач працював на
посаді тракториста є в належній
позивачу трудовій книжці колгоспника
серії укр. № 2756812, яка згідно ст. 62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», являється основним
документом, що підтверджує стаж роботи.
Крім того ні одним діючим законодавчим
актом не передбачено обов»язок
працівника слідкувати за кадровою
документацією, що ведеться на
підприємстві, а навпаки саме на
керівництво підприємства покладено
обов»язок на своєчасне оформлення всіх
необхідних документів, щодо роботи
працівника. Тому посилання відповідача
саме на ці обставини, як підставу у
відмові в призначенні м пільгової
пенсії позивачу є незаконним. Крім
того, Порядок підтвердження наявного
трудового стажу за відсутності такої
книжки або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України, Згідно пункту № 2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року за №
637, у разі коли документ про трудовий
стаж не зберігся, підтвердження
трудового стажу здійснюється органами
Пенсійного Фонду на підставі показань
свідків. Відповідно до пункту № 18
зазначеного Порядку за відсутності
документів про наявний стаж роботи і
неможливості одержання їх внаслідок
ліквідації підприємства, установи,
організації або відсутності архівних
даних з інших причин трудовий стаж
установляється на підставі показань не
менш двох свідків, які б знали заявника
по спільній роботі на одному
підприємстві, в установі або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника. Також
слід зазначити, що факт роботи в якості
тракториста підтверджується
відомостями викладеними в трудовій
книжці, посвідченням тракториста серії
НОМЕР_1, згідно якого у позивача
відкриті всі категорії від А до F ,що
надає позивачу право праці на всіх
видах тракторів, та самохідних машин
занятих в сільгоспвиробництві.

Позивач зазначає, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, що передбачено ст. 62
ЗУ "Про пенсійне забезпечення" та п.1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМ України
від 12.08.1993 року № 637.

У судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали повністю та просили суд
такий задоволити.

Представники відповідача Балаж В.В.,
Сливка Ю.Ю в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали і заперечили проти їх
задоволення.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що дійсно працював
трактористом в колгоспі ім.Леніна, який
в подальшому був реорганізований на
КСГВПТ «Шаланківське» разом з
позивачем, який був зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції на посаді тракториста з
липня 1974 року безперервно по січень 2006
рік, після чого звільнявся і
призначався на згадану посаду декілька
разів.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що дійсно працював
трактористом в колгоспі ім.Леніна, який
в подальшому був реорганізований на
КСГВПТ «Шаланківське» разом з
позивачем ОСОБА_1, який був зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції на посаді тракториста з
липня 1974 року безперервно по січень 2006
рік, після чого звільнявся і
призначався на згадану посаду декілька
разів.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, представників
відповідача, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
вивчивши надані матеріали справи, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню в повному обсязі із
слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 11 КАСУ розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах

здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Кожна особа, яка
звернулась за судовим захистом,
розпоряджається своїми вимогами на
свій розсуд.

Згідно ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що 01
липня 1974 році він був принятий на
роботу в колгосп ім. Леніна, на посаду
тракториста в тракторний парк. 18.07.1997
року колгосп ім. Леніна був
переіменований на КСГВТП
«Шаланківське», де позивач працював
безперервно до 30.01.2006 рік. Після чого
був звільнений з посади тракториста,
але 15.03.2007 року знову був прийнятий на
ту ж саму посаду, де пропрацював до
30.03.2007 року. А вже 02.04.2007 року знову був
прийнятий на посаду тракториста, де
пропрацював до 05.11. 2007 року. Після чого з
16.11.2007 року позивачу Виноградівським
центром занятості розпочата виплата
допомоги, у відповідності до п.1 ст. 23 ЗУ
« Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття. 15.05. 2008 року вищезгадана
допомога була припинена. Після чого 16.05.
2008 року позивач знову був прийнятий на
роботу на посаду тракториста в ТзОВ «
Шаланківське», де пропрацював по 30.09.2008
року. І вже 25.11. 2008 року знову отримував
допомогу по безробіттю на підставі
вищезазначеного закону. 21 05. 2009 року
надання вказана допомоги було
припинено.

10.06. 2009 року, позивач вкотре був
прийнятий на посаду тракториста в ТзОВ
« Шаланківське», де пропрацював по 16 11.
2009 року. А вже 11.01 2010 року в - трете
отримав допомогу по безробіттю,
виплати якої були припиненні 30.05. 2010
року.

8 травня 2014 року позивач досяг
передбаченого законом віку для
отримання пенсії, маючи загальний і
спеціальний стаж, який значно
перевищує вимоги, що зазначені в Законі
України «Про пенсійне забезпечення»,
слід також зазначити що позивачем за
весь час праці ні разу не допущено не
виконання принятого колгоспом
трудового мінімуму, а навпаки завжди є
суттєве перевиконання встановленої
норми трудової участі.

Тому 6 травня 2014 року позивачем була
подана заява до Управління ПФУ у
Виноградівському районі Закарпатської
області, про призначення позивачу
пенсії відповідно до п. «В» статті 13
Закону України « Про пенсійне
забезпечення». Однак 10 липня 2014 року
позивач отримав Рішення № 40 від 03.07.2014
року комісії по розгляду питань
пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
відповідно до чинного законодавства
України про пенсійне забезпечення по
управлінні Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі, яким позивачу
відмовлено в призначені пенсії за
вищенаведеним пунктом та статтею ЗУ
«Про пенсійне забезпечення». Як
вбачається з рішення, підставою в
відмові стало те, що на підприємстві
відсутні документи, що засвідчують
роботу позивача на посаді тракториста,
а також відсутні акт про закріплення за
позивачем трактора. Таке рішення
відповідача позивач вважає
неправомірним з слідуючих причин.

Вказаним рішенням відповідач фактично
порушив конституційне право позивача
на соціальний захист, передбаченого
ст.46 Конституції України, де прямо
зазначено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Запис про те, що позивач працював на
посаді тракториста є в належній
позивачу трудовій книжці колгоспника
серії укр. № 2756812, яка згідно ст. 62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», являється основним
документом, що підтверджує стаж роботи.
Крім того ні одним діючим законодавчим
актом не передбачено обов»язок
працівника слідкувати за кадровою
документацією, що ведеться на
підприємстві, а навпаки саме на
керівництво підприємства покладено
обов»язок на своєчасне оформлення всіх
необхідних документів, щодо роботи
працівника. Тому посилання відповідача
саме на ці обставини, як підставу у
відмові в призначенні м пільгової
пенсії позивачу є незаконним. Крім
того, Порядок підтвердження наявного
трудового

стажу за відсутності такої книжки або
відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України, Згідно пункту № 2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року за №
637, у разі коли документ про трудовий
стаж не зберігся, підтвердження
трудового стажу здійснюється органами
Пенсійного Фонду на підставі показань
свідків. Відповідно до пункту № 18
зазначеного Порядку за відсутності
документів про наявний стаж роботи і
неможливості одержання їх внаслідок
ліквідації підприємства, установи,
організації або відсутності архівних
даних з інших причин трудовий стаж
установляється на підставі показань не
менш двох свідків, які б знали заявника
по спільній роботі на одному
підприємстві, в установі або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника. Також
слід зазначити, що факт роботи в якості
тракториста підтверджується
відомостями викладеними в трудовій
книжці, посвідченням тракториста серії
НОМЕР_1, згідно якого у позивача
відкриті всі категорії від А до F ,що
надає позивачу право праці на всіх
видах тракторів, та самохідних машин
занятих в сільгоспвиробництві.

Суд зазначає, що основним документом,
що підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка, що передбачено ст. 62 ЗУ "Про
пенсійне забезпечення" та п.1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою КМ України
від 12.08.1993 року № 637.

Відповідно до п. «в» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
п.16 прикінцевих положень Закону
України «Про обов'язкове державне
пенсійне страхування»право на пенсію
на пільгових умовах мають
трактористи-машиністи, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах та інших
підприємствах сільського
господарства, чоловіки після
досягнення 55 років і загального стажу
роботи не менше 25 років, з них не менше
як 20 років на зазначеній роботі. До
трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільськогосподарської продукції,
належать працівники, які оформлені на
роботу трактористами-машиністами,
мають відповідне посвідчення, постійно
зайняті на тракторах, інших самохідних
сільськогосподарських машинах
протягом повного сезону
сільськогосподарських робіт у
рослинництві та тваринництві.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

Пунктом 5 Основних положень про
порядок видачі трудових книжок
колгоспників, схвалених Союзною радою
колгоспів 14 березня 1975 року та
затверджених постановою Ради
Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №
310, які набрали чинності з 1 січня 1977
року, передбачено, що до трудової
книжки колгоспника заносяться
відомості про роботу: призначення на
роботу, переведення на іншу роботу,
припинення роботи. Внесення інших
відомостей вказаним нормативним актом
не передбачено, а отже щорічне
дублювання займаної посади
(виконуваної роботи) члена колгоспу,
теж не передбачено.

Відповідно до п.п. 4, 5, 18, 32, 34,47
Примірного статуту колгоспу і п.5
Примірних правил внутрішнього
трудового розпорядку колгоспу,
перевести колгоспника на іншу роботу
має право лише правління колгоспу і
лише у передбачених зазначеними
пунктами Примірного статуту колгоспу
випадках.

Таким чином, дійсно до трудової книжки
в обов'язковому порядку повинні бути
внесені відомості про переведення
колгоспника на іншу роботу з
посиланням на відповідне рішення
правління колгоспу. Якщо такого
рішення правління колгоспу не було, то
колгоспник на іншу роботу не
переводився. В даному випадку відсутні
будь-які відомості про те, що позивач
рішенням правління колгоспу
переводився на інші посади або
виконував іншу роботу за вказаний
період окрім тракториста-машиніста,
оскільки у позивача є трудова книжка і
маються в ній всі відповідні
(передбачені чинним законодавством)
записи (про призначення на роботу,
звільнення з роботи). Тому, в комісії не
було жодних правових підстав для не
зарахування всіх періодів роботи на
посаді тракториста, що дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, тобто комісія прийняла рішення,
виходячи виключно із власних
припущень.

Пунктом 18 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою Кабінету

Міністрів України від 12.08.1993 року № 637
передбачено, що за відсутності
документів про наявний стаж роботи і не
можливості одержання їх внаслідок
ліквідації підприємства, установи,
організації або відсутності архівних
даних з інших причин, ніж ті, що
зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий
стаж установлюється на підставі
показань не менше двох свідків, які б
знали заявника по спільній роботі на
одному підприємстві, в установі,
організації ( в тому числі колгоспі) або
в одній системі і мали документи про
свою роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу.

Отже, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_1 повинні
бути задоволені в повному обсязі,
оскільки дії відповідача грубо
порушують право позивача ОСОБА_1,
передбачене ст.46 Конституції України
на соціальний захист у старості та
суперечить вимогам ст.19 Конституції
України, яка передбачає, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в призначенні
ОСОБА_1 пільгової пенсії.

Зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України у Виноградівському
районі призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканцю АДРЕСА_1-пенсію у
відповідності до ст. 13 пункту "В" ЗУ "Про
пенсійне забезпечення", з дня звернення
із заявою про призначення пенсії-з
09.05.2014 року.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду в повному обсязі
виготовлена 31.07.2014 року.

Головуючий А. А. Надопта