Справа № 553/617/14-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 р.Справа № 553/617/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Ленінського районного суду м. Полтава
від 03.04.2014р. по справі № 553/617/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Ленінського району в м. Полтаві

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

17.02.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві, в якому просив
визнати дії Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтавіщодо відмови нараховувати та
виплачувати з 01.01.2014 року ОСОБА_1
державної та додаткової пенсії згідно
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 02.07.2010 року протиправними.

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтава від 03.04.14 року по справі №
553/617/14-а у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим
Полтавською обласною державною
адміністрацією 20 січня 2010 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 02 липня 2010 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 06 вересня 2010
року, вирішено:

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Полтави провести перерахунок пенсії,
призначеної ОСОБА_1, в розмірі,
передбаченому ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", провівши
обчислення пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 24.12.2009 року та провести
відповідні виплати з урахуванням
положень ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Полтави провести перерахунок
додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1,
відповідно до ст. ст. 50, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", провівши
обчислення в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з 01.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 23.12.2009 року, в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком -
з 24.12.2009 року та провести відповідні
виплати з урахуванням положень ст. 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

03 лютого 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві з
заявою щодо нарахувати та виплачувати
державну та додаткову пенсії з 01.01.2014
року відповідно до рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 02.07.2010
року.

Листом від 05.02.2014 року за №18/Б-02
Управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві
повідомило, що з 01 січня 2014 року розмір
виплати пенсії за рішенням судів
визначений постановами Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011 року №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету" та від 23.11.2011
року № 1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням відповідача, позивач для
захисту своїх прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що в рішенні
Ленінського районного суду м.Полтава
від 02 липня 2010 року по справі №2-2025/10,
прийнятої за результатами розгляду
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Полтави про зобовязання здійснити
перерахунок пенсії, відсутня вказівка
на зобов'язання суб'єкта владних
повноважень - Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Полтави, не на користь якого винесено
рішення, подати у встановлений судом
строк звіт про виконання судового
рішення, а тому в задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог
позивача щодо визнання дій Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві щодо відмови
нараховувати та виплачувати з 01.01.2014
року ОСОБА_1 державної та додаткової
пенсії згідно рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 02.07.2010
року протиправними.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1-ої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 виданим
Полтавською обласною державною
адміністрацією 20 січня 2010 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 02 липня 2010 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 06 вересня 2010
року, вирішено:

- зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Полтави провести перерахунок пенсії,
призначеної ОСОБА_1, в розмірі,
передбаченому ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", провівши
обчислення пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 24.12.2009 року та провести
відповідні виплати з урахуванням
положень ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Полтави провести

перерахунок додаткової пенсії,
призначеної ОСОБА_1, відповідно до ст.
ст. 50, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", провівши обчислення в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 23.12.2009 року, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком - з 24.12.2009 року та
провести відповідні виплати з
урахуванням положень ст. 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області рішення Ленінського районного
суду м. Полтави від 02 липня 2010 року
залишено без змін.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно зі статтями 69, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Докази
суду надають особи, які беруть участь
у справі.

Кодекс адміністративного судочинства
України (п.6 ч.1 ст.3) визначає поняття
адміністративного позову - як
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів
або на виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.105 КАСУ
адміністративний позов може містити
вимоги про стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю. Згідно з порядком
виконання судових рішень в
адміністративних справах, що
передбачений ст.257 КАСУ, судове рішення,
яке набрало законної сили або яке
належить виконати негайно, є підставою
для його виконання; примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження";
процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, вирішує
суддя адміністративного суду
одноособово, якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Відповідно до ч.9 ст.267
КАСУ особа-позивач, на користь якої
ухвалено постанову суду, має право
подати до суду першої інстанції
заяву про визнання протиправними
рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених суб'єктом владних
повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача,
підтверджених такою постановою суду.

До позову позивачем не надано доказів
того, що з 01.01.2014 року відповідач
відмовив у нарахуванні та виплаті
державної та додаткової пенсії згідно
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 02.07.2010 року;

Відповідно до ч. 1 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Ці норми кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163, абзацу п'ятого пункту 4
частини першої статті 207 КАС України,
згідно з якими у резолютивній частині
постанови суду першої чи апеляційної
інстанції зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень - відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанції, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

У разі звернення позивача із заявою про
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення після
прийняття постанови у справі суд
ухвалою відмовляє у задоволенні такої
заяви.

Аналогічна позиція викладена в листі
ВАСУ від 09.01.2013 року № 28/13/13-13.

З матеріалів даної справи вбачається,
що позивач з заявою про встановлення
судового контролю під час розгляду
справи судом першої інстанції не
звертався. Відповідно під час
прийняття постанови судовий контроль
за виконанням судового рішення судом
першої інстанції не встановлено.

Крім того згідно ч. 9. ст. 267 КАС України
особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. Таку заяву може
бути подано протягом десяти днів з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, але не пізніше дня
завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною постановою суду. І лише
у разі відповідності заяви вимогам,
визначеним ст. 267 КАС України, вона
підлягає розгляду та вирішенню в
порядку письмового провадження або в
судовому засіданні на розсуд суду
протягом десяти днів з дня її
отримання. При цьому у разі
невідповідності заяви визначеним
вимогам вона ухвалою суду,
повертається заявнику.

Колегія суддів вважає за доцільне
відмітити, що КАС України передбачає
загальні і спеціальні способи судового
контролю. Загальні способи контролю
мають усі суди, незалежно від
спеціалізації, і вони полягають у
розгляді скарг на рішення, дії чи
бездіяльність державних виконавців.
Загальний судовий контроль за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому ст. 181 КАС.
Спеціальні способи судового контролю
за виконанням судових рішень в
адміністративних справах передбачені
ст. 267 КАС, зокрема до них належать:
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень надати звіт про виконання
судового рішення; накладання штрафу за
невиконання судового рішення; визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, що вчинені суб'єктом
владних повноважень -відповідачем на
виконання такої постанови суду або на
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Також колегія суддів зазначає, що
особа, яка бере участь у справі, може
звернутися до суду із заявою про
вирішення питання щодо судового
контролю за виконанням судового
рішення в будь-який час після
проголошення постанови. Така заява
(клопотання) передається судді, який
розглядав справу і розглядається в
межах того самого провадження. Нова
адміністративна справа не
оформлюється. У цьому випадку строк для
надання звіту встановлюється ухвалою
суду. Цією ухвалою може одночасно
призначатися судове засідання для
розгляду звіту суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом. Положеннями ст. 255 КАС України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання. За
приписами ст. 257 КАС України примусове
виконання судових рішень
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що в рішенні
Ленінського районного суду м. Полтава
від 02 липня 2010 року по справі №2-2025/10,
прийнятої за результатами розгляду
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Полтави про зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, відсутня вказівка
на зобов'язання суб'єкта владних
повноважень - ОСОБА_1, не на користь
якого винесено рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення, а тому в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Ленінського районного суду м. Полтава
від 03.04.14 року по справі № 553/617/14-а
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Полтава від 03.04.2014р. по справі №
553/617/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.