Справа № 802/1992/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1992/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 13 червня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціальної політики
облдержадміністрації про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача та зобов'язання поновити
строк на право викупу автомобіля та
видати довідку-розрахунок для викупу
автомобіля "ЗАЗ-1102" з ручним керуванням,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від 13
червня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач оскаржив його до суду
апеляційної інстанції. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, а також, на неповне з'ясування
судом всіх обставини справи, позивач
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити вищевказаний
адміністративний позов.

Від позивача на адресу суду надійшла
заяв про розгляд справи без його
участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, надавши правову
оцінку обставинам та доказам по справі,
колегія суддів прийшла до висновку про
необхідність часткового задоволення
апеляційної скарги та скасування
постанови суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 1 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції не в повній мірі з'ясовано
всі обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі наказу Головного управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької обласної державної
адміністрації №154 від 18 грудня 2006 року
інваліду І групи (посвідчення серії
НОМЕР_2) ОСОБА_3 за 7% видано у
користування автомобіль марки
«ЗАЗ-1102», 2006 року випуску, кузов НОМЕР_3
про що останнім підписано заяву -
зобов'язання від 21.12.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1, батько позивача (копія
паспорта Серії НОМЕР_4), помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_5 від 07.02.2011 року.

09.02.2011 року позивач після смерті батька
звернувся з заявою до начальника
ГУПСЗН Вінницької області із проханням
про надання дозволу для переоформлення
(викупу) автомобіля "ЗАЗ-1102", який
належав його батькові.

08.08.2012 року ГУПСЗН Вінницької ОДА
звернулась із листом №04-690 до ОСОБА_2
про необхідність сплати залишкової
вартості автомобіля «ЗАЗ-1102», 2006 року
випуску або повернути його Головному
управлінню. Також, листом доведено, що
Головне управління підготовило
необхідні документи до суду для
пред'явлення позовних заяв про
примусове вилучення автомобілів. У
зв'язку з чим, просили ОСОБА_2, в термін
до 01.09.2012 року, звернутись до Головного
управління для вирішення питання по
суті.

04.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся до
відповідача із заявою про надання йому
можливості сплатити вартість
автомобіля в сумі 11304,00 грн. та
переоформлення автомобіля, після
смерті батька на нього. Заява
мотивована тим, що позивач листа ГУПСЗН
Вінницької ОДА від 08.08.2012 року не
отримував, у зв'язку з чим, залишкова
вартість автомобіля, необхідна до
сплати була не відома. Дана обставина
стала йому відома з моменту отримання
позовної заяви Департаменту
соцполітики Вінницької ОДА, поданої до
суду 21.12.2013 року.

На таке звернення відповідачем
підготовлено письмовий лист від 04.02.2014
року №04-690 у змісті якого позивачу
роз'яснено, що вартість автомобіля
необхідно було сплатити на протязі
шести місяців з дня смерті. Оскільки
кошти не були сплачені, на даний час
автомобіль підлягає поверненню до
Департамент.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову виходив з того, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень довів належним чином
правомірність вчинених дій, в той час
як позивач не надав достатніх та
належних доказів зворотного.

Надавши правову оцінку діям
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Як досліджено з матеріалів справи,
відповідач не надав докази, які б
свідчили про отримання позивачем листа
ГУПСЗН Вінницької ОДА від 08.08.2012 року, а
лише надав в судовому засіданні даний
лист, що свідчить про неналежне
виконання обов'язків що призвело до
порушення прав та законних інтересів
позивача.

З матеріалів справи встановлено, що з
дати смерті інваліда ІНФОРМАЦІЯ_1 та
відправлення листа відповідачем від
08.08.2012 року, якого позивач не отримував
минуло 18 місяців, а відповідно до п. 16
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про порядок забезпечення інвалідів
автомобілями від 19.07.2006 року №999
встановлено шести місячний термін з
дня смерті інваліда для сплати коштів
до державного бюджету на рахунки,
відкриті в органах казначейства з
урахуванням суми викупу автомобіля, ті
суми, сплаченої за нього інвалідом.
Дана Постанова передбачає, що
розрахункова сума для викупу
автомобіля визначається головним
управлінням соціального захисту з
урахуванням зносу автомобіля 0,8-
відсотка за кожний повний місяць або 10
відсотків за кожний повний рік. Під час
розрахунку неповний місяць
користування автомобілем (незалежно
від кількості днів) зараховується як
повний місяць, за результатами
складається довідка-рахунок, що
затверджується Мінсоцполітики.

Таким чином, сума необхідна для викупу
автомобіля визначається головним
управлінням соціального захисту, про
яку довідкою-рахунком повідомляють
члена сім'ї померлого і лише тоді
сплачується до державного бюджету.
Однак, відповідач не надсилав позивачу
довідку - рахунок з розрахунковою сумою
для викупу автомобіля та не повідомляв
позивача про його права та обов'язки
передбачені «Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями» затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.06 р. №999.

Слід зазначити, що від дня смерті
інваліда та звернення відповідача до
суду з позовною заявою від 06.12.2013 року
минуло майже 3 роки, однак чинним
законодавством України не передбачено
обов'язок зберігання автомобіля
протягом такого строку, який був
отриманий на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями» від 19.07.2006 року
за №999.

Зважаючи на викладене, колегією суддів
встановлено, що при вирішення справи по
суті, судом першої інстанції не була
надана повноцінна та належна оцінка
всім обставинам, не надано правової
оцінки діям відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також, порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення не
повно з'ясував обставини справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а відтак, постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 13 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціальної політики
облдержадміністрації про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Департаменту соціальної політики
облдержадміністрації та зобов'язати
видати ОСОБА_2 довідку-розрахунок для
викупу автомобіля "ЗАЗ-1102" з ручним
керуванням, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.