Справа № 804/162/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 рокусправа № 804/162/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2014
року

у адміністративній справі № 2а/199/339/13 за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення № 25 від 07.11.2013 р, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014 року задоволено
адміністративний позов ОСОБА_1, визнано
протиправним та скасовано рішення
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області № 25 від
07.11.2013р. про скасування виданого їй
17.01.2007 р. дозволу на імміграцію в
Україну, з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 стянуто судові
витрати по сплаті судового збору у сумі
68 грн. 82 коп.

Управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області подано апеляційну скаргу, в
якій заявлено про скасування постанови
суду першої інстанції та прийняття
нової постанови про відмову в
задоволенні позову. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, зазначаючи, що позивачці дозвіл
на імміграцію в Україну та посвідку на
постійне проживання в Україні були
надані у зв'язку з отриманням таких
дозволів її батьком, та рішенням ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області
від 05.11.2013 року були скасовані з підстав
порушення п.4 Розділу V «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
імміграцію».

Сторони по справі належним чином
повідомлялися про час та місце розгляд
справи, проте в судове засідання своїх
представників не направили, заяв про
відкладення розгляду справи не
подавали, що відповідно до вимог ч.4
ст.196 та ст.41 КАСУ надає судовій колегії
можливість розглянути справу за
відсутності осіб, що беруть участь у
справі, без застосування технічного
засобу фіксування судового процесу.

Відповідно до фактичних обставин
справи, 05.11.2013 року Головним
управлінням Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області було прийнято рішення №25 від
07.11.2013р., яким скасовано виданий
позивачці 17.01.2007р. дозвіл на імміграцію
в Україну.

Не погоджуючись з даним рішенням
відповідача, позивачка звернулася до
суду з вимогою про його скасування.

Судом встановлено, що підставою для
скасування дозволу на імміграцію в
Україні позивачці були ті підстави, що
надання дозволу на постійне проживання
в Україні відбулося на підставі
рішення Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровська, яким
встановлено факт постійного
проживання на Україні її батька, що не
передбачено Законом України "Про
імміграцію", у зв'язку з чим дозволи на
імміграцію батькам позивачці були
скасовані (а.с.34).

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з його
обґрунтованості, та доведеності
позивачко, що оспорюване рішення № 25
від 07.11.2013р. прийняте відповідачем не у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, без врахування
всіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
що свідчить про наявність правових
підстав для визнання протиправним та
скасування оспорюваного рішення
відповідача.

З урахуванням того, що судом першої
інстанції встановлено, матеріалами
справи підтверджено, та відповідачем
не спростовується, що батькам
позивачки були надані посвідки на
постійне проживання в Україні на
підставі п.3 Прикінцевих положень
Закону України "Про імміграцію", судова
колегія Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції у цій справі, та вважає
правильною позицію суду першої
інстанції, яка ґрунтується на
положеннях статті 12 Закону України
"Про імміграцію", щодо відсутності
законодавчо визначених правових
підстав для скасування дозволу на
імміграцію, виданого на підставі
судового рішення яким встановлено факт
постійного проживання особи на Україні
та з підстав скасування дозволу на
імміграцію батьків позивачки.

Висновки суду першої інстанції у цій
справі судова колегія визнає
законними, обґрунтованими та
достатньо мотивованими і зрозумілими,
та вважає, шо доводи відповідача про те,
що Законом України "Про імміграцію" не
передбачено надання дозволу на
імміграцію та посвідки на постійне
проживання в Україні на підставі
судового рішення про встановлення
факту постійного проживання особи та у
зв'язку зі скасуванням дозволів, які
були видані батькам позивачки - є
протиправними та такими, що суперечать
фактичним обставинам у справі та
вимогам Законів України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства" №3773-VI від 22 вересня 2011
року, "Про імміграцію" №2491-ІІІ від 07
червня 2001 року (далі Закон №2491-ІІІ), і
Порядку провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію і
поданнями про його скасування та
виконання прийнятих рішень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1983 від 26 грудня 2002
року, якими регулюються виникли між
сторонами спірні правовідносини.

Так, згідно ст.4 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" встановлено, що іноземці
та особи без громадянства можуть у
встановленому порядку іммігрувати в
Україну на постійне проживання або
прибути для працевлаштування на
визначений термін, а також тимчасово
перебувати на її території. Порядок
видачі дозволу на імміграцію, а також
посвідки на постійне проживання та
вирішення інших питань, пов'язаних з
імміграцією іноземців та осіб без
громадянства, визначається Законом
України "Про імміграцію".

За приписами п.4 Прикінцевих положень
Закону України "Про імміграцію", який
набрав чинності з 07.08.2001р., вважаються
такими, що мають дозвіл на імміграцію в
Україну: іноземці та особи без
громадянства, які прибули в Україну на
постійне проживання до набрання
чинності цим Законом і мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про прописку або
отримали посвідку на постійне
проживання в Україні. Особам,
зазначеним у пункті 4 Прикінцевих
положень, посвідка на постійне
проживання видається за їхніми заявами
або заявами їх законних представників
без оформлення дозволу на імміграцію.

У відповідності до статті 12 Закону
України "Про імміграцію" дозвіл на
імміграцію може бути скасовано, якщо:
з'ясовується, що його надано на
підставі свідомо неправдивих
відомостей, підроблених документів чи
документів, що втратили чинність;
іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили; дії іммігранта
становлять загрозу національній
безпеці України, громадському порядку
в Україні; це є необхідним для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України; іммігрант
порушив законодавство про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства, в інших випадках,
передбачених законами України.

Враховуючи вищенаведене, доводи
апеляційної скарги відповідача не
підтверджують незаконність чи
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, а є лише по суті власним
помилковим розумінням відповідачем
норм матеріального права, яким
регулюються спірні правовідносини.

Отже, оскільки в ході апеляційного
розгляду справи, судом апеляційної
інстанції не встановлено підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції, апеляційна скарга
відповідача - підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2014
року - без змін

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2014 року - залишити без
задоволення

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов