Справа № 826/11085/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

за участю секретаря Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.03.2013 року
№,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
відповідач, ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
14.03.2013 року №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2013 року адміністративний
позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі, так як, на думку апелянта,
оскаржуване рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст.196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, у 2009
та 2010 роках ОСОБА_2 здійснено продаж
транспортних засобів, а саме:
автомобілів марки Volkswagen Passat та марки
Mitsubishi Pajero, у зв'язку з чим позивачем на
підставі відповідних довідок-рахунків
сплачено податок з доходів фізичних
осіб (далі - ПДФО).

ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві було проведено
документальну невиїзну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати ПДФО, отриманих
від продажу рухомого майна,
громадянином ОСОБА_2 за період з 01.01.2009
року по 31.12.2010 року, за результатами
якої складено акт від 22.02.2013 року
№7/1720/НОМЕР_1.

Згідно з висновками вказаного акту
перевірки, відповідачем встановлено,
що позивачем не було сплачено ПДФО під
час продажу рухомого майна у розмірі 46
678,35 грн.

На підставі акту перевірки від 22.02.2013
року №7/1720/НОМЕР_1 ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
винесено податкове
повідомлення-рішення від 14.03.2013 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на доходи фізичних осіб» на
загальну суму 43 678,35 грн.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Законів України «Про податок з
доходів фізичних осіб», який був чинним
на момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон №889), «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» (далі - Закон №2658-ІІІ),
Цивільним кодексом України (далі = ЦК
України), Порядком державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року №1388 (далі - Порядок №1388).

Так, відповідно до п.1.2 ст.1 Закону №889,
дохід це сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

У пп. «ж» п.1.3 ст.1 Закону №889 закріплено,
що дохід з джерелом його походження з
України - будь-який дохід, одержаний
платником податку або нарахований на
його користь від здійснення будь-яких
видів діяльності на території України,
у тому числі, але не виключно, у вигляді
доходів від продажу рухомого майна,
якщо факт зміни власника (продажу
об'єкта рухомого майна) підлягає
державній реєстрації та/або
нотаріальному посвідченню згідно із
законом України, або якщо місце
вручення такого рухомого майна
набувачеві знаходиться на території
України.

Згідно з пп.4.2.6 п.4.2. ст. 4 Закону №889, до
складу загального місячного
оподаткованого доходу включається
частина доходів від операцій з майном,
розмір якої визначається згідно
положень ст.ст.11-12 даного Закону.

За змістом п.12.1 ст.12 Закону №889
оподаткуванню підлягає дохід платника
податку від продажу об'єкта рухомого
майна.

Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Визначення ціни
за договором є істотною умовою
договору купівлі-продажу і ці умови
визначаються сторонами угоди.

З положень Порядку №1388 вбачається, що
експертну оцінку вартості автомобіля
зазвичай здійснює покупець після
оформлення договору купівлі-продажу,
оскільки вимога про здійснення такої
оцінки пред'являється до нового
власника автомобіля органом
реєстрації автотранспортних засобів -
ДАІ.

Згідно зі ст.7 Закону №2658-ІІІ,
проведення оцінки майна є обов'язковим
у разі оподаткування майна згідно із
законом, але в Законі України «Про
податок з доходів фізичних осіб», який
регулює спірні правовідносини не
зазначено, що при оподаткуванні
операцій з продажу рухомого майна,
позивач мав керуватись саме оціночною
вартістю рухомого майна.

Отже, законодавством, чинним на момент
виникнення спірних правовідносин, було
регламентовано зобов'язання фізичних
осіб сплачувати ПДФО, розмір якого
повинен визначатися, виходячи із суми
доходу фізичної особи від продажу
об'єкта рухомого майна. При цьому, під
таким доходом необхідно розуміти суму
коштів, фактично отриманих продавцем у
власність або нарахованих на його
користь.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 було
сплачено ПДФО у відповідності з
довідками-рахунками, у відповідному
відсотковому коефіцієнті від ціни
реалізованого рухомого майна,
визначеної у вказаних
довідках-рахунках, то судова колегія
вважає, що позивач, діючи у
відповідності з вимогами Закону №889,
яким регулювалися спірні
правовідносини на момент їх
виникнення, належним чином виконав
свої зобов'язання зі сплати даного
податку.

Доводи апелянта щодо необхідності
обчислення та сплати ПДФО не з
розрахунку ціни продажу рухомого
майна, а виходячи зі звичайних цін на
таке майно, а також його посилання на
експертні висновки, які були зроблені
за ініціативою податкових органів під
час проведення перевірки позивача,
тобто зі спливом кількох років після
здійснення позивачем спірних операцій,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, безпідставними і
такими, що суперечать приписам
викладених правових норм та не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Відтак, апелянт, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи в порушення
приписів ч.2 ст.71 КАС України, не довів
правомірності винесеного ним
податкового повідомлення-рішення від
14.03.2013 року № та не переконав
судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності
достатніх та необхідних правових
підстав для задоволення даного
адміністративного позову і приходить
до висновку, що судом першої інстанції
було повно встановлено фактичні
обставини справи, правильно визначено
норми матеріального та процесуального
права, які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог ст.159 КАС України.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 листопада 2013
року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 28.07.2014
року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.