Справа № 808/2717/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року 14:40Справа № 808/2717/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Чернової
Ж.М.

при секретарі судового засідання
Батигіні О.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
адміністративну справу

за позовом: Бердянського міського
центру зайнятості

до: ОСОБА_1

про: стягнення державної допомоги по
безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Бердянського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення державної допомоги по
безробіттю у розмірі 2200,26 грн.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 107 КАС України,
судом був зроблений запит до
адресно-довідкового сектору ГУДМС в
Запорізькій області щодо надання
інформації про місце проживання
(перебування) фізичної особи ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 20.05.2014 року, після
отримання підтверджуючої інформації з
сектору ГУДМС ГУМВС в Запорізькій
області про місце проживання
відповідача, було відкрито провадження
в адміністративній справі.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що
відповідач перебував на обліку в
центрі зайнятості як безробітна особа,
що шукає роботу, однак, під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, проведеного
Соломянським районним центром
зайнятості Київського міського центру
зайнятості, встановлено, що між
відповідачем та ТОВ «Астеліт» був
укладений трудовий договір від 27.03.2013
№АВ-, згідно якого відповідач з
27.03.2013 отримувала доходи у період
перебування на обліку в центрі
зайнятості. Відповідачу направлено
повідомлення про необхідність
повернути в добровільному порядку
отримане матеріальне забезпечення у
сумі 2200,26 грн., та оскільки до цього часу
вказана сума не повернута, позивач
звернувся до суду для примусового
стягнення боргу.

Відповідач направила на адресу суду
клопотання про розгляд справи без її
участі, проти позову заперечує з
підстав викладених у наданих письмових
запереченнях, наголошує на тому, що
трудовий договір з ТОВ «Астеліт» нею не
укладався, більш того, копія цього
договору що міститься в матеріалах
справи, на її думку, містить не її
підпис, тобто є підробленою. Зазначає,
також, що вона працювала з 2005 по 2012 рік
в магазині «Нові технології» та
отримувала від компанії «Лайф» (ТОВ
«Астеліт») додаткові виплати. Однак у
вересні 2012 року позивачка звільнилася
відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України та з
цього часу ніякого відношення до
вказаного товариства не має і
заробітну плату у нього не отримує.
Вважає позов безпідставним та просить
відмовити у задоволені позовних вимог.

Проаналізувавши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

07.09.2012 ОСОБА_1 звернулася до
Бердянського міського центру
зайнятості з питанням про надання
допомоги у працевлаштуванні. Цієї ж
дати її було зареєстровано, як таку, що
шукає роботу.

Статус безробітної надано відповідачу
14.09.2012 відповідно до вимог Закону
України «Про зайнятість населення», з
призначенням допомоги по безробіттю
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

В своїй заяві про надання статусу
безробітного від 12.07.2012 відповідач
вказала, що трудовою діяльністю не
займається, не є найманим працівником,
не укладала договір цивільно-правового
характеру, тобто не належить до
зайнятого населення.

В період з 14.09.2012 по 15.06.2013 відповідач
знаходилася на обліку в Бердянському
міському центрі зайнятості як
безробітна та отримувала за цей період
допомогу по безробіттю.

18.02.2014 Соломянським районним центром
зайнятості Київського міського центру
зайнятості (за запитом Бердянського
міського центру зайнятості) проведено
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», результати якого
відображено в акті №195. Розслідуванням
встановлено, що між ТОВ «Астеліт» та
гр. ОСОБА_1 був укладений договір від
27.03.2013 №АВ-, відповідно до умов
якого, вона надавала послуги з надання
маркетингової інформації та
отримувала винагороду.

За період з 27.03.2013 по 15.06.2013, відповідач
отримала від Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття допомогу по безробіттю у
розмірі 2200,26 грн.

Таким чином, позивач, посилаючись на
ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» №1533-ІІІ вважає, що
відповідач повинна повернути суму
виплаченої допомоги по безробіттю.

24.03.2014 відповідачу направлений лист за
№793/07-04 з пропозицією про повернення
неправомірно отриманої допомоги по
безробіттю в добровільному порядку у
15-ти денний строк з моменту отримання
листа.

Зважаючи на несплату у добровільному
порядку коштів, позивач звернувся до
суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Із пояснень відповідача з'ясовано, що з
2005 року по 2012 рік вона працювала
продавцем - консультантом в магазині
«Нові технології». У ході здійснення
своєї трудової діяльності, як
реалізатор за програмою лояльності для
продавців, мала додаткові виплати від
компанії «Лайф» ( ТОВ «Астеліт»), ці
виплати складалися від продажу
стартових пакетів.

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звільнилася з
вищезазначеного магазину, при цьому
співробітництво з фірмою «Лайф»
припинилося автоматично. Після
розірвання трудових відносин із
вищезазначеними підприємствами стала
на облік в Бердянський міський центр
зайнятості, як особа, що шукає роботу.
14.09.2012 року їй було присвоєно статус
безробітного.

При цьому, як зазначає відповідач, під
час знаходження на обліку в БМЦЗ вона
не отримувала жодного доходу крім
соціальної виплати по безробіттю.

Проте, у квітні 2014 року від БМЦЗ
отримала лист (повідомлення -
претензія) про необхідність повернути
незаконно виплачені кошти. Із змісту
вказаного листа відповідачу стало
відомо, що між нею та ТОВ «Астеліт»
укладений договір цивільно - правового
характеру від 27.03.2013 року, відповідно до
якого вона отримувала винагороду.

Окремо відповідач звернув увагу, що при
розірванні трудових відносин, які
існували до постановки на облік до БМЦЗ
вона закрила всі карткові рахунки ПАТ
«Укрсоцбанк», на які їй
перераховувалась раніше заробітна
плата та винагороди за реалізацію
продукції (стартових пакетів) ТОВ
«Астеліт».

Крім цього, судом з'ясовано, що 15.04.2014 до
Бердянського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області надійшла заява від
директора міського центру зайнятості
про те, що гр.ОСОБА_1, шляхом обману
заволоділа грошовими коштами в сумі
2200,26 грн., які належать державі, чим
спричинила збиток на вказану суму.

Постановою слідчого відділення
Бердянського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області від 05.06.2014
кримінальне провадження за №0001560
від 15.04.2014 закрито у зв'язку з
відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу
кримінального правопорушення, за
фактом шахрайства, передбаченого ст. 190
ч.1 КК України.

При цьому, із змісту вказаної
постанови, судом встановлено, що
слідчим під час розслідування
досліджувалося проведення розрахунків
з виплати винагороди ОСОБА_1 по
рахункам відкритим в ПАТ «Укрсоцбанку»
та встановлено що вона отримувала
винагороду за продаж продукції ТОВ
«Астеліт» (компанія «Лайф»): 29.04.2010 в
сумі 599,25грн., 14.02.2011 в сумі 164,05 грн.,
02.06.2011 в сумі 255,00 грн., тобто до
реєстрації в центрі зайнятості.

За таких обставин, зміст постанови
слідчого відділення Бердянського МВ
ГУМВС України в Запорізькій області
від 05.06.2014 повністю спростовує доводи
позивача, про те що ОСОБА_1 отримувала
доходи від ТОВ «Астеліт» у період
перебування на обліку в центрі
зайнятості.

Заперечуючи проти позову відповідач
звертає увагу суду на те, що трудовий
договір від 27.03.2013 №АВ-, на який
посилається позивач, вона не укладала,
та дізналася про його існування з
повідомлення центру зайнятості про
відшкодування коштів.

Більш того цей договір не відповідає
дійсності, оскільки розділ договору
«Підписи сторін» містить підпис іншої
особи, а не відповідача. Оглянувши
матеріали справи, суд погоджується з
твердженням відповідачки, оскільки
підпис в договорі дійсно візуально
відрізняється від її підпису в
паспорті та в заяві до центру
зайнятості про надання статусу
безробітного.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що доводи позивача
безпідставні та не підтверджені
документально.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» № 803-ХІІ,
безробітні - це громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів.

Згідно до ст. 1 цього Закону, в Україні
до зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю. В Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах та зокрема працюючі
по найму на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) на
підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном, у
фізичних осіб; громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві
та інш.;

Враховуючи вищевикладене, позивачем не
доведено факт того, що відповідач
перебуваючи на обліку в Бердянському
міському центрі зайнятості відносився
до категорії зайнятого населення, а
тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійсненні позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 162, 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ж.М.Чернова