Справа № 524/5318/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р.Справа № 524/5318/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області на
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25.06.2014р. по справі № 524/5318/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

16.06.2014 року позивач - ОСОБА_1, звернувся
до Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області, в
якому просив суд:

- визнати протиправною
відмовувідповідача в перерахунку та
виплаті щомісячних державних пенсій
(основної та додаткової) відповідно до
вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796-12, виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат.

- зобов'язати відповідача здійснити,
починаючи з 01 січня 2014 року,
перерахунок та виплату щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, як інваліду 3-ї
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою в розмірі не нижче 6
мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до вимог ст.ст. 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат.

- зобов'язати відповідача здійснити,
починаючи з 01 січня 2014 року,
перерахунок та виплату щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 3-ї групи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою у розмірі
50 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28 лютого 1991 року № 796-12, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", відповідні
виплати провести з урахуванням вже
проведених виплат.

- зобов'язати відповідача виконати
постанову суду негайно у межах суми
платежу за один місяць та подати звіт
про виконання судового рішення
протягом 1 місяця з дня набрання
постановою законної сили.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області в
перерахунку ОСОБА_1 пенсій по
інвалідності відповідно до вимог ст. 49.
50, 51. 54, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян , які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з кратного
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області провести
перерахунок та здійснити виплати
ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі не нижче 6-ти
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
в розмірі 50-ти відсотків мінімальної
пенсії за віком, заподіяну здоров'ю, як
інваліду 3-ї групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою відповідно
до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлених та чинних на час виплат, з
врахуванням виплачених раніше сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
процесуального права, позивач просить
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25.06.2014 року змінити і додатково
зобов'язати відповідача подати до суду
звіт про виконання судового рішення
протягом 1 місяця з дня набрання
постановою законної сили.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ч. 1, ч. 9 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що призвело до неправильного
вирішення питання, а також на доводи та
обставини викладені в апеляційній
скарзі.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
25.06.2014 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
постанови Кабінету Міністрів України
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№ 1210 від 23.11.2011 року, п. 13 Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, ч. 7 ст. 20 Бюджетного кодексу
України, п. 7 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційних скарг, рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення у справі, суд першої
інстанції виходив з наявності у
позивача права на отримання, починаючи
з 01 січня 2014 року щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності в
розмірі не нижче 6-ти мінімальних
пенсій за віком та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду 3-ї групи, щодо
захворювання якого встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою у розмірі
50 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28 лютого 1991 року № 796-12.

Також судом першої інстанції
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач - ОСОБА_1, є інвалідом 3 групи та
віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2,
посвідченням № НОМЕР_1 та має право на
отримання основної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС". (а.с. 11).

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області та
отримує державну пенсію по
інвалідності, а також додаткову пенсію
згідно Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

На звернення позивача щодо перерахунку
пенсії, Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області, листом від 11.06.2014 року за вих. №
158/Р-07 надано відповідь та повідомлено
заявника, що підстави для проведення
перерахунку пенсії, починаючи з 01.01.2014
року відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відсутні,
розмір пенсії розрахований згідно
вимог чинного законодавства (а.с. 9)

Не погодившись з діями відповідача,
позивач звернувся з відповідним
позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796.

Статтею 49 сказаного Закону
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч.4 статті 54 Закону №796, в
редакції, яка діяла до прийняття Закону
України "Про державний бюджет України
на 2008 рік" № 107-VІ від 28.12.2007, тобто до
01.01.2008 року, у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
3-й групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 вищезазначеного Закону
особам, віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 3 групи - в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. І як
передбачає ст. 53 того самого Закону,
виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

При цьому, положення ч.3 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування
зазначеної величини (мінімального
розміру пенсії за віком) для розрахунку
інших пов'язаних із нею пенсій чи
доплат, оскільки ч.1 цієї статті
передбачено лише один мінімальний
розмір пенсії за віком.

Згідно з частиною третьою статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
редакції Закону України від 05.10.2006 р. N
231-V встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Разом з цим необхідно враховувати, що з
01.10.2011р. набрала чинності нова редакція
ч.3 ст. 67 Закону "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідно до якої, максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491 -VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року. Пунктом 7 частини І зазначеного
Закону Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
визнано такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, статті 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Тобто, визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян на 2013 рік делеговано Кабінету
Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог Закону
Постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 року "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" та № 1210 від 23.11.2011
року "Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
були визначені мінімальні розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, розмір державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, по 31 грудня 2013 року було
визначено відповідно до вказаних
постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України,
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" діяли
протягом бюджетного року до 31.12.2013 року.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не передбачено
обмежень щодо застосування ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
повноваження визначати розмір
державної та додаткової пенсії,
передбаченої вищезазначеними
положеннями, Кабінету Міністрів
України не делеговано, а тому з 01.01.2014
року застосуванню підлягають норми
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не постановаКабінету Міністрів
України № 1210 від 23.11.2011 року "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним та обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що починаючи з 01.01.2014 року відповідач
повинен нараховувати та виплачувати
позивачеві державну пенсію по
інвалідності відповідно до ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
6мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до вимог ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі 50дсотків мінімальної пенсії за
віком, а тому дії відповідача щодо
нарахування та виплати зазначеної
пенсії у меншому розмірі є
протиправними.

Відносно доводів апеляційної скарги
позивача, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини першої статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Тобто, вказаною статтею Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено право, а не обов'язок суду,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, зобов'язати
суб'єкта владних повноважень, проти
якого ухвалено судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Зміст судового контролю полягає в тому,
що суд має право зобов'язати суб'єкта
владних повноважень, проти якого
ухвалено судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України суд,
що ухвалив судове рішення, може за
заявою особи, яка брала участь у справі,
чи з власної ініціативи прийняти
додаткову постанову чи постановити
додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1)
щодо однієї із позовних вимог, з
приводу якої досліджувалися докази, чи
одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не
визначив способу виконання судового
рішення; 3) судом не вирішено питання
про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач скористався своїм правом та
звернувся до Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області із заявою про
ухвалення додаткового судового
рішення з тих підстав, що судом не
ухвалено рішення, зокрема, щодо
клопотання про зобов'язання
відповідача подати звіт про виконання
судового рішення протягом 1 місяця з
дня набрання постановою законної сили.
За наслідками розгляду поданої заяви
судом першої інстанції прийнято
рішення, яке сторонами у справі в
апеляційному порядку не оскаржено та
набрало законної сили.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 25.06.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційних скарг сторін у справі
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п.1 ч.1
ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 25.06.2014р. по справі № 524/5318/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.