Справа № 337/6419/13-а (6-а/337/41/2013)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2014 рокусправа № 337/6419/13-а
(6-а/337/41/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя на ухвалу Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 12
грудня 2013 року у справі за заявою
ОСОБА_1 про зміну способу і порядку
виконання за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 09.03.2011 року позов
задоволено частково. Визнано
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя щодо нездійснення
перерахунку підвищення пенсії
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
неправомірною. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя здійснити
перерахунок та виплачувати з 21.08.2010
року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року і в
подальшому, відповідно до частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням різниці,
яка була виплачена у цей період.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області відкрито виконавче
провадження та надано строк для
добровільного виконання рішення суду
до 11.09.2013 року.

14.03.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві. Підставою для повернення
виконавчого документа є заяви боржника
від 17.12.2012 року № 8500/11 ОСОБА_2 Як
вбачається з довідки управління
пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя ОСОБА_1 було
проведено перерахунок та нараховано
надбавку „Дитини війни" у розмірі 2512,70
гривень, але не виплачено.

ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненою
заявою про зміну способу і порядку
виконання виконавчого листа від 03.07.2012
року в якій просив змінити спосіб і
порядок подальшого виконання рішення.

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 12.12.2013 року заяву ОСОБА_1
задоволено. Змінено спосіб і порядок
подальшого виконання судового рішення
на підставі виконавчого листа №
2а-2649/2011 від 03.07.2012 року виданого
Хортицьким районним судом м. Запоріжжя,
щодо зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя здійснити
перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 з
21.08.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року
і в подальшому, відповідно до статті 6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" та частини 1 статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням різниці, що
була виплачена у цей період, що був
повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч.
1 ст. 47 Закону України „Про виконавче
провадження" на стягнення з управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1
недоплаченої суми, відповідно до
статті 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" та
частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" у розмірі 2512,70 гривень.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, управління Пенсійного фонду
України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, просить
скасувати ухвалу та прийняти нову
ухвалу, якою відмовити у задоволенні
заяви.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 09.03.2011 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_1 просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Більш того, вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанцій встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне судове рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні подання про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ст.195, ст.196, 197 п.6 ч.1 ст.199, ст.202,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі міста Запоріжжя - задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 12 грудня 2013 року
скасувати та прийняти нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну
способу і порядку виконання рішення-
відмовити.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій, та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров