Справа № 818/1905/14
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 р.
Справа № 818/1905/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.

за участю секретаря судового засідання
- Шевець Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача-1 - Ліфер О.М.,

представника відповідача-2 - Бережної
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Суми адміністративну справу № 818/1905/14

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції,

відповідача-2 Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах

про визнання протиправним і скасування
рішення та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулась до Сумського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділу державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції (далі по тексту - відповідач 1,
ВДВС Сумського МУЮ), Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
(далі по тексту - відповідач 2, УПФУ в м.
Сумах), в якій просить суд:

- визнати незаконною та скасувати
постанову про арешт коштів боржника
від 11.06.2014 року ВП №41119340;

- стягнути з Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції моральну шкоду в
сумі 5000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
вказана постанова про арешт коштів
боржника є безпідставною, оскільки
вимога не сплату недоїмки №Ф-2397 видана
20.02.2013 року УПФУ у м. Сумах про стягнення
з ОСОБА_1 566,02 грн. не було ним виконано у
спосіб і порядок, визначений
виконавчим документом, оскільки
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 03.04.2013 року позивачем
не отримувалась, а тому у відповідача
не було правових підстав для винесення
постанови про арешт коштів боржника,
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження".

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти позову заперечувала в
повному обсязі, оскільки постанова про
арешт коштів боржника є законною та
винесеною на підставі Закону України
«Про виконавче провадження».

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні проти позову заперечувала з
підстав, викладених в письмових
поясненнях (а.с.17)

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача 1, 2,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.02.2013 року
відповідно до ст.. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та на підставі
картки особового рахунку платника УПФУ
в м. Сумах ОСОБА_1 направлено вимогу про
сплату недоїмки №Ф-2397 в сумі 470 грн. 24
коп. (а.с.18)

03.04.2014 року УПФУ в м. Сумах направлено
вимогу про сплату недоїмки від 20.02.2014
року №Ф-2397 до ВДВС Сумського МУЮ для
примусового виконання.

03.04.2013 року старшим державним
виконавцем ВДВС Сумського МУЮ Ліфер
О.М. винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання вимоги про сплату недоїмки
№Ф-2397, виданої УПФУ в м. Сумах від 20.02.2013
року про стягнення з ОСОБА_1 на користь
УПФУ в м. Сумах заборгованості в сумі 470
грн. 24 коп. (а.с.27)

11.06.2014 року державним виконавцем ВДВС
Сумського МУЮ винесено постанова про
арешт коштів боржника ВП №41119340 (а.с.8)

Позивач не погоджується з постановою
про арешт коштів боржника, оскільки
вважає її такою, що винесена з
порушенням норм Закону України "Про
виконавче провадження".

На думку суду постанова державного
виконавця про арешт коштів боржника є
обґрунтованою та відповідає вимогам
чинного законодавства виходячи з
наступного.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606
(далі - Закон № 606) примусове виконання
рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Відповідно до Закону
України "Про державну виконавчу службу"
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, відділів
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних в
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Закону № 606,
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України; невиконання законних вимог
державного виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону № 606, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
зазначає про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
попереджає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається із матеріалів справи,
ВДВС Сумського МУЮ постанова про
відкриття виконавчого провадження від
03.04.2013 року надсилалась рекомендованим
листом з повідомленням про вручення за
адресою, зазначеною у виконавчому
листі (а.с.28)

Отже, для визначення наявності підстав
для арешту коштів боржника, слід
встановити факт невиконання рішення
суду боржником самостійно у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. При цьому, суд звертає увагу,
що позивач не був позбавлений права на
самостійне добровільне виконання
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 03.04.2013 року, оскільки
відповідачем у справі, відповідно до
вимог ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» дана постанова
надсилалась рекомендованим листом з
повідомлення про вручення за адресою,
вказаною у виконавчому документі.

Щодо заявлених позовних вимог про
стягнення з відповідачів моральної
шкоди, суд вважає що вони задоволенню
не підлягають, оскільки позивачем не
надано відповідних доказів в
обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до стаття 23 ЦК України,
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленум
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995
р. № 4 встановлено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Суд зазначає, що позивачем не зазначено
та не доведено суду, в чому полягала ця
шкода, та якими доказами це
підтверджується, тому вимога стосовно
відшкодування моральної шкоди не
підлягає задоволенню.

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції, Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
визнання протиправним і скасування
рішення та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя
С.В. Воловик

Повний текст постанови складений 01.08.2014
року.