Справа № 872/10928/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 року

справа № 804/5812/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Суховарова А.В. Головко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Дніпропетровськ на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2013 року у справі № 804/5812/13-а за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Дніпропетровська до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Дніпропетровськ звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просило суд стягнути з Публічного акціонерного товариства “ДНІПРОГАЗ” адміністративно-господарських санкцій та пені на суму 815403,27 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач не працевлаштував 19 інвалідів, а тому у відповідності до вимог статті 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” повинен сплатити адміністративно-господарську санкцію та пеню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2013 року у задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Дніпропетровська відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. Апелянт зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України», підприємства самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів і забезпечують працевлаштування інвалідів, а тому на відповідача покладається обов’язок сплати адміністративно-господарських санкцій та пені за 19 незайманих робочих місць інвалідами.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОГАЗ" подало до позивача звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2012 рік від 01 лютого 2013 року, у якому зазначена кількість штатних працівників на підприємстві, що становить 1857 осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місяцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” складає 74 особи, а кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 55 осіб. У вказаній довідці відповідач самостійно визначив суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання ним нормативну робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 815240,22 грн. Відповідно до листа Бабушкінського районного центру зайнятості м.Дніпропетровська від 21 травня 2013 року № 644 встановлено, що звіти про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) за формою 3-ПН в 2012 році відповідачем центру зайнятості надавались, потреба в працівниках інвалідах в них заявлялась. Крім того, Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська направив до відповідача 8 осіб-інвалідів для працевлаштування. При співбесіді з відповідачем було встановлено, що 4 особи не відповідають вимогам за станом здоров’я або досвідом роботи, 4 особи відмовились від працевлаштування у зв’язку з низькою оплатою праці, а також у зв’язку з тим, що робота пропонувалась за межами міста.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про виконання всіх необхідних дій, які залежали від відповідача для працевлаштування інвалідів на вакантні 19 місць.

З таким висновком колегія суддів погоджується та вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до частини 1 статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Згідно з частинами 1 і 2 ст.20 цього Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно до статті 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з частини 3 статті 181 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що на підприємства покладено обов’язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов’язок їх працевлаштування.

У відповідності до пункту 4.4 Рекомендації Вищого адміністративного суду України № 07.2-10/2 від 14 квітня 2008 року “Про деякі питання практики застосування адміністративними судами законодавства про забезпечення права інвалідів” при розгляді адміністративними судами справ зазначеної категорії потрібно встановлювати такі обставини: створення робочих місць відповідно до встановленого нормативу; інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад); спрямування центрами зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення інвалідів до роботодавців з питань працевлаштування; причини не працевлаштування роботодавцями інвалідів.

Таким чином, відповідачем здійснено всі залежні від нього заходи для забезпечення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2012 році.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції – без змін.

Керуючись статтями 195-197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м.Дніпропетровськ – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2013 року у справі № 804/5812/13-а – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до статті 212 та частини 5 статті 254 КАС.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко