Справа № 2а-7789/10/14/0170
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/800/50790/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Голяшкіна О.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04 липня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Держземагенства в м. Ялта
Автономної Республіки Крим, третя
особа - Ялтинський гірсько-лісовий
природний заповідник, за участю
Сімферопольської міжрайонної
природоохоронної прокуратури
Автономної Республіки Крим, про
визнання протиправним та скасування
рішення та спонукання до виконання
певних дій, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління Держземагенства в м. Ялта
Автономної Республіки Крим, в якому
просив: визнати протиправним та
скасувати рішення Державного комітету
України із земельних ресурсів в місті
Ялта Автономної Республіки Крим №
1389-2/10-25-4 від 16.04.2010 року; зобов'язати
відповідача видати висновок щодо умов
надання земельної ділянки
орієнтованою площею 2,0 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, для надання у
довгострокову оренду на 49 років для
ведення садівництва із земель, які
знаходяться у віданні Алупкінської
міської ради.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивачу протиправно відмовлено у
виданні умов відведення земельної
ділянки, розташованої на землях
Ялтинського гірсько-лісового
заповідника на підставі розпорядження
Кабінету Міністрів України № 610-р від
10.04.2008 року, оскільки спірна ділянка не
відноситься до земель, яких стосується
вказане розпорядження та не є землями
природно-заповідного фонду.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04 липня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та задовольнити
позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, рішенням 13
позачергової сесії 5 скликання
Алупкинської міської ради АР Крим № 11
від 02.02.2007 року дозволено позивачу
виконати проект землеустрою з відводу
земельної ділянки, орієнтованою площею
2,0 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
для надання у довгострокову оренду
строком на 49 років, для ведення
садівництва з земель, що знаходяться в
веденні Алупкинської міської ради.

Відповідно до акту № 193 прийняття
зелених насаджень на відповідальне
зберігання від 20.04.2007 року,
затвердженого Алупкінським міським
головою 24.04.2007 року, позивач прийняв на
відповідальне зберігання 57 дерев, які
підлягають збереженню.

Згідно із довідкою про склад земельних
угідь від 14.06.2007 року № 10340-2/10-25, виданою
Ялтинським міським управлінням
земельних ресурсів, земельна ділянка,
що проектується до відводу позивачу
для ведення садівництва орієнтованою
площею 2,0 га, розташована за зазначеною
вище адресою у статистичному звіті
Державного комітету України по
земельних ресурсах "Облік землі" (форма
6-зем) перебуває на обліку в рядку 12.4
(шифр 97) "Землі загального
користування"; за видами земельних
угідь - графи 56: "земельні насадження
загального користування".

Згідно з довідкою Ялтинського міського
управління земельних ресурсів №
10339-2/10-25 від 14.06.2007 року зазначена вище
земельна ділянка, що проектується до
відводу позивачу для ведення
садівництва, в порядку, встановленому
статтею 20 Земельного кодексу України,
до тієї чи іншої категорії земель не
віднесена.

Відповідно до висновків акту вибору та
обстеження вказаної земельної ділянки
в натурі (на місцевості) для ведення
садівництва, що витребовується у
довгострокову оренду строком на 49
років позивачем, від 29.09.2007 року з метою
упорядкування земельних відносин
комісія вважає можливим передати
позивачу у довгострокову оренду
строком на 49 років вказану земельну
ділянку для ведення садівництва.

03 вересня 2007 року позивач звернувся до
в.о. директора Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника із заявою про надання
узгодження вказаної земельної ділянки.

03 жовтня 2007 року листом за вих. № 01-06/697
адміністрація Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника повідомила позивача про
те, що на підставі докладної помічника
лісничого Алупкінського лісництва
зазначена земельна ділянка згідно
Ситуаційного плану, входить до земель
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника.

Також, для підготовки проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки позивач узгоджував
документацію у різних інстанціях:
Республіканському комітеті з охорони
культурної спадщини (№ 4846 від 30.10.2007
року), Управлінні екологічної
інспекції по Південно-Кримському
регіону ( № 2468-49/3 від 29.09.2008 року),
Алупкінській міській СЕС (№ 435 від
09.08.2007 року), Відділі міського
архітектора Алупкінського
міськвиконкому (№719/03-2007 від 14.03.2007
року).

Відповідно до висновку про узгодження
проекту землеустрою з відводу
земельної ділянки № 2468-49/3 від 29.09.2008
року Управління екологічної інспекції
по Південно-Кримському регіону
відповідно до рішення Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від
11.08.2008 року та постанови Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим по справі № 2а-133/2008 від 21.03.2008 року
узгоджує проект землеустрою з відводу
земельної ділянки, за умови отримання
висновку з узгодження землеустрою по
відводу земельної ділянки в
Рескомприроди Автономної Республіки
Крим; проведення вилучення земель зі
складу Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника відповідно до
вимог земельного законодавства;
проведення громадських слухань з
питання використання земель
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника для ведення
садівництва; надання довідки про
категорію земель, угіддя та склад
ґрунту; проведення інвентаризації
зелених насаджень, що ростуть на
земельній ділянці, виконання
подеревної зйомки, надання акту
інвентаризації до Управління
екоінспекції до 17.11.2008 року; дотримання
вимог ДБН 360-92 пункту 5.12 та Правил
утримання зелених насаджень в
населених пунктах України.

02 вересня 2008 року Ялтинське міське
управління земельних ресурсів
повідомило Управління держекоконтролю
Південно-Кримського регіону, Голову
Алупкінської міськради, Архітектора
Алупкінської міськради про
відкликання довідок про проведення
обстеження ґрунту вих. № 10341-2/10-25 від
14.06.2007 року, про склад земельних угідь №
10340-2/10-25 від 14.06.2007 року, про визначення
категорії земель № 10339-2/10-25 від 14.06.2007
року у зв'язку з розташуванням
земельної ділянки за вказаною вище
адресою, на землях Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника.

Листом від 16.04.2010 року за вих. № 1389-2/10-25-4
Управління держкомзему у м. Ялта
Автономної Республіки Крим відмовило
позивачу у видачі умов відведення
земельної ділянки, розташованої на
землях Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника на підставі
розпорядження Кабінету Міністрів
України № 610-р від 10.04.2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що згідно
матеріалів затвердженого базового
лісовпорядкування, проведеного
Державним лісовпорядним виробничим
об'єднанням "Ліспроект" у 1987 році, межі
заповідника встановлені та згідно
довідки Ялтинського міського
управління земельних ресурсів №
23995-2/10-25 від 02.09.2008 року спірна земельна
ділянка розташована на землях
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про природно-заповідний фонд України»
природні заповідники -
природоохоронні, науково-дослідні
установи загальнодержавного значення,
що створюються з метою збереження в
природному стані типових або
унікальних для даної ландшафтної зони
природних комплексів з усією
сукупністю їх компонентів, вивчення
природних процесів і явищ, що
відбуваються в них, розробки наукових
засад охорони навколишнього
природного середовища, ефективного
використання природних ресурсів та
екологічної безпеки.

Згідно ст.150 Земельного кодексу України
передбачено особливо цінні землі та
порядок їх вилучення, а саме, до
особливо цінних земель відносяться:
землі природно-заповідного фонду;
землі історико-культурного
призначення, вилучення особливо цінних
земель для несільськогосподарських
потреб не допускається, за винятком
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
передбачено, що до
природно-заповідного фонду України,
окрім всього іншого належать природні
території та об'єкти природні
заповідники; порядок створення й
оголошення територій та об'єктів
заповідного фонду визначено ст.ст. 51-53
Закону України «Про
природно-заповідний фонд України».

Зокрема, статтями 53 та 54 вказаного
Закону передбачено, що рішення про
зміну меж, категорії та скасування
статусу територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення
приймається Президентом України

Указом Президента України № 1258/2004 від
18.10.2004 року затверджені межі
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника. Однак, Указом
Президента України № 780/2005 від 12.05.2005
року скасований вказаний указ про
затвердження меж заповідника.

Водночас, враховуючи акт вибору та
обстеження витребуваної спірної
земельної ділянки в натурі від 29.09.2007
року, наявність довідок
№№10339-2/10-25,10340_210-25 від 14.06.2007 року та
підтверджуючи правомірність дій
відповідача щодо відмови у видачі
висновку щодо надання умов відведення
земельної ділянки, поза увагою судів
залишилось нез'ясованим, якими
доказами підтверджується включення
земельної ділянки, що відводиться
ОСОБА_4.У для ведення садівництва
площею 2,00 га до земель Ялтинського
ГЛПЗ.

Крім того, суди при вирішенні даного
спору посилаються на те, що віднесення
вказаної земельної ділянки до земель
природно-заповідного фонду та
перебування у користуванні
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника
підтверджується:
планово-картографічними матеріалами
лісовпорядкування Ялтинського ГЛПЗ.
При цьому посилаються на копію
геодезичного журналу зйомки окружної
меж планшетних рамок, складений
Всесоюзним аерофотолісовпорядним
об'єднанням «Ліспроект,
планово-картографічні матеріали із
зазначенням номерів точок
теодолічного ходу та довжин ліній у
горизонтальному положенні, дані щодо
меж та призначення земель природного
заповідного фонду ЯГЛП, зазначені у
проекті організації та розвитку
Ялтинського ГЛПЗ 1988 року.

Водночас, суди першої та апеляційної
інстанції, розглядаючи вказаний спір,
не перевірили наведені доводи
позивача, а саме, чи може надатися
Ялтинським ГЛПЗ докази щодо факту
користування згаданої земельної
ділянки раніше. Крім того, судами не
досліджено, чи відповідає
картографічні матеріали, копії
планшету лісовпорядкування, графічна
частина матеріалів лісовпорядкування
терміну «планово-картографічні
матеріали та чи може зазначені
матеріали бути використані для
забезпечення картографічних потреб у
сфері лісоустрою.

Також, при розгляду даного спору,
судами зроблено висновок, що матеріали
лісовпорядкування є документами, які
підтверджують право користування
Ялтинського ГЛПЗ визначеною ними
земельною ділянкою.

Водночас, ч. 4 ст. 48 Лісового кодексу
України передбачено, що матеріали
лісовпорядкування затверджуються в
установленому порядку органом
виконавчої влади з питань лісового
господарства Автономної Республіки
Крим, територіальними органами
центрального органу виконавчої влади з
питань лісового господарства за
погодженням відповідно з органом
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища
Автономної Республіки Крим,
територіальними органами центрального
органу виконавчої влади з питань
охорони навколишнього природного
середовища.

Оскільки у матеріалах справи відсутні
належним чином оформлені
планово-картографічні матеріали
лісовпорядкування, які б
підтверджували доводи щодо належності
спірної земельної ділянки до земель
лісового фонду та докази, які
підтверджують факт погодження
матеріалів лісовпорядкування з
відділом Держкомзему у м. Ялті,
висновок судів щодо правомірності
оскаржуваного рішення відповідача про
відмову у видачі висновку щодо умов
надання земельної ділянки, що
розташована на землях Ялтинського ГЛПЗ
є передчасним.

З урахуванням вищенаведеного судами
першої та апеляційної інстанції не
з'ясовані обставини справи, що мають
значення для правильного її вирішення
та не дають можливості суду касаційної
інстанції визначитися в правильності
правової оцінки обставин у справі як
судом першої інстанції такі судом
апеляційної інстанції, що являється
порушенням ст.ст.159,195 КАС України.

Відповідно до ст.227 КАС України
підставами для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій з направленням справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 04
липня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді: