Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року м.
Київ К/9991/34392/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівБутенка В.І.,
Ліпського Д.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства фінансів України,
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки, Територіального
управління Державної судової
адміністрації (далі - ТУ ДСА) України в
Донецькій області про визнання
незаконною бездіяльності та стягнення
вихідної допомоги,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з зазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що у грудні 2010 року її
звільнено з посади судді
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки та вона набула право на
отримання вихідної допомоги у розмірі
156 379,00 грн. Проте, листом ТУ ДСА України
в Донецькій області від 30 червня 2011
року №08-23/1402 повідомило, що допомогу не
виплачено у зв'язку з відсутністю
коштів. Крім того, в листі вказано, що
вихідна допомога підлягає
оподаткуванню. Вважаючи такі дії
відповідачів протиправними, просила
суд стягнути з ТУ ДСА України в
Донецькій області вихідну допомогу у
зв'язку із виходом у відставку у
розмірі 156 379,00 грн без утримання
податку з доходів фізичних осіб.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2011 року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2012
року, позов задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність Державної
судової адміністрації України, ТУ ДСА
України в Донецькій області щодо
невиплати вихідної допомоги ОСОБА_4 в
розмірі 156 379,00 грн. Стягнуто з ТУ ДСА
України в Донецькій області на користь
позивача вихідну допомогу у зв'язку з
виходом у відставку в розмірі 156 379,00
грн.

У касаційній скарзі ТУ ДСА України в
Донецькій області порушує питання про
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.
Посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 23
березня 1993 року працювала на посаді
судді Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки.

Постановою Верховної Ради України від
02 грудня 2010 року №2766-VI звільнена з
посади судді Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки у зв'язку з
поданням заяви про відставку. Наказом
голови Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки від 31 грудня 2010 року
№99-к звільнена з посади судді
вказаного суду у відставку.

Листом ТУ ДСА України в Донецькій
області від 30 червня 2011 року №08-23/1402
повідомило, що вихідна допомога ОСОБА_4
нарахована у розмірі 156379,00 без
утримання податку з доходів фізичних
осіб не виплачено у зв'язку з
відсутністю коштів. Також у листі
зазначено, що вихідна допомога
підлягає оподаткуванню.

Вирішуючи спір, суди правильно
керувались положеннями статті 92
Конституції України та статтею 43
Закону України від 15 грудня 1992 року
№2862-ХІІ «Про статус суддів», яка діяла
до 01 січня 2011 року.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті
92 Конституції України статус судді
визначається виключно законами
України. Матеріальне та
соціально-побутове забезпечення, в
тому числі і вихідна допомога, є
елементами статусу судді (стаття 42
Закону України «Про статус суддів»).
Збереження існуючого статусу судді,
недопущення його скасування або
звуження його змісту є однією із
основоположних гарантій незалежності
судді.

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про
статус суддів» передбачено, що судді,
який пішов у відставку, виплачується
вихідна допомога без сплати податку у
розмірі місячного заробітку за
останньою посадою за кожний повний рік
роботи на посаді судді, але не менше
шестимісячного заробітку.

В рішенні Конституційного Суду України
від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135,
136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII
«Прикінцеві положення», абзацу
четвертого пункту 3, абзацу четвертого
пункту 5 розділу XIII «Перехідні
положення» Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» зазначено,
що за своєю правовою природою вихідна
допомога є разовою формою матеріальної
винагороди при виході судді у
відставку. Вона виплачується з метою
забезпечення йому належних
соціально-побутових умов, а також для
стимулювання осіб, які перебувають на
посаді судді, до довгострокового
виконання ними професійних обов'язків.
Вихідна допомога не належить до таких
конституційних гарантій незалежності
суддів, як суддівська винагорода чи
довічне грошове утримання, оскільки не
є основним джерелом матеріального
забезпечення суддів, не має постійного
характеру та не покриває соціальних
ризиків, пов'язаних, зокрема, із
хворобою, інвалідністю, старістю.

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI
встановлює, що фінансування всіх судів
в Україні здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.
Функції головного розпорядника коштів
Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності
судів здійснює, зокрема, Державна
судова адміністрація України - щодо
фінансового забезпечення діяльності
всіх інших судів загальної юрисдикції,
діяльності Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України, органів
суддівського самоврядування,
Національної школи суддів України та
Державної судової адміністрації.

Не оспорюючи розмір невиплаченої суми
вихідної допомоги та заперечуючи проти
позову, ТУ ДСА України в Донецькій
області посилалось на відсутність
коштів, призначених на виплату
вихідної допомоги.

Задовольняючи позов, суди обґрунтовано
вважали, що реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бути постановлена у залежність
від бюджетних асигнувань. Так, у справі
«Кечко проти України» Європейський Суд
з прав людини констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Частиною 1 статті 136 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», який був
прийнятий 07 липня 2010 року (в редакції на
момент виходу позивача у відставку),
було передбачено звільнення від
оподаткування вихідної допомоги судді
при виході у відставку тобто,
законодавець новим Законом продовжив
та підтвердив дію правової норми про
звільнення від оподаткування вихідної
допомоги суддів, яка була раніше
передбачена частиною 3 статті 43 Закону
України «Про статус суддів». Лише 02
грудня 2010 року Верховною Радою України
був прийнятий Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з прийняттям
Податкового кодексу України» (набрав
чинності з 01 січня 2011 року), який
позбавив суддів при виході у відставку
отримувати вихідну допомогу без
утримання податку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає судові рішення про задоволення
позовних вимог законними та такими, що
відповідають обставинам справи.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді В.І.
Бутенко Д.В.
Ліпський