Справа № 2а/151/1213/13
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/800/55789/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого -судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Весельської Т.Ф.,

Винокурова К.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області (далі - УПФ) про перерахунок
пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом, відповідно до якого
просила:

визнати неправомірними дії УПФ,
допущені при перерахунку пенсії з
01.01.2013 року, відповідно до якого для її
обчислення визначено заробіток в сумі
1362,12 грн. при індивідуальному
коефіцієнті 4,44811, в той час як середній
заробіток складав 1716,12 грн. при
індивідуальному коефіцієнті 7,43;

зобов'язати відповідача продовжувати з
01.01.2013 року виплачувати пенсію,
виходячи із середнього заробітку, який
був визначений з 01.01.2004 року, а саме з
розміру 1716,12 грн. з урахуванням
виплачених сум.

Посилалася на незаконність дій
відповідача, які призвели до зменшення
розміру пенсійних виплат.

Постановою Чечельницького районного
суду Вінницької області від 18 червня 2013
року позовні вимоги задоволено.
Визнано неправомірними дії УПФ,
допущені при перерахунку пенсії
позивачки, що привело до зменшення її
розміру. Зобов'язано призначити пенсію
ОСОБА_2 з 01.01.2013 року із заробітку, який
становить 1716 грн.

Вінницький апеляційний
адміністративний суд рішенням від 24
вересня 2013 року зазначену постанову
районного суду скасував та ухвалив
нову про відмову в задоволенні позові.

У касаційній скарзі позивачка, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судом апеляційної інстанції,
просить постанову цього суду скасувати
і залишити в силі рішення суду першої
інстанції. Вказує на те, що судом першої
інстанції, на відміну від апеляційного
суду, обґрунтовано визнано
неправомірність дій УПФ, допущені при
перерахунку пенсії.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги з урахуванням
наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 з 23.07.2003 року отримує
пенсію за віком. У січні 2004 року УПФ на
виконання Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» здійснило перерахунок
пенсії, розмір якої визначено із
заробітної плати 1716,12 грн. при
індивідуальному коефіцієнті 7.43, який
знижено до 5.6.

На підставі розпорядження УПФ від
02.01.2013 року №120705 позивачці проведено
перерахунок пенсії, в результаті якого
визначено середній заробіток 1363,12 грн.
при індивідуальному коефіцієнті 4,44811.,
що, в свою чергу, призвело до зменшення
пенсійних виплат.

З таким перерахунком ОСОБА_2 не
погодилася і оскаржила його в судовому
порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з посиланням на
положення Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Порядок подання та
оформлення документів на призначення
(перерахунок) пенсії, затвердженого
наказом міністерства праці та
соціальної політики України,
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року №224/36, прийшов до висновку про
обґрунтованість позову, оскільки
розрахунок пенсії у 2013 році здійснено
неправомірно, так як проведено не на
підставі наявних у пенсійній справі
документів, зокрема довідки про
заробітну плату в цілому за рік, а за
новою довідкою, яка не відповідає
вимогам закону.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про
відмову в задоволенні позову, виходив з
правомірності перерахунку пенсії,
проведеного на підставі і за правилами,
передбаченими Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зокрема, при перерахунку
пенсійних виплат необхідно
враховувати суму заробітної плати
працівника за визначений період
помісячно з визначенням
індивідуального коефіцієнта та з
урахуванням показників
середньомісячної заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
національної економіки.

Висновок апеляційного суду не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел визначається
Законом України від 9 липня 2003 року
№1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(далі -
Закон №1058-IV), який набрав чинності 1
січня 2004 року.

На виконання положень зазначеного
закону, позивачці здійснено
перерахунок пенсії з 01.01.2004 року. При
цьому, як установлено судами
попередніх інстанцій, перерахунок
проведено з відомостей, викладених у
довідці, в якій визначено заробітну
плату за 1993 рік однією сумою, яка
становила 14575082 крб.

Враховуючи положення чинного
законодавства та зібрані у справі
докази, суд першої інстанції, на
відміну від суду апеляційної
інстанції, прийшов до обґрунтованого
висновку про незаконність дій УПФ,
допущені при проведенні перерахунку
пенсії у 2013 році.

Так, відповідно до статті 43 Закону
№1058-ІV (в редакції закону від 9 липня 2003
року №1058-IV) перерахунок пенсій за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до
набрання чинності цим Законом,
враховується заробітна плата (дохід), з
якої було раніше обчислено пенсію, за
документами, наявними в пенсійній
справі, або за вибором пенсіонера -
заробітна плата (дохід) за період,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 40 цього Закону. При цьому
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається відповідно до
частини другої статті 40 цього Закону із
застосуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2002 рік.

Згідно статті 40 згаданого Закону для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

У разі якщо страховий стаж становить
менший період, ніж передбачено абзацом
першим цієї частини, враховується
заробітна плата (дохід) за фактичний
страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за
пенсією, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключається
період до 60 календарних місяців підряд
за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу.

Для визначення розміру пенсії за віком
відповідно до частини другої статті 27
цього Закону заробітна плата для
обчислення частини пенсії за період
страхового стажу до набрання чинності
цим Законом визначається на умовах і в
порядку, передбачених законодавством,
що діяло раніше, а для обчислення
частини пенсії за період страхового
стажу після набрання чинності цим
Законом - на умовах, передбачених
абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період
страхового стажу до 1 липня 2000 року
враховується для обчислення пенсії на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (дохід), виданих у
порядку, встановленому законодавством,
а за період страхового стажу починаючи
з 1 липня 2000 року - за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку.

Заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3
+ ... + Кз n);

К - кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Виходячи зі змісту зазначених норм
Закону, сума коефіцієнтів заробітної
плати (доходу) визначається за кожний
місяць та кількості місяців страхового
стажу, за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Відповідно до статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як зазначено в рішенні Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року
№1-рп/99, в регулюванні суспільних
відносин застосовуються різні способи
дії в часі нормативно-правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма). За
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

На переконання відповідача,
перерахунок пенсії виник внаслідок
виявленої працівником УПФ помилки в
документах пенсійної справи.

Проте такий висновок не відповідає
дійсним обставинам справи та нормам
права.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (частина
друга статті 71 КАС України). В
матеріалах справи немає відомостей,
які б давали підстави УПФ здійснювати
перерахунок пенсії позивачки. Навпаки
відповідач не заперечував, що довідка,
яка взята для перерахунку пенсії у 2013
році не відповідає вимогам
законодавства (відсутній вхідний номер
та дата документу).

Крім того, згідно пункту 2.17.2. Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування органам Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
5 листопада 2009 року №26-1 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 24 листопада 2009 року за
№1136/17152, якщо страхувальником було
допущено помилку в коді
страхувальника, звітному місяці,
номері облікової картки застрахованої
особи (ідентифікаційний номер за
довідкою ДПА або серія та номер
свідоцтва про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування), коді
підстави для обчислення стажу окремим
категоріям осіб відповідно до
законодавства (спеціальний стаж),
подаються:

таблиці 5, 6, 7 або 8 додатка 4 до цього
Порядку з позначкою "скасовуюча" за ті
звітні періоди, в яких дані були подані
з невірними вищезазначеними
реквізитами;

таблиці 5, 6, 7 або 8 додатка 4 до цього
Порядку з позначкою "початкова" з
правильними вищезазначеними
реквізитами за ті звітні періоди, у
даних яких було допущено помилку. Зміни
в сумах нарахованого заробітку,
грошового забезпечення або доходу та
сумах страхових внесків за звітний
місяць при формуванні та поданні такої
звітності не допускаються.

На підставі поданих документів з
позначкою "скасовуюча" недостовірні
дані облікової картки вилучаються із
переліку чинних для використання, але
залишаються в електронному архіві для
збереження звітування.

За таких обставин, коли апеляційний суд
помилково скасував рішення суду першої
інстанції, ухвалене відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року скасувати та залишити в силі
постанову Чечельницького районного
суду Вінницької області від 18 червня 2013
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров