Справа № 2а-15041/10/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/21328/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Малого приватного
підприємства «Традиція - 98»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011

у справі № 2а-15041/10/2670

за позовом Малого приватного
підприємства «Традиція - 98»

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва

про визнання протиправними дій та
зобов'язання прийняти та провести в
якості податкової звітності податкову
декларацію, -

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство «Традиція -
98» звернулося до суду з позовом про
визнання протиправними дій посадових
осіб податкового органу щодо
невизнання податкової декларації з
податку на прибуток підприємства за І
півріччя 2010 року податковою звітністю,
зобов'язання прийняти та провести
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за І півріччя 2010
року податковою звітністю.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.12.2010 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011
скасовано судове рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
про зобов'язання прийняти та провести
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за І півріччя 2010
року податковою звітністю, у
задоволенні позову в цій частині
відмовлено.

Мале приватне підприємство «Традиція -
98» подало касаційну скаргу, в якій
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову повністю.
Посилається на порушення судами норм
процесуального права: ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Позиція позивача полягає в
тому, що суд апеляційної інстанції,
дійшовши правильного висновку щодо
неправомірності неприйняття
податковою звітністю податкової
декларації позивача з податку на
прибуток за І півріччя 2010 року,
неправильно застосував вимоги ч. 2 ст. 167
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо обрання способу захисту
порушеного права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Мале приватне підприємство «Традиція -
98» 03.09.2010 подало до контролюючого
органу податкову декларацію з податку
на прибуток за І півріччя 2010 року, яку
відповідач не визнав податковою
звітністю з причин заповнення
декларації за допомогою друкарської
машинки та дописів кульковою ручкою,
про що позивача було повідомлено
листом від 11.08.2010 № 20364/1028-320 та
запропоновано надати нову податкову
декларацію за липень 2010 року.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права та вважає, що суд повно встановив
обставини, що мають значення для
вирішення справи, та надав їм правову
оцінку.

Відповідно до абз. 1 п.п. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі -
Закон № 2181-ІІІ) прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Згідно з абз. 5 п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
вказаного Закону визначає вичерпний
перелік підстав, за яких контролюючий
орган має право не визнавати надану
платником податків звітність
податковою звітністю. Такою підставою
є заповнення податкової декларації
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
зокрема, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Таким чином, наведеними положеннями
закону встановлено обов'язковість
прийняття контролюючим органом
податкової декларації без попередньої
перевірки зазначених у ній показників
та передбачено вичерпний перелік
підстав для невизнання податкової
звітності платника податків, серед
яких відсутні такі підстави як
заповнення податкової декларації за
допомогою друкарської машинки чи
здійснення записів кульковою ручкою.

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильних висновків
про протиправність дій відповідача
щодо невизнання декларації з податку
на прибуток за І півріччя 2010 року
податковою звітністю.

Суд касаційної інстанції також вважає
за правильне погодитись з висновками
суду апеляційної інстанції про
необхідність відмови в задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
відповідача визнати податкову
декларацію з податку на прибуток
податковою звітністю та провести
останню в особовому рахунку платника
податків, з огляду на таке.

Протиправність дій відповідача -
суб'єкта владних повноважень щодо
невизнання податкової декларації з
податку на додану вартість за травень
2010 року податковою звітністю виникає з
моменту вчинення таких дій, відповідно
відповідач зобов'язаний здійснити усі
необхідні дії для належного
забезпечення обліку платника податку
на додану вартість (позивача), в т.ч.
прийняти зазначену податкову
декларацію з метою перевірки її
достовірності щодо правильності
визначення об'єктів оподаткування і
обчислення податку. Підстав вважати, що
відповідач у майбутньому порушить
права та інтереси позивача у цій
частині у судів попередніх інстанцій
не було.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Малого приватного
підприємства «Традиція - 98» залишити
без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун