Справа № 809/2220/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р.
Справа № 809/2220/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання
- Куриша Р.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду адміністративну
справу за позовом Державної податкової
інспекції у Богородчанському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу у сумі 32
071,27 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2014 року Державна податкова
інспекція у Богородчанському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, ДПІ у Богородчанському районі)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення податкового боргу у сумі 32
071,27 грн. Позовні вимоги мотивувала тим,
що за відповідачем рахується
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою єдиного
податку за 2013 рік у сумі 31 680,10 грн. та за
І квартал 2014 року у сумі 350,00 грн., а
також нарахованої пені у сумі 41,17 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Представником відповідача
подано суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності. Позовні
вимоги не визнає, у зв'язку з
неотриманням відповідачем податкової
вимоги № 127-25 від 18.03.204 року. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (частина 6).

Враховуючи вищевикладене, а також
наявність у матеріалах справи
достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, суд вбачає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
доказів за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.03.2005 року
зареєстрований Богородчанською
районною державною адміністрацією
Івано-Франківської області як фізична
особа - підприємець (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) та взятий на податковий
облік як платник податків ДПІ у
Богородчанському районі.

Судом також з'ясовано, що відповідач у
відповідності до пунктів 291.3, підпункту
3 пункту 291.4 статті 291 Податкового
кодексу України являється платником
єдиного податку, який належить до
третьої групи платників єдиного
податку.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, який,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 Податкового
кодексу України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори (пункт 8.1.). До
місцевих належать податки та збори, що
встановлені відповідно до переліку і в
межах граничних розмірів ставок,
визначених цим Кодексом, рішеннями
сільських, селищних і міських рад у
межах їх повноважень, і є обов'язковими
до сплати на території відповідних
територіальних громад (пункт 8.3.).

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
встановлено, що до місцевих податків
належить єдиний податок.

З матеріалів справи вбачається, що
04.02.2014 року та 12.05.2014 року відповідачем
подано до ДПІ у Богородчанському
районі податкові декларації платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за 2013 рік та за І
квартал 2014 року відповідно, якими
узгоджено податкове зобов'язання
платника податків з єдиного податку за
вказаний період у сумі 34 613,40 грн. та у
сумі 350,00 грн. (а.с.8-9, 10-11).

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового
кодексу України встановлено, що не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Таким чином, суд зазначає, що податкове
зобов'язання, визначене відповідачем у
вищевказаних податкових деклараціях
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця, є узгодженими.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
України з питань митної справи.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295
даного Кодексу платники єдиного
податку третьої - шостої груп сплачують
єдиний податок протягом 10 календарних
днів після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал.

пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу
України податкові декларації, крім
випадків, передбачених цим Кодексом,
подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя)
(підпункт 49.18.2);

- календарному року - протягом 60
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) року (підпункт 49.18.3).

Згідно пункту 295.4 статті 295 цього
Кодексу сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що самостійно узгоджена
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
сума єдиного податку за 2013 рік та за І
квартал 2014 року у розмірі 34 613,40 грн. та
350,00 грн. відповідно підлягала сплаті
останнім у строк, встановлений пунктом
295.3 статті 295 Податкового кодексу
України, тобто протягом 10 календарних
днів, починаючи з 03.03.2014 року та з 13.05.2014
року відповідно.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Однак, судом з'ясовано, що у зв'язку із
неналежним виконанням відповідачем
визначеного законом обов'язку щодо
своєчасної слати єдиного податку, за
останнім залишається непогашеною
заборгованість у розмірі 31 680,10 грн. за
2013 рік та у розмірі 350,00 грн. за І квартал
2014 року. Дана обставина
підтверджується наявною у матеріалах
справи обліковою карткою платника
єдиного податку з фізичних осіб -
ОСОБА_1 (а.с.7).

У відповідності до вимог абзацу 1
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України, у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу
встановлено, що у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ
у Богородчанському районі на виконання
вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового
кодексу України надіслано фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 податкову
вимогу від 18.03.2014 року № 127-25 на суму 34
530,10 грн. Дану податкову вимогу
відповідачем отримано 27.03.2014 року
особисто, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення(а.с.12). А відтак, посилання
представника на не отримання
відповідачем податкової вимоги № 127-25
від 18.03.204 року є безпідставними.

Крім того, судом встановлено, що ДПІ у
Богородчанському районі на виконання
вимог підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті
129 Податкового кодексу України
нараховано відповідачу пеню у сумі 41,17
грн.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що податкові зобов'язання зі
сплати єдиного податку за 2013 рік та за І
квартал 2014 року у загальній сумі 32 030,10
грн., а також нарахована пеня у сумі 41,17
грн. є податковим боргом відповідача,
який ним не сплачено. Наявність
податкового боргу підтверджується
довідкою ДПІ у Богородчанському районі
від 26.06.2014 року (а.с.6) та іншими
матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Наявність податкового боргу та його
розмір відповідач не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
спору у даній справі.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95
даного Кодексу стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
(вручення) такому платнику податкової
вимоги.

Враховуючи наведене, а також те, що
вищевказана заборгованість
відповідачем на момент розгляду справи
не сплачена, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.6 ст.128, ст. ст.
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в
дохід держави 32 071 (тридцять дві тисячі
сімдесят одну) грн. 27 коп.
заборгованості по сплаті єдиного
податку.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач
І.А.