Справа № 805/5330/14
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко М.І.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
справа №805/5330/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією у складі
суддів:

головуючого судді: Ханової
Р.Ф.

суддів:
Жаботинської С.В.

Ляшенка Д.В.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційні скарги
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального

страхування
від нещасних випадків на виробництві

та
професійних захворювань України в
Микитівському

районі м.
Горлівки Донецької області

Управління
Пенсійного фонду України в

Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області

на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду

від 19 червня 2014
року

по адміністративній справі
№805/5330/14 (суддя Бойко М.І.)

за позовом Управління
Пенсійного фонду України в

Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області

до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування
від нещасних випадків на виробництві

та
професійних захворювань України в

Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області

про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
пенсій за

період з 1
березня 2012 року по 31 грудня 2013 року у
сумі

25530 грн. 59
коп.

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області (надалі
Управління, позивач) звернулось з
адміністративним позовом про
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки Донецької області
(надалі Відділення, відповідач)
заборгованості по відшкодуванню
пенсій за період з 1 березня 2012 року по 31
грудня 2013 року у сумі 25530 грн. 59 коп. (арк.
справи 2-4).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року з підстав обґрунтованості
заявлених вимог частково задоволений
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області до Відділу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки Донецької області
про стягнення заборгованості у розмірі
25530 грн. 59 коп. Стягнуто з Відділення на
користь Управління витрати на виплату
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника за особовими справами
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за період
з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2013 року в
сумі 11179 грн. 48 коп. У решті позовних
вимог відмовлено ( арк. справи 105-111).

Відділення, не погодившись з прийнятим
судовим рішенням, подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволені позову в
повному обсязі. Апелянт доводить, що
обраний позивачем спосіб захисту
(відновлення) порушеного права не
відповідає змісту прав Пенсійного
фонду України щодо відшкодування
понесених ним витрат, оскільки не
ґрунтується на законі (арк. справи 113-116).

Управління, не погодившись з прийнятим
судовим рішенням, подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Апелянт доводить правомірність
відшкодування понесених ним витрат на
виплату та доставку пенсій (арк. справи
152-153).

Сторони у судове засідання не
з'явились, про дату час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

У відповідності до пункту другого
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, у період з 1 березня
2012 року по 31 грудня 2013 року позивачем
здійснено виплати по особовим справам
осіб, яким призначені пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та надало списки осіб,
яким здійснені ці виплати, до
відповідача.

Відповідачем не визнані та не прийняті
до відшкодування витрати позивача на
загальну суму 25530 грн. 59 коп., що
підтверджується актами щомісячної
звірки особових справ осіб, яким
призначені пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та є
інвалідом з дитинства.

Матеріалами справи підтверджено, що за
період з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2013
року позивачем здійснено виплату
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_3, якому призначена пенсія по
втраті годувальника - батька, який
загинув внаслідок нещасного випадку на
виробництві 16 вересня 1995 року, що
встановлено на підставі розпорядження
про призначення пенсії, акта про
нещасний випадок на виробництві,
свідоцтва про народження, свідоцтво
про смерть годувальника. На час смерті
годувальника дитині виповнилося 10
років. Дитині встановлено другу групу
інвалідності з дитинства, що
підтверджено випискою із акту огляду
МСЕК від 1 грудня 2005 року № 056849. За
період з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2013
року ОСОБА_3 виплачено основний розмір
пенсії у розмірі 2779 грн. 48 коп.

ОСОБА_4 призначена пенсія по
втраті годувальника - батька, який
загинув внаслідок нещасного випадку на
виробництві 6 лютого 1985 року, що
встановлено на підставі розпорядження
про призначення пенсії, акта про
нещасний випадок на виробництві,
свідоцтва про смерть годувальника. На
час смерті годувальника дитині
виповнилося 2 роки. Дитині встановлено
другу групу інвалідності з дитинства,
що підтверджено випискою із акту
огляду МСЕК від 27 серпня 2010 року. За
період з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2013
року ОСОБА_4 виплачено основний розмір
пенсії у розмірі 3300 грн.

ОСОБА_5 призначена пенсія по втраті
годувальника - батька, який загинув
внаслідок нещасного випадку на
виробництві 6 лютого 1985 року, що
встановлено на підставі розпорядження
про призначення пенсії, акта про
нещасний випадок на виробництві,
свідоцтва про смерть годувальника. На
час смерті годувальника дитині
виповнилося 3 роки. Дитині встановлено
другу групу інвалідності з дитинства,
що підтверджено випискою із акту
огляду МСЕК від 29 грудня 2011 року № 279724.
За період з 1 березня 2012 року по 31 грудня
2013 року ОСОБА_5 виплачено основний
розмір пенсії у розмірі 3300 грн.

ОСОБА_6 призначена пенсія по втраті
годувальника - батька, який загинув
внаслідок нещасного випадку на
виробництві 9 грудня 1986 року, що
встановлено на підставі розпорядження
про призначення пенсії, акта про
нещасний випадок на виробництві,
свідоцтва про смерть годувальника. На
час смерті годувальника дитині
виповнилося 4 роки. Дитині встановлено
третю групу інвалідності з дитинства
строком до листопада 2014 року, що
підтверджено випискою із акту огляду
МСЕК від 2 листопада 2011 року № 064868. За
період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013
року ОСОБА_6 виплачено основний розмір
пенсії у розмірі 1800 грн.

Спірним питанням у даній справі є
доведеність обставини наявності або
відсутності обов'язку виплати
Відділенням (або за його рахунок,
шляхом відшкодування) сум пенсії на
випадок втрати годувальника
Управлінню, що регулюється Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон №
1058-IV), Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№1105-ХІV (далі Закон №1105-ХІV) та Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з втратою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року №5-4/4, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697 (далі Порядок №5-4/4).

Відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 5 листопада
1991 року № 1788-XII (надалі Закон № 1788-XII)
пенсійне забезпечення громадян
здійснюється органами Пенсійного
Фонду України, статтею 81 якого
встановлено, що призначення та виплата
пенсій здійснюється органами Фонду.

Законом № 1105-XIV встановлений обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності у зв'язку із втратою
годувальника, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до статті 24 цього Закону,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку з інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню.

Зазначений Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону).

Частиною першою статті 36 Закону №
1058-IV визначено, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу.

За приписами статті 33 Закону №
1105-XIV, у разі смерті потерпілого право
на одержання щомісячних страхових
виплат (пенсій згідно з підпунктом "д"
пункту 1 частини першої статті 21 цього
Закону) мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами є: 1) діти, які
не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років,
які не працюють, або старші за цей вік,
але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право. Право на одержання
страхових виплат у разі смерті
потерпілого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку.

Аналізуючи зазначені норми
колегія суддів дійшла висновку, що
законодавець ставить відшкодування
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в залежність від
знаходження цих осіб на утриманні
годувальника на день смерті
потерпілого.

В матеріалах справи наявні докази, які
підтверджують знаходження вказаних
вище осіб на утриманні годувальника на
день смерті потерпілого. Перелічені
особи належать до категорії
непрацездатних осіб в розумінні статті
33 Закону № 1105-ХІV, оскільки вони мають
статус інвалідів з дитинства, тому
вимоги Управління про стягнення з
Відділення витрат на виплату цим
особам основного розміру пенсії по
втраті годувальника з 1 березня 2012 року
по 31 грудня 2013 року в сумі 11 179 грн. 48 коп.
є законними та обґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з Відділення на користь
Управління витрат на виплату пенсії у
зв'язку із втратою годувальника за
особовими справами ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 за період з 1 березня 2012
року по 31 грудня 2013 року в сумі 11179 грн. 48
коп.

Стосовно стягнення з відповідача
державної адресної допомоги та витрат
на її доставку, колегія суддів зазначає
наступне.

Порядком № 5-4/4 передбачений порядок
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій, що виплачується
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та визначено
механізм відшкодування на
централізованому рівні.

Статтею 21 Закону №1105-ХІV не передбачено
можливість відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань витрат по оплаті державної
адресної допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року за № 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» (далі Постанова № 265)
запроваджена щомісячна державна
адреса допомога, яка сплачується у
разі, коли розмір пенсії не досягає
певного відсотка прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків передбачений
статтею 21 Закону №1105-ХІV, відповідно до
якої позивач зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, при настанні страхового
випадку.

Державна адресна допомога, встановлена
Постановою № 265, не передбачена у
вказаному переліку соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 4 Постанови № 265 передбачено, що
виплата державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога, але ж даною
постановою Кабінету Міністрів України
не передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
Пенсійному фонду України витрати по
сплаті вказаних виплат.

Пунктом 4 Порядку №5-4/4 передбачений
перелік виплат, які відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України, серед якого
відсутня щомісячна державна адресна
допомога та витрати по її доставці.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про безпідставність
позовних вимог про стягнення з
відповідача державної адресної
допомоги та витрат на її доставку.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла до висновку що судом
першої інстанції повно з'ясовані судом
обставини справи, що мають значення для
справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись статтями 24, 71, 73, 160,
184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року у справі № 805/5330/14 - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Микитівському районі м. Горлівки
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року у справі № 805/5330/14 - залишити без
задоволення

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року у справі № 805/5330/14 - залишити без
змін.

Ухвала постановлена та підписана 4
серпня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
С.В. Жаботинська

Д.В. Ляшенко