Справа № 2а/2370/253/12
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року м. Київ
К/9991/56085/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Головчук
С.В.,

Олексієнка М.М.,

провівши у порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Смілі та Смілянському
районі Черкаської області про визнання
дій протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті Смілі
та Смілянському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 4
квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 серпня 2012 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4) пред'явив у суді позов до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Смілі та Смілянському районі
Черкаської області (далі - Управління
ПФУ), в якому просив визнати
протиправним та скасувати рішення від
14 жовтня 2011 року № 486 про застосування
до нього штрафних санкцій на загальну
суму 3 060 гривень за неподання звітності
за період з 1 липня 2009 року по 31 грудня
2010 року та зобов'язати Управління ПФУ
зняти його з обліку.

Свої вимоги мотивує тим, що між
ним та Управлінням ПФУ не існує
будь-яких відносин, оскільки він не
перебуває на обліку, а, отже, не сплачує
внесків і не звітує до Управління ПФУ.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року, позовні вимоги
ФОП ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення від 14 жовтня 2011 року № 486. В
частині вимог щодо зняття ФОП ОСОБА_4 з
обліку відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
ухвалених ними рішень та прийняття
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Статтею 1 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) встановлено, що
страхувальниками є роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування.

Відповідно до пункту 3 статті 11 цього ж
Закону, загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частина третя статті 15 Закону № 1058-IV
передбачає, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Згідно з частиною четвертою вказаної
статті, взяття на облік до Пенсійного
фонду фізичних осіб-підприємців, які
обрали особливий спосіб оподаткування
(єдиний податок), здійснюється на
підставі відомостей з реєстраційної
картки, наданих державним реєстратором
згідно із Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб, та
фізичних осіб-підприємців», не пізніше
наступного робочого дня з дня
отримання зазначених відомостей
територіальними органами Пенсійного
фонду.

За перевіркою матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований
як фізична особа-підприємець 20 квітня
2001 року згідно рішення Виконавчого
комітету Смілянської міської ради
Черкаської області. У вересні 2007 року
від державного реєстратора
Виконавчого комітету Смілянської
міської ради Черкаської області до
Управління ПФУ надійшли відомості з
його реєстраційної картки, на підставі
яких він був автоматично
зареєстрований як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, про що
йому надіслано повідомлення від 5
вересня 2007 року. Позивач, як фізична
особа - підприємець та платник єдиного
податку, в 2009 - 2010 роках зобов'язаний був
подавати звітність до органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом (пункт 4
частини другої статті 17 Закону № 1058-IV).

Пунктом 3 постанови правління
Пенсійного фонду України «Про порядок
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 жовтня 2010
року № 22-2 передбачено, що звіти
фізичними особами-підприємцями, які
обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), за
звітні періоди до 1 січня 2011 року,
подаються органам Пенсійного фонду
України у строк та за формою,
встановленими Порядком формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування органам Пенсійного фонду
України, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України від
5 листопада 2009 року № 26-1,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2009 року за № 1136/17152,
а саме - річні звіти до 1 квітня,
наступного за звітним роком.

Тож, задовольняючи позов у частині
визнання протиправним та скасування
рішення № 486 від 14 жовтня 2011 року про
застосування штрафних санкцій на
загальну суму 3 060 гривень за неподання
звітності за період з 1 липня 2009 року по
31 грудня 2010 року, суди виходили з того,
що рішення прийнято з порушенням вимог
законодавства, оскільки в ньому
йдеться про неподання звітів за 18
звітних періодів (місяців), а не повних
років. В іншій частині відмовлено у
зв'язку з тим, що зняття з обліку
страхувальників можливе лише у разі
відсутності у них заборгованості перед
Пенсійним фондом (стаття 15 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування").

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів, вважає його
правильним та обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін, якщо визнає, що при
їх ухваленні суди не порушили норми
матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що суди першої та
апеляційної інстанцій всебічно і повно
встановили фактичні обставини справи
на підставі об'єктивної оцінки наявних
в ній доказів, з'ясували дійсні права і
обов'язки сторін та правильно
застосували норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини,
колегія суддів приходить до висновку,
що ухвалені ними рішення підлягають
залишенню в силі.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в місті Смілі
та Смілянському районі Черкаської
області відхилити, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

С.В. Головчук

М.М. Олексієнко