Справа № 814/459/14
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/459/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року по справі за адміністративним
позовом Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Миколаївська
інвестиційно-будівельна компанія» про
стягнення фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Головне управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі - позивач)
звернулось із адміністративним
позовом до ТОВ "Миколаївська
інвестеційно-будівельна компанія"
(далі - відповідач), в якому просить суд
стягнути з останнього фінансові
санкції в сумі 5114,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що за
результатами перевірки відповідача
було прийнято рішення про застосування
фінансових санкції, які відповідач
добровільно не сплатив, що є підставою
для примусового стягнення боргу в
судовому порядку.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року відмовлено у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Сторони були сповіщені належним
чином про час і місце судового
засідання, що підтверджується
письмовими доказами наявними в
матеріалах справи, сторони до суду не
прибули.

Відповідно до ч 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи за
відсутністю сторін по справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 лютого 2013 р. позивачем проведено
фактичну перевірку з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, за результатами
якої складено акт № 28/21-249/32390462.

На підставі вказаного акту, 28 лютого 2013
р. позивач прийняв рішення про
застосування фінансових санкцій №
140097/04-21, яким за роздрібну торгівлю
алкогольними напоями без наявності
ліцензії до відповідача застосовані
фінансові санкції у вигляді штрафу, в
розмірі 5114,00 грн.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
позову.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно ст. 41 п. 41.1. пп. 41.1.1. Податкового
кодексу України (далі - ПК України),
органи доходів і зборів є
контролюючими органами.

Стаття 14 п. 14.1. пп. 14.1.39. ПК України
визначає грошове зобов'язання, як суму
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 14 п. 14.1. пп. 14.1.175. ПК
України, податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Стаття 116 п. 116.1. ПК України встановлює,
що у разі застосування контролюючими
органами до платника податків штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові
повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 58 п. 58.1. ПК України, у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу …,
такий контролюючий орган надсилає
(вручає) платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Системний аналіз наведених норм
дозволяє стверджувати, що нарахована і
своєчасно не сплачена відповідачем
фінансова санкція, у розумінні ПК
України, є податковим боргом, сплата
якого контролюється позивачем.
Відповідно, для стягнення цього боргу,
позивач повинен був надіслати (вручити)
відповідачу податкове
повідомлення-рішення, а не рішення про
застосування фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що стягнення фінансової
санкції без надіслання відповідачу
податкового повідомлення-рішення, є
передчасним.

Так, згідно ст. 95 п. 95.1. ПК України,
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пункт 95.3. тієї ж статті визначає, що
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини. Контролюючий орган
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Таким чином, згідно ст. 95 ПК України, у
разі наявності у особи податкового
боргу, контролюючий орган повинен
звернутись до суду із позовними
вимогами про стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках, а
у разі, якщо ці заходи не призвели до
погашення податкового боргу, позивач
повинен звернутись до суду із вимогою
про надання дозволу на погашення усієї
суми податкового боргу за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі, а тому загальне
формулювання позивачем своїх вимог, як
"стягнути кошти у певному розмірі", без
врахування вищенаведених вимог,
суперечить приписам ПК України.

Таким чином колегія судді вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 5114,00 грн.
суперечить нормам ПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області - залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року по справі за адміністративним
позовом Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Миколаївська
інвестиційно-будівельна компанія» про
стягнення фінансових санкцій, - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.