Справа № 2а/1007/25/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/55937/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 05 квітня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Броварської міської ради
Київської області, виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області, треті особи: Відділ
Держкомзему у м. Броварах Київської
області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання незаконним рішення виконкому
міської ради, визнання дій та
бездіяльності протиправними,

встановила:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до
Броварської міської ради Київської
області (далі - Рада), виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області (далі - Виконавчий
комітет Ради) з позовом про визнання
незаконним і скасування пункту 3.52
рішення виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області «Про припинення права
користування, надання в користування,
оформлення права користування,
передачу земельних ділянок в приватну
власність» від 20 березня 2002 року № 125,
визнання дій та бездіяльності
протиправними.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 квітня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просять
оскаржувані рішення скасувати, та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

На дану касаційну скаргу заперечень не
надходило.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачам ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить житловий
будинок на праві спільної часткової
власності, який був придбаний ними за
договором купівлі-продажу будинку від
13 вересня 2004 року у ОСОБА_5, і який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Земельна ділянка, на якій знаходиться
будинок, межує із земельною ділянкою
ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету ради №
125 від 20 березня 2002 року передано ОСОБА_6
земельну ділянку площею 902 кв. м. для
обслуговування жилого будинку по вул.
К. Маркса, 20 у м. Броварах, на підставі
якого їй видано державний акт на право
приватної власності на землю серії
І-КВ № 011021.

Позивачі, вважаючи, що частина суміжної
земельної ділянки щодо якої прийнято
оскаржуване рішення № 125 від 20 березня
2002 року, має перебувати у їхньому
користуванні, звернулись до суду.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, а апеляційний суд
погодившись з ним, виходили з того, що
на момент прийняття оскаржуваного
рішення права позивачів не були
порушені.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої
статті 6 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. У
випадках, установлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб.

Необхідною умовою для визнання
недійсним (нечинним) рішення, крім його
невідповідності вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який
прийняв це рішення, є, виходячи з
наведених положень статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, порушення у зв'язку з його
прийняттям прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.

Як встановлено судами та підтверджено
матеріалами справи ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 придбали будинок з надвірними
будівлями за договором купівлі-продажу
у вересні 2004 року, в той час, як
оскаржуване позивачами рішення
виконкому Броварської міської ради №
125 прийняте у березні 2002 року.

З викладеного вбачається, що на момент
прийняття оскаржуваного рішення,
позивачі не були власниками будинку, а
отже їхні права не могли бути порушені.

При цьому необґрунтованим є посилання
позивачів на набуття прав на земельну
ділянку, у тому числі і частину
суміжної земельної ділянки, на
підставі статті 120 ЗК України у зв'язку
з придбанням будинку з надвірними
будівлями відповідно до договору
купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої статті 120
Земельного кодексу України (в редакції,
яка діяла на момент укладення договору
купівлі-продажу будинку) при переході
права власності на будівлю і споруду
право власності на земельну ділянку
або її частину може переходити на
підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі
договору оренди.

Водночас судами попередніх інстанцій
не встановлено, а з матеріалів справи
не вбачається, що предметом договору
купівлі-продажу була у тому числі
земельна ділянка відповідної площі.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами
допущені порушення норм матеріального
і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
- відхилити, а постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 квітня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко