Справа № 872/13373/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 року

справа № 808/4829/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2013р. у справі №808/4829/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевскому районі районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2013р. позов було задоволено, визнано протиправним та скасовано зазначене податкове повідомлення-рішення відповідача.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу відповідача, зазначивши, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому підстави для його скасування відсутні.

Представник позивача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції у даній справі без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 18.12.2012 №1293 ДПІ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ВБ «Кераміст» з питань дотримання вимог податкового законодавства при придбанні ТМЦ та подальшої реалізації за експортними контрактами у вересні та жовтні 2012 року.

29.12.2012 за результатами перевірки працівниками ДПІ було складено акт №344/22-1421/31122120. Перевіркою встановлено порушення:

2) вимог наказу №1492 від 02.02.2012 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», внаслідок порушення пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України в частині не відображення підприємством ТОВ «ВБ»Кераміст» в декларації за жовтень 2012 року експортних операцій у сумі 2 222 082,00 грн.

Придбання покриття полівінлхлорідного декоративного на підоснові (лінолеум) для підлоги для подальшої реалізації на експорт у вересні, жовтні 2012 року було здійснено у ПАТ«Слов’янський завод Тореласт» у липні, серпні, вересні, жовтні 2012 року.

Вказаний товар в подальшому було реалізовано на підставі зовнішньоекономічних контрактів, укладених ТОВ «ВБ «Кераміст» з іноземними контрагентами, а саме:

Отже, перевіркою встановлено відхилення (збиток) між сумою сукупних витрат на придбання (1587963грн.) та сукупних доходів, одержаних від реалізації товару (1469990,00грн.), що складає 117973,00грн. У зв’язку з цим, податковим органом зроблений висновок, що ТОВ «ВБ «Кераміст» у 3 кварталі 2012 року була здійснена реалізація товарів нерезиденту за ціною нижчою ніж ціна придбання, внаслідок чого підприємством занижено валовий дохід на суму 117973,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, та скасовуючи прийняте на підставі акту перевірки податкове повідомлення-рішення, дійшов висновку, про протиправність останнього та недоведеність відповідачем існування тих порушень, що відображені у акті перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із змісту акту перевірки, вбачається, що фактично позивач ставить під сумнів обґрунтованість ціноутворення за договорами придбання та реалізації товару, зазначаючи, що внаслідок такого ціноутворення позивачем отримано збиток (витрати більші ніж доходи).

Статтею 39 Податкового кодексу України, яка була чинною на момент прийняття оскарженого рішення (діє з 01.01.2013), передбачено підстави, порядок та методи визначення та застосування звичайних цін.

Відповідно до п.39.14. ст. 39 Податкового кодексу України, обов'язок доведення того, що ціна договору (правочину) не відповідає рівню звичайної ціни, покладається на орган державної податкової служби у порядку, встановленому законом.

Під час проведення перевірки платника податку орган державної податкової служби має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого цього пункту.

За приписами п. 39.15. ст. 39 цього Кодексу, у разі відхилення договірних цін у податковому обліку платника податків у бік збільшення або зменшення від звичайних цін менше ніж на 20 відсотків, таке відхилення не може бути підставою для визначення (нарахування) податкового зобов'язання, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності.

Визначені із застосуванням звичайних цін база, об'єкт оподаткування та інші показники податкового обліку використовуються органами державної податкової служби для проведення розрахунку податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності за результатами проведення перевірки.

За результатами цієї перевірки приймається відповідне податкове повідомлення-рішення. У разі, коли платник податків розпочинає процедуру оскарження цього податкового повідомлення-рішення, або несплати відповідної суми, визначеної в такому податковому повідомленні-рішенні, протягом строків, встановлених цим Кодексом податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним. Керівник органу державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду з позовом про нарахування та сплату податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що якщо відповідач вважав, що позивачем занижено ціну реалізації товару на експорт, чи завищено ціну придбання товару він мав в порядку встановленому відповідними нормами податкового законодавства довести, що договірні ціни не відповідають рівню звичайних цін. І лише тоді міг би коригувати податкові зобов’язання платника податку (позивача) – відносити до складу сукупних доходів звітного періоду суму заниження чи завищення ціни.

В даному випадку ціна товару на експорт визначалась позивачем самостійно, у відповідності з принципами підприємницької діяльності, визначеними ст. 44 ГК України, виходячи з витрат на його придбання, умов його поставки та рівня ринкових цін (конкурентного середовища).

Придбання товару здійснювалось за договором №170/5 від 11.01.2011, укладеним з виробником ПАТ «Слов’янський завод «Торепласт» за відпускними цінами заводу.

Відповідачем не надано доказів того, що ціна придбання товару, або ж ціна продажу є економічно необґрунтованими та не відповідають визначенню ринкової або ж звичайної ціни.

Щодо висновку податкового органу про перевищення витрат над доходами, то зазначений висновок відповідача є помилковим.

Розраховуючи витрати на придбання товару, відповідач виходив з ціни придбання товару з ПДВ, сума ж сукупного доходу розрахована без ПДВ, оскільки експортні операції підлягають оподаткуванню ПДВ за нульовою ставкою.

Згідно з пп.139.1.6 ст. 139 Кодексу, податок на додану вартість не включається до складу витрат та не впливає на визначення оподатковуваного прибутку. Відповідно до п.8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» придбані запаси зараховуються на баланс за первісною вартістю. Згідно з п.9 зазначеного Положення первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат, а саме – суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю), за врахуванням непрямих податків.

Тому, витрати мали б розраховуватися, виходячи з ціни придбання без ПДВ. Відповідно, дохід від реалізації мав би порівнюватися з витратами на його придбання без врахування ПДВ. Співставлення ціни придбання без ПДВ (витрат на придбання) та ціни продажу на експорт (доходів від реалізації) свідчить, що ціна продажу вища за ціну придбання, а доходи перевищують витрати.

За таких обставин, фінансовий результат кожної окремої господарської операції з перепродажу товару та сукупний фінансовий результат є прибутковими. Позитивна різниця між сукупними доходами та сукупними витратами за спірними операціями задекларовані та з них сплачено податок на прибуток за 3 квартал 2012 року в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, можливо стверджувати, що висновки, викладені відповідачем в Акті перевірки, є необґрунтованими. Відповідачем не доведена правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому у суду були підстави для його скасування.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі відповідача, не дають колегії суддів підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізькій області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2013р. у справі №808/4829/13-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 19.06.2014р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак