Справа № 361/3468/14-а
Суддя: Шинкар А. О.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/3468/14-а
Провадження № 2-а/361/209/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді Шинкаря А.О.

при секретарі -
Брейкіній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бровари адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області про
визнання рішення незаконним та надання
дозволу на відчуження нерухомого
майна,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, у
якому зазначає, що рішенням
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області від
12.11.2013 № 573 йому було відмовлено у
наданні дозволу на укладання договору
дарування на ім'я його батька ОСОБА_2,
належних йому на праві власності 2/3
частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1,
у зв'язку з тим, що мати його
малолітнього сина ОСОБА_3 не дає згоду
на укладання договору дарування та у
зв'язку з порушенням житлових прав
дитини.

Вважає вказане рішення
необгрунтованим і незаконним,
посилаючись на те, що рішенням
Броварського міськрайонного суду від
11.04.2011 року визначено його частку у
спірній квартирі в розмірі 2/3 частини, а
ОСОБА_3, із урахуванням інтересів
малолітнього ОСОБА_4 - 1/3 частину.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду від 14.05.2012 року визначено порядок
користування квартирою, а рішенням
цього ж суду від 23.07.2013 року з нього
стягнуто аліменти на утримання сина,
який проживає з матір'ю.

Вважає, що відповідачем при прийнятті
рішення не враховано наведені
обставини, які свідчать про те, що при
відчуженні його частки квартири не
будуть порушені житлові права дитини,
яка проживає з матір'ю на іншій
житловій площі, тому просить визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету від 12.11.2013 року №
573 та надати йому дозвіл на відчуження
шляхом укладання договору дарування 2/3
частки спірної квартири без дозволу
комісії з питань захисту прав дитини
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала,
посилаючись на те, що місце проживання
малолітнього ОСОБА_4 не визначено,
дитина зареєстрована в спірній
квартирі і має право користування нею,
тому відчуження частки квартири
призведе до порушення її житлових прав.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 20.12.2010 року. Від шлюбу мають
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11.04.2011 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування Броварської міської ради
про збільшення частки в майні, право
власності на яке набуте під час
перебування у шлюбі, визнання права
власності на частину майна й про поділ
спільного сумісного майна подружжя, та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа: орган опіки та піклування
Броварської міської ради про визнання
права власності на частину нерухомого
майна, яке придбано під час шлюбу, позов
ОСОБА_1 задоволено частково: збільшено
його частку у квартирі АДРЕСА_1 до 2/3
частини, а ОСОБА_3, із урахуванням
інтересів малолітнього ОСОБА_4
визначено 1/3 частку цієї квартири, у
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Заочним рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 14.05.2012 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
квартирою позов задоволено:
встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 та виділено: ОСОБА_1 -
житлові кімнати № 8 площею 11,9 кв.м та №
10 площею 16,4 кв.м з лоджією; ОСОБА_3 -
житлову кімнату № 9 площею 12,2 кв.м з
лоджією; вітальню № 1 площею 9,0 кв.м.,
коридор № 2 площею 2,7 кв.м., ванну № 3
площею 3,4 кв.м., туалет № 4 площею 1,2 кв.м.,
кладову № 5 площею 2,0 кв.м., кухню № 6
площею 8,7 кв.м., столову № 7 площею 8,2
кв.м. - залишено у загальному
користуванні сторін.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 23.07.2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини позов
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в
розмірі 1/4 частини від усіх видів
доходу.

Рішенням виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області від 12.11.2013 № 573 відмовлено
ОСОБА_1 у наданні дозволу на укладання
договору дарування на ім'я його батька,
ОСОБА_2, 2/3 частки трикімнатної квартири
АДРЕСА_1, в якій зареєстрований його
малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
зв'язку з тим, що мати малолітнього
ОСОБА_3 не дає згоду на укладання
договору дарування та у зв'язку з
порушенням житлових прав дитини.

Згідно ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону
дитинства» батьки або особи, які їх
замінюють, не мають права без дозволу
органів опіки і піклування укладати
договори, які підлягають нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 цього ж
Закону органи опіки та піклування
зобов'язані здійснювати контроль за
додержанням батьками або особами, які
їх замінюють, майнових та житлових прав
дітей при відчуженні жилих приміщень
та купівлі нового житла, а діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Частиною 2 статті 12 ЗУ «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
встановлено, що держава охороняє і
захищає права та інтереси дітей при
вчиненні правочинів щодо нерухомого
майна та визнає неприпустимим
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей.

Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна ( ч.3, 4 ст. 12 цього
Закону).

Відповідно до положень ст. 177 СК
України, батьки малолітньої дитини не
мають права без дозволу органу опіки та
піклування вчиняти такі правочини щодо
її майнових прав: укладати договори,
які підлягають нотаріальному
посвідченню та/або державній
реєстрації, в тому числі договори щодо
поділу або обміну житлового будинку,
квартири; видавати письмові
зобов'язання від імені дитини;
відмовлятися від майнових прав дитини.
Дозвіл на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини надається
органом опіки та піклування після
перевірки, що проводиться протягом
одного місяця, і лише в разі
гарантування збереження права дитини
на житло. Порядок провадження органами
опіки та піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових прав дитини, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, затвердженого постановою КМУ
від 24.09.2008 року № 866, дозвіл на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким має дитина надається
районною, районною у мм. Києві та
Севастополі держадміністрацією,
виконавчим органом міської, районної в
місті ради за поданням служби у справах
дітей після проведення зазначеною
службою перевірки документів за місцем
знаходження майна протягом одного
місяця з дня надходження заяви на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини лише у разі гарантування
збереження її права на житло і
оформляється рішенням, витяг якого
надається заявникам службою у справах
дітей. Рішення районної, районної у мм.
Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної в місті ради про
надання дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна дитини або
відмову у його наданні може бути
оскаржено до суду.

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм, попередня згода повинна бути
надана щодо будь-яких правочинів, право
власності на яке, або право
користування яким мають неповнолітні
діти, і лише в разі гарантування
збереження прав дитини на житло.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу
на відчуження належної йому частки
квартири відповідач виходив з того, що
мати дитини не надає згоду на вчинення
правочину та у зв'язку з порушенням
житлових прав дитини, яка має право
користування квартирою.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення) дії.

Суд вважає, що відповідач при прийнятті
рішення не врахував, що судовими
рішеннями визначено частки батьків у
квартирі, у тому числі ОСОБА_3 1/3
частину, із урахуванням інтересів
малолітнього ОСОБА_4, визначено порядок
користування квартирою з виділенням
ізольованих приміщень, не перевірив чи
користується дитина, яка проживає з
матір'ю належною позивачу частиною
квартири та наявність іншого житла у
дитини та її матері, у зв'язку з чим
необґрунтовано дійшов до висновку, що
дитина має право користування належною
позивачу часткою квартири та при її
відчуженні будуть порушені її житлові
права.

Що стосується посилання відповідача на
те, що місце проживання дитини не
визначено, то суд вважає їх
безпідставними, оскільки відсутність
спору про місце проживання дитини
свідчить про досягнення згоди між
батьками щодо її місця проживання з
матір'ю, що підтверджується і судовими
рішеннями про визначення часток у
праві власності на квартиру та про
стягнення аліментів.

З огляду на наведене суд вважає
обґрунтованими вимоги про визнання
незаконним та скасування
оскаржуваного рішення в частині
відмови позивачу у наданні дозволу на
укладання договору дарування 2/3
частини квартири, враховуючи при цьому,
що цим рішенням порушуються законні
права позивача на розпорядження
майном.

Що стосується позовних вимог про
надання позивачу дозволу на відчуження
належної йому частки квартири без
дозволу комісії з питань захисту прав
дитини виконавчого комітету
Броварської міської ради, то суд вважає
їх безпідставними, оскільки до
компетенції адміністративних судів
відноситься виключно оцінка
законності дій чи рішень суб'єкта
владних повноважень, втручатися до
його компетенції суд не має права.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 11, 69, 71, 86, 159-163 КАС
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області від 12 листопада 2013 року № 573 в
частині відмови ОСОБА_1 у наданні
дозволу на укладання договору
дарування 2/3 частини квартири.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Броварський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Суддя
А. О. Шинкар