Справа № 872/10944/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 рокусправа № 1170/2а-3843/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Суховарова А.В.
Головко О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року у справі № 1170/2а-3843/12 за позовом
Фінансового управління
Кіровоградської міської ради,
Управління капітального будівництва
Кіровоградської міської ради до
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області, третя особа
без самостійних вимог: Кіровоградська
міська рада про визнання незаконними
дій, скасування рішень суб'єкта владних
повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

Фінансове управління Кіровоградської
міської ради, Управління капітального
будівництва Кіровоградської міської
ради року звернулись до суду
кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області, в якому
просили визнати протиправними дії
головного контролера-ревізора
Корнієнко І.Ф. по винесенню ним довідки
до акту ревізії бюджету м.Кіровограда
від 22 жовтня 2010 року; дії заступника
начальника Управління капітального
будівництва в Кіровоградській області
Пономаренка А.М. по винесенню подання
про зменшення бюджетних асигнувань
розпоряднику коштів від 30 листопада 2010
року №11-08-15-15/6782; дії начальника
Управління капітального будівництва в
Кіровоградській області Вечеринського
І.В. та виконуючого обов'язки
начальника відділу інспектування
органів державної влади
Контрольно-ревізійного управління в
Кіровоградській області Король В.А. по
винесенню та затвердженню довідки щодо
бюджетного правопорушення від 30
листопада 2010 року та скасувати довідку
до акту ревізії бюджету м. Кіровограда
від 22 листопада 2010 року; акт ревізії
міського бюджету м. Кіровограда у
фінансовому управлінні
Кіровоградської міської ради від 22
жовтня 2010 року за №08-09/387 в частині
визначення бюджетним порушенням
фінансування ремонту пам'ятника
архітектури місцевого значення
Будинок колишнього суду, що
знаходиться за адресою: вул. Велика
Пермська, 2 в м. Кіровограді; подання про
зменшення бюджетних асигнувань
розпоряднику коштів від 30 листопада 2010
року № 11-08-15-15/6782; довідку щодо
бюджетного правопорушення від 30
листопада 2010 року.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачі зазначили, що при
проведенні ревізії правильності
використання коштів спеціального
фонду (бюджету розвитку) міського
бюджету головним розпорядником коштів
- Управління капітального будівництва
Кіровоградської міської ради протягом
2008-2009 років встановлено використання
коштів міського бюджету спеціального
фонду (бюджету розвитку) у сумі 948,53 тис.
грн. на капітальний ремонт будівлі по
вул. Велика Пермська, 2 -
балансоутримувач Апеляційний суд
Кіровоградської області, який
утримується за рахунок коштів
Державного бюджету, що є порушенням
вимог статті 85 Бюджетного кодексу
України в частині заборони планування
видатків та фінансування установ з
різних бюджетів. Однак, оскільки
будівля за вказаною адресою, згідно
рішення Кіровоградської міської ради
від 29 листопада 2002 року №91 включена до
переліку пам'яток архітектури у
Кіровоградській області, а отже
оспорюванні рішення підлягають
скасуванню.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року у задоволенні
адміністративного позову Фінансового
управління Кіровоградської міської
ради, Управління капітального
будівництва Кіровоградської міської
ради відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Державна фінансова
інспекція в Кіровоградській області
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
скасувати оскаржувану постанову в
частині вжиття заходів щодо
відшкодування управлінням
капітального будівництва
Кіровоградської міської ради коштів у
сумі 948,53 тисяч гривень, що використані
не за цільовим призначенням.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, у період
з 01 січня 2008 року по 01 жовтня 2010 року
Контрольно-ревізійним управлінням в
Кіровоградській області проведено
ревізії дотримання порядку формування
та використання коштів бюджету
розвитку, дотримання вимог статті 79
Бюджетного кодексу України, законності
залучення міським бюджетом позичок та
позичань, стану дебіторської та
кредиторської заборгованостей
установ, які фінансуються з бюджетів,
за результатами яких складено довідку
до акту ревізії бюджету в м.
Кіровограді від 22 жовтня 2010 року; акт
ревізії міського бюджету м.
Кіровограда у фінансовому управлінні
Кіровоградської міської ради від 22
жовтня 2010 року; довідку зустрічної
звірки з питання цільового
використання коштів бюджету розвитку
міського бюджету, виділених на
капітальний ремонт будівель м.
Кіровограда управлінню Капітального
будівництва Кіровоградської міської
ради від 20 жовтня 2010 року. Довідка щодо
бюджетного правопорушення від 30
листопада 2010 року; подання про
зменшення бюджетних асигнувань
розпоряднику коштів від 30 листопада 2010
року. Висновками проведених перевірок
встановлено нецільове використання
коштів спеціального фонду міського
бюджету головним розпорядником коштів
Управління капітального будівництва
Кіровоградської міської ради протягом
2008 - 2009 років у сумі 948,53 тисячі гривень.
На капітальний ремонт будівлі по
вулиці Велика Пермська, 2 -
балансоутримувач Апеляційний суд
Кіровоградської області. Згідно
довідки, наданою обласним комунальним
підприємством « Кіровоградським
обласним об'єднаним бюро технічної
інвентаризації» від 21 жовтня 2010 року
№2006-3 право власності по будівлі вул.
Велика Пермська, 2 у м. Кіровоград не
зареєстровано.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції з метою захисту
прав, свобод та інтересів позивачів у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку відповідача - суб'єкта
владних повноважень при здійсненні ним
владних управлінських функцій, дійшов
висновку про вихід за межі позовних
вимог та скасування пункту 7
листа-вимоги від 30 листопада 2010 року
№11-08-15-15/6781 в частині вжиття
відповідних заходів щодо
відшкодування управлінням
капітального будівництва
Кіровоградської міської ради коштів у
сумі 948,53 тис. грн.., що використані не за
цільовим призначенням.

З таким висновком колегія суддів
погоджується та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Спростовуючи посилання апелянта на те,
що Будинок колишнього суду є державною
власністю, а тому фінансування його
капітального ремонту за рахунок
місцевого бюджету суперечить статті 85
Бюджетного кодексу України, колегія
суддів, вказує.

Відповідно до частина 2 статті 85
Бюджетного кодексу України ,
забороняється планувати та
здійснювати видатки, не віднесені до
місцевих бюджетів цим Кодексом, а також
здійснювати впродовж бюджетного
періоду видатки на фінансування
бюджетних установ одночасно з різних
бюджетів, за винятком державних
професійно-технічних навчальних
закладів, вищих навчальних закладів
державної форми власності. При цьому
фінансування зазначених навчальних
закладів за рахунок коштів місцевих
бюджетів може здійснюватися виключно у
разі перевиконання доходної частини
загального фонду відповідного бюджету.
Згідно пункту 8 частини 1 статті 91
Бюджетного кодексу, до видатків
місцевих бюджетів, що не враховуються
при визначенні обсягу міжбюджетних
трансфертів, належать видатки на
типове проектування, реставрацію та
охорону пам'яток архітектури місцевого
значення.

Однак, судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до Закону
України «Про Перелік пам'яток
культурної спадщини, що не підлягають
приватизації» від 23 вересня 2008 року
№574-УІ, будинок окружного суду по вул.
В.Пермська, 2/57 в м. Кіровограді (1845 року)
належить до пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації. Відповідно до
інформації відділу охорони культурної
спадщини Кіровоградської обласної
державної адміністрації від 29 жовтня
2010 року №01-26-219, будівля Будинок
колишнього суду 1846 року, що знаходиться
за адресою: м. Кіровоград, вул. В.
Пермська, 2/57, є пам'яткою
містобудування, архітектури місцевого
значення в Кіровоградській області та
внесена до Переліку пам'яток
містобудування, архітектури,
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного і місцевого
значення та виявлених пам'яток,
затвердженого розпорядженням голови
Кіровоградської обласної державної
адміністрації від 7 серпня 1997 року №261-р
та згідно інформації ОКП
«Кіровоградське ООБТІ» від 21 жовтня 2010
року №2006-3, право на власність будинку
по вул. В. Пермська, 2, в м. Кіровограді не
зареєстровано.

Отже, з досліджених матеріалів по
справі вбачається необґрунтованість
доводів апелянта в частині того, що
Будинок колишнього суду, що
знаходиться за адресою: м.Кіровоград,
вул. Велика Пермська, 2/57 є пам'яткою
архітектури саме державного значення,
у зв'язку з чим позивачами порушено
вимоги статті 85 Бюджетного кодексу
України в частині нецільового
використання бюджетних коштів.

Щодо відсутності підстав для визнання
дій відповідача (в частині винесення
довідки до акту ревізії бюджету м.
Кіровограда від 22.10.2010 р. б/н.; подання
про зменшення бюджетних асигнувань
розпоряднику коштів від 30.11.2010 р.
№11-08-15-15/6782; довідки щодо бюджетного
правопорушення від 30.11.2010 р.)
протиправними, скасування рішення
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень, довідки до акту ревізії
бюджету м. Кіровограда від 22.11.2010 р. б/н.;
акту ревізії міського бюджету
м.Кіровограда у фінансовому управлінні
Кіровоградської міської ради від 22.10.2010
р. №08-09/387; подання про зменшення
бюджетних асигнувань розпоряднику
коштів від 30.11.10 р. №11-08-15-15/6782, довідки
від 30.11.10 р. щодо бюджетного
правопорушення), колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції та зазначає.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.04.2006 року за №550 затверджено
Порядок проведення інспектування
державною контрольно-ревізійною
службою, згідно якого акт ревізії - це
документ, який складається особами, що
проводили ревізію, фіксує факт її
проведення та результати. Заперечення,
зауваження до акта ревізії (за їх
наявності) та висновки на них є
невід'ємною частиною акта. Згідно
пункту 35 Порядку №550, результати
ревізії оформляються актом, який
складається на паперовому носії
державною мовою і повинен мати
наскрізну нумерацію сторінок. На
першому титульному аркуші акта
ревізії, який оформляється на бланку
контролюючого органу, зазначається
назва документа (акт), дата і номер,
місце складення (назва міста, села чи
селища) та номер примірника.

Акт ревізії містить: вступну частину, в
якій зазначаються підстава для
проведення ревізії, тема ревізії, повна
назва об'єкта контролю, його
місцезнаходження, відомості про
організаційно-правову форму та форму
власності, дати початку і закінчення
ревізії, період, який підлягав ревізії,
перелік посадових осіб контролюючого
органу та залучених спеціалістів, що
проводили ревізію, перелік посадових
осіб, які відповідали за
фінансово-господарську діяльність
об'єкта контролю у період, що підлягав
ревізії; констатуючу частину, в якій
наведено інформацію про результати
ревізії в розрізі кожного питання
програми із зазначенням, за який
період, яким способом (вибірковим,
суцільним) та за якими документами
перевірено ці питання, а також висновок
про наявність або відсутність порушень
законодавства.

Виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

За результатами проведення ревізії з
окремих питань програми посадовими
особами контролюючого органу та
залученими спеціалістами, що проводили
ревізію в складі групи, можуть за
рішенням керівника групи складатися
довідки, які підписуються відповідною
посадовою особою контролюючого органу
чи спеціалістом та працівниками
об'єкта контролю, що є відповідальні з
цих питань. Довідки складаються в
одному примірнику, видаються керівнику
групи для прийняття рішення щодо
включення до акта ревізії викладених в
них фактів та долучаються до
матеріалів ревізії. На вимогу об'єкта
контролю йому можуть бути видані копії
довідок.

Статтею 10 Закону України "Про
контроль-ревізійну службу в Україні", в
редакції станом на 20.11.2012 р., визначено
права контрольно-ревізійного
управління.

Так, з системного аналізу даної норми
права вбачається, що формами рішення
Управління є вимоги та постанови про
накладення на керівників осіб
підконтрольних установ
адміністративних стягнень.

Отже, довідка до акту ревізії бюджету м.
Кіровограда від 22.11.2010 р. б/н.; акт
ревізії від 22.10.10 р. №08-09/387 не є
рішеннями суб'єкта владних
повноважень, не спричиняють виникнення
будь-яких прав і обов'язків, а отже, не
породжують правовідносини, що можуть
бути предметом спору. Дані документи
носять лише інформаційний (доказовий)
характер та не підлягають скасуванню в
судовому порядку.

Щодо подання про зменшення бюджетних
асигнувань розпоряднику коштів від
30.11.2010 р. №11-08-15-15/6782; довідки щодо
бюджетного правопорушення від 30.11.2010 р.,
то дані документи, теж не є рішеннями
суб'єкта владних повноважень, не
спричиняють виникнення будь-яких прав
і обов'язків.

Так, відповідно до п.п.8 п.1 ст.7
Бюджетного кодексу, України бюджетна
система України ґрунтується на таких
принципах: принцип цільового
використання бюджетних коштів -
бюджетні кошти використовуються на
цілі, визначені бюджетними
призначеннями. Пункт 1 статті 119
Бюджетного кодексу України передбачає,
що нецiльове використання бюджетних
коштiв, тобто витрачання їх на цiлi, що не
вiдповiдають бюджетним призначенням,
встановленим законом про Державний
бюджет України чи рiшенням про мiсцевий
бюджет, видiленим бюджетним
асигнуванням чи кошторису, має
наслiдком зменшення асигнувань
розпорядникам бюджетних коштiв на суму
коштiв, що витраченi не за цiльовим
призначенням, i притягнення вiдповiдних
посадових осiб до дисциплiнарної,
адмiнiстративної чи кримiнальної
вiдповiдальностi у порядку, визначеному
законами України. Механізм,
передбаченого кодексом зменшення
бюджетних асигнувань розпорядникам
бюджетних коштів, визначено "Порядком
зменшення бюджетних асигнувань та
повернення коштів у разі нецільового
використання бюджетних коштів у
поточному чи минулих роках", який
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.06 р. №492,
чинного до - 25.03.2011 року.

Так, використання бюджетних коштів,
здійснене з порушенням чинного
законодавства, і відповідно до пункту 2
Порядку №492 кваліфікується як
нецільове використанням бюджетних
коштів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №492,
підставою для зменшення бюджетних
асигнувань розпорядникам бюджетних
коштів є акт (інший документ), складений
за результатами ревізії (перевірки)
відповідно до законодавства посадовою
особою органу, уповноваженого
здійснювати контроль за дотриманням
бюджетного законодавства, у якому
зафіксовано факт нецільового
використання бюджетних коштів. Згідно
до пункту 6 Порядку №492, у разі
встановлення факту нецільового
використання бюджетних коштів
контролюючий орган подає до Мінфіну
(місцевого фінансового органу,
головного розпорядника бюджетних
коштів) засвідчену підписом керівника
контролюючого органу копію акта, що
скріплений печаткою такого органу. До
акта додається довідка контролюючого
органу про бюджетне правопорушення за
формою та у порядку, що встановлюються
Мінфіном. Одночасно з поданням
зазначених документів керівник
контролюючого органу приймає в
установленому законодавством порядку
рішення про зупинення операцій з
бюджетними коштами розпорядника
бюджетних коштів, який вчинив бюджетне
правопорушення, за відповідними кодами
економічної класифікації видатків та
відповідною бюджетною програмою
(функцією). Відповідачем виконано
вказані вимоги, направив до
фінансового управління
Кіровоградської міської ради 30.11.10 р.
поданням №11-08-15-15/6782 та довідку щодо
бюджетного правопорушення від 30.11.10 р..

У відповідності до п.10 Порядку №492,
рішення про зменшення бюджетних
асигнувань доводиться до Державного
казначейства, його територіального
органу, який здійснює обслуговування
розпорядника бюджетних коштів, та до
контролюючого органу, за документами
якого було прийнято таке рішення. У
разі неприйняття такого рішення про це
письмово інформується відповідний
контролюючий орган з обґрунтуванням
причин.

Даного рішення розпорядником
бюджетних коштів теж не було прийнято,
що не спростовано позивачами.

Таким чином, подання про зменшення
бюджетних асигнувань розпоряднику
коштів від 30.11.2010 р. № 11-08-15-15/6782 та
довідка щодо бюджетного
правопорушення від 30.11.2010 р. скасуванню
не підлягають, оскільки не є рішеннями
суб'єкта владних повноважень, не
порушують права та інтереси позивачів.
На думку суду, права та інтереси
позивачів могли б бути порушені у
зв'язку з прийняттям рішення про
зупинення операцій з бюджетними
коштами розпорядника бюджетних коштів,
проте останнє не було прийнято.
Протиправності у діях відповідача в
частині винесення довідки до акту
ревізії бюджету м.Кіровограда від 22.10.10
р. б/н.; подання про зменшення бюджетних
асигнувань розпоряднику коштів від
30.11.10 р. №11-08-15-15/6782; довідки щодо
бюджетного правопорушення від 30.11.10 р.
теж не встановлено в ході розгляду
справи по суті.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
щодо відмови у задоволенні позовних
вимог, однак відповідно до частини 2
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять. Суд
може вийти за межі правового
обґрунтування, зазначеного у позовній
заяві, якщо вбачає порушення інших
законодавчих приписів, ніж ті, про які
зазначає позивач.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України у пункті 3 постанови
Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про
судове рішення", вихід за межі позовних
вимог - це вирішення незаявленої
вимоги, задоволення вимоги позивача у
більшому розмірі, ніж було заявлено.
Суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. З цього
випливає, що вихід за межі позовних
вимог можливий за наступних умов: - лише
у справах за позовами до суб'єктів
владних повноважень, оскільки лише в
цьому випадку відбувається захист прав
та інтересів позивача; - повний захист
прав позивач неможливий у спосіб, про
який просить позивач. Повнота захисту
полягає в ефективності відновлення
його прав; - вихід за межі позовних
вимог повинен бути пов'язаний із
захистом саме тих прав, щодо яких
подана позовна заява.

Згідно до пункту 7 статті 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
України», Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
скасування пункту 7 листа-вимоги
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області «Про усунення
порушень» від 30 листопада 2010 року з
огляду на наступне.

Оскільки, в даному випадку лист-вимога
є вже рішенням суб'єкта владних
повноважень, сприяє виникненню прав і
обов'язків, а отже, породжує
правовідносини, що можуть бути
предметом спору в адміністративному
судочинстві. Крім того, невиконання
вимог листа-вимоги породжує виникнення
й інших негативних наслідків,
передбачених законодавством. 20 грудня
2010 року у листі «Про усунення порушень
ревізії» позивачами повідомлено, що не
погоджуючись з висновком КРУ в
Кіровоградській області щодо
нецільового використання коштів
бюджету розвитку у сумі 948,5 тис. грн. на
капітальний ремонт будівлі по вул.
Велика Пермська, 2, підготовлені
матеріали для оскарження у судових
органах акту ревізії в частині
визначення бюджетним правопорушенням
фінансування ремонту зазначеної
будівлі.

Таким чином, оскільки в ході розгляду
справи спростовано доводи відповідача
в частині того, що Будинок колишнього
суду, що знаходиться за адресою: м.
Кіровоград, вул. В. Пермська, 2/57 є
пам'яткою архітектурного значення
державного значення, у зв'язку з чим
позивачами порушено вимоги статті 85
Бюджетного кодексу України, колегія
суддів погоджується з рішенням суду
першої інстанції про вихід за межі
позовних вимог та скасування пункту 7
листа-вимоги від 30 листопада 2010 року
№11-08-15-15/6781 в частині вжиття
відповідних заходів щодо
відшкодування управлінням
капітального будівництва
Кіровоградської міської ради коштів у
сумі 948,53 тис. грн., що використані не за
цільовим призначенням.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Кіровоградській області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року у справі № 1170/2а-3843/12 за позовом
Фінансового управління
Кіровоградської міської ради,
Управління капітального будівництва
Кіровоградської міської ради до
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області, третя особа
без самостійних вимог: Кіровоградська
міська рада про визнання незаконними
дій, скасування рішень суб'єкта владних
повноважень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до статті 212
та частини 5 статті 254 КАС.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.В. Головко