Справа № 872/16723/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа № 2а-275/10/0470
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А..

за участю:

представника позивача: Адамович
Є.В.

представника відповідача:
Кравченко А.Д.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10 жовтня 2013 року у справі №2а-275/10/0470 за
позовом публічного акціонерного
товариства «Компанія «РАЙЗ» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання нечинним податкового
повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

04 січня 2010 року закрите
акціонерне товариство «Компанія
«РАЙЗ», яке в подальшому було
реорганізоване в публічне акціонерне
товариство «Компанія «РАЙЗ»,
звернулось до суду із адміністративним
позовом, в якому просило визнати
нечинним податкове повідомлення -
рішення форми «Р» від 26 жовтня 2009 року
№73.

Адміністративний позов
обґрунтовано тим, що позивачем було
правомірно визначено, а митним органом
затверджено код імпортованого товару,
самохідних оприскувачів John Deere. Однак,
після завершення митного оформлення
товару та випуску його у обіг,
відповідачем було проведено
камеральну перевірку за наслідками
якої зроблено висновок про невірне
визначення коду товару, та прийнято
податкове повідомлення - рішення про
визначення позивачу суму грошового
зобов'язання. Вказане податкове
повідомлення - рішення, на думку
позивача, є незаконним та
необґрунтованим, таким що порушує
права та законні інтереси платника
податку, а тому підлягає скасуванню в
судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського
оружного адміністративного суду від 10
жовтня 2013 року адміністративний позов
задоволено, визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення форми «Р» №73 від 26.10.2009 р.,
винесене Дніпропетровською Митницею
Міндоходів

Не погодившись з рішенням суду
Дніпропетровська митниця, відповідач,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції вимог норм
матеріального та процесуального права
просить оскаржувану постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що у
2008 році позивачем на територію України
ввезено товар - самохідні оприскувачі
марки John Deere 4930. Митне оформлення товару
було здійснено в Дніпропетровській
митниці, на підставі вантажно - митних
декларацій №110040000/8/1549 від 17.03.2008р., та
№110040000/8/3426 від 18.05.2008 р.. Обрано код
УКТЗЕД товару 8424, 0% митна ставка.

В подальшому посадовими особами
Дніпропетровської митниці проведено
камеральну перевірку вантажно-митних
декларацій платника податків, складено
акт №К030/9/110040000/ від 22.09.2009 року,
яким встановлено ввезення на митну
територію України 2 самохідних
оприскувачів марки John Deere 4930.
Задекларований товар, на думку митного
органу, був помилково класифікований
декларантом за товарною підкатегорією
із застосуванням при митному
оформленні 0%. В акті перевірки
зазначено, що товар, ввезений на
територію України, мав бути
класифікований за іншим кодом УКТЗЕД
товару, а саме , що передбачає 5%
митної ставки.

На підставі акту передвіки митним
органом прийнято податкове
повідомлення - рішення форми «Р» від
26.10.2009 р., яким ЗАТ «Компанія «РАЙЗ»
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість з товарів, ввезених на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності на суму
26344,15 грн., у т.ч. за основним платежем на
суму 25089,67 грн., та за штрафними
санкціями на 1254,48 грн..

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення - рішення є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
митний орган позбавлений можливості
здійснити зміну обраного та
затвердженого коду товару, після
закінчення його митного оформлення в
рамках здійснення митного контролю за
товаром, випущеним в обіг.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 35 статті 1
Митного кодексу України 2002 року
(чинного на час виникнення спірних
відносин; далі - МК) пропуск товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України - це дозвіл митного
органу на переміщення товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 МК наведено
визначення терміна «митні процедури» -
це операції, пов'язані зі здійсненням
митного контролю за переміщенням
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України, митного
оформлення цих товарів і транспортних
засобів, а також зі справлянням
передбачених законом податків і
зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний
контроль, митне оформлення та
справляння податків і зборів. При цьому
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі МК відповідно до
заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 МК).

Відповідно до статті 265 МК порядок
контролю правильності визначення
митної вартості товарів після
закінчення операції митного контролю,
оформлення та пропуску через митний
кордон України товарів і транспортних
засобів та донарахування обов'язкових
платежів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 25 Закону України «Про Єдиний
митний тариф» встановлено, що мито, не
сплачене у строки, на які було надано
відстрочку та розстрочку сплати, а так
само не сплачене в результаті інших
дій, що спричинили його недобір,
стягується за розпорядженням митних
органів України у безспірному порядку.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону № 2181-III "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фордами" платник податків не
несе відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
суми податкового зобов'язання, якщо
вона розрахована контролюючим органом,
а згідно з підпунктом 4.2.2 зазначеного
пункту цієї статті контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання у разі якщо
дані документальних перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях.

Отже, якщо митний орган, приймаючи ВМД,
самостійно визначає митну вартість
товару та пропускає товар на митну
територію України (після сплати
імпортером передбачених законом
податків і зборів), то в подальшому він
не має правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань,
за винятком випадку, коли за наслідками
службової перевірки або розгляду
кримінальної справи встановлено змову
між декларантом і митним органом,
спрямовану на заниження обов'язкових
платежів.

В інших випадках, за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України, митний орган має право
продовжити здійснення митного
контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі, якщо
протиправні дії декларанта спричинили
їх недобір.

Відповідно до наказу Державної митної
служби України від 20.04.2005 № 314 "Про
затвердження порядку здійснення
митного контролю й митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації", що зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 27.04.2005
№439/10719, працівники митної служби
здійснюють вичерпний перелік дій щодо
прийняття ВМД до оформлення, та
здійснення митного контролю. Пунктом 17
розділу 3 "Здійснення митних процедур"
Порядку встановлено, що при митному
контролі здійснюється перевірка
правильності класифікації та
кодування товарів.

Отже, митний орган наділений
повноваженнями щодо здійснення
митного контролю за товаром, за яким
здійснено всі визначені законом дії
щодо його оформлення та випуску в обіг
на території України. Митний контроль
може бути здійснено, у тому числі,
шляхом перевірки правильності
класифікації та кодування товарів.

При цьому, визначення митним
органом іншого коду товару, митне
оформлення якого здійснено та
правильність класифікації та
кодування якого вже перевірено митним
органом, не є достатньою підставою для
висновку про допущення декларантом під
час митного оформлення товару
порушення методології нарахування
податків і зборів. В разі, якщо якщо
митні органи, приймаючи вантажні митні
декларації та пропускаючи товар на
митну територію України, погоджувалися
з відомостями щодо звільнення позивача
від сплати ПДВ, чи з кодом товарної
номенклатури, зазначеної імпортером,
то відповідно до п. 10.3 ст. 10 Закону N
168/97-ВР (168/97-ВР) та підпункту 4.2.1 п. 4.2 ст. 4
Закону N 2181-III ( 2181-14 ) Митниця не має
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень-рішень про
нарахування податкових зобов'язань у
зв'язку з помилковим визначенням коду
товарної номенклатури, зокрема, з
посиланням на результати камеральної
перевірки та на положення підпункту "в"
підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону N 2181-III (
2181-14 ), дія якого не поширюється на митні
органи.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що позивачем було порушено вимоги
чинного законодавства при
класифікації товару за кодом із
застосуванням при митному оформленні
0%.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відсутності
у митного оргнану законних підстав для
визначення грошового зобов'язання ПАТ
«Компанія «РАЙЗ» до сплати сум податку
на додану вартість з ввезених на
територію України товарів та
застосування штрафних санкцій,
оскільки фактично, відсутнє порушення
вимог Закону з боку позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає,
що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим,
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10 жовтня 2013 року у справі №2а-275/10/0470 -
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко