Справа № 822/2857/14
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2857/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі :головуючого-судді
суддівШевчука О.П. Ковальчук А.М.
Матущака В.В. при секретарі за участі:
Репецькій І.Ю. позивача, представників
сторін,свідкарозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_9 до Державної міграційної
служби Україниі про визнання
протиправним та скасування рішення
№267-14 від 30.05.2014 року про втрату статусу
біженця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Державної міграційної
служби в Хмельницькій області про
визнання протиправним та скасування
рішення №267-14 від 30.05.2014 року про втрату
статусу біженця. В обґрунтування
позовних вимог зазначає, що висновки,
викладені в оскаржуваному рішенні не
відповідають дійсності, оскільки він
не користувався захистом країни
громадянської належності, тому вважає
оскаржуване рішення таким, що прийняте
без врахування та дослідження всіх
обставин справи та суперечить вимогам
Закону України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту" №3671-VI від 08.07.2011
року (далі - Закон №3671-VI від 08.07.2011 року).

За клопотанням позивача від 30.07.2014 року,
до участі у справі на підставі ухвали
від 30.07.2014 року судом допущено
перекладача - громадянина України
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який вільно
володіє мовами пушту та дарі, які є
офіційними державними мовами країни
Афганістан, уродженцем якої є позивач,
а також російською та українською
мовами.

В ході судового розгляду справи суд
встановив, що оскаржуване рішення №267-14
від 30.05.2014 року про втрату статусу
біженця, прийняте центральним органом
виконавчої влади - Державною
міграційною службою України, в зв'язку
з чим, ухвалою від 30.07.2014 року
неналежного відповідача по справі
замінено на належного - Державну
міграційну службу України.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі, просили позов
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив, детально позиція
відповідача викладена в письмових
запереченнях, копія яких додана до
матеріалів справи.

Суд, вивчивши доводи позову письмових
заперечень відповідача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, при вирішенні спору
дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 07.10.2010 року до
управління міграційної служби у м.
Києві звернувся громадянин
Афганістану, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець села Мандозі, провінція
Хост, Республіка Афганістан із заявою
про надання статусу біженця в Україні.
Перетин кордону України здійснив
нелегально та без документів, що
посвідчують особу.

Відповідно абзацу шостого статті 12
Закону України "Про біженців" від 21.06.2001
року громадянину Афганістану ОСОБА_9
відмовлено в оформленні документів для
вирішення питання щодо надання статусу
біженця (наказ №458 від 28.07.2010 року).

Рішення про відмову в оформленні
документів позивач оскаржив у
Державному комітеті України у справах
національностей та релігій, який
рішенням від 01.10.2010 року за №9-10
задовольнив його скаргу та зобов'язав
Управління прийняти рішення про
оформлення документів для вирішення
питання щодо надання йому статусу
біженця.

За результатами розгляду особової
справи №10.25.0057-01 заявника ОСОБА_9, гр.
Афганістану, встановлено, що заявник
має цілком обґрунтовані побоювання
стати жертвою переслідувань за ознакою
належності до соціальної групи.
Оскільки, його батько, ОСОБА_10, служив в
Народно-Визвольній армії Афганістану
та був членом Народно-Демократичної
партії Афганістану.

Відповідно до абзацу другого статті 1
Закону України "Про біженців" від 21.06.2001
року рекомендовано Державному
комітету України у справах
національностей та релігій прийняти
рішення про надання статусу біженця
ОСОБА_9 (висновок органу міграційної
служби щодо надання статусу біженця
від 02.12.2010 року).

Рішенням Державного комітету України у
справах національностей та релігій
(далі - Держкомнацрелігій України) від
09.09.2010 року №637-10 підтримано висновок
Управління міграційної служби у м. Київ
та відповідно до абзацу другого статті
1 Закону України "Про біженців", як
особі, яка має цілком обґрунтовані
побоювання стати жертвою
переслідувань за ознаками належності
до певної соціальної групи, ОСОБА_9
надано статус біженця.

Рішенням Держкомнацрелігій України
від 13.12.2010 року позивачу видано
посвідчення біженця серії НОМЕР_1
термін дії до 09.12.2011 року, рішенням від
12.01.2011 року видано проїзний документ
біженця для виїзду за кордон серії ТD
№002855 термін дії 09.12.2011 року.

З управління міграційної служби у м.
Києві 22.08.2011 року надійшов лист від
08.08.2011 року №17-17-2306 про переведення
особової справи позивача до відділу
міграційної служби в Хмельницькій
області, у зв'язку із зміною місця
проживання (АДРЕСА_1). Особова справа
№10.25/0057-01 переведена за погодженням
Державної міграційної служби України
від 28.07.2011 року № 8/3-14.

Наказом від 22.08.2011 року №39 Відділу
міграційної служби в Хмельницькій
області, відповідно до Закону України
"Про біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту"
під час щорічної перереєстрації гр.
Афганістану ОСОБА_9 продовжено термін
дії посвідчення біженця серії ПБ № 002440,
на підставі: наказу № 46 від 08.12.2011 року
терміном до 09.12.2012 року; наказу № 49 від
12.12.2012 року терміном до 09.12.2013 року;
наказу № 43 від 09.12.2013 року терміном до
09.12.2014 року.

До УДМС України в Хмельницькій області,
02.04.2014 року надійшов лист та матеріали
Управління шукачів захисту ДМС України
від 27.03.2014 року № 17.1/304-14, що
підтверджують перебування громадянина
Афганістану ОСОБА_9 в країні
громадянської належності.

Управлінням Державної міграційної
служби України в Хмельницькій області
23.06.2014 року позивачу надіслало
повідомлення №01 про втрату ним статусу
біженця.

В даному повідомленні зазначено, що
30.05.2014 року Державною міграційною
службою України прийняте рішення №267-14
про втрату позивачем статусу біженця
відповідно до статті 11 Закону України
"Про біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту"
за результатами розгляду особової
справи № 10.25.0057-01 та подання управління
ДМС у Хмельницькій області про втрату
статусу біженця від 15.04.2014 року.

В листі адміністрації Державної
прикордонної службі України від 18.03.2014
року №55/248, ОСОБА_9, зазначено, що 27.05.2013
року через повітряний пункт пропуску
виїжджав з України до країни
(Афганістан), яку він залишив внаслідок
обґрунтованих побоювань зазнати
переслідувань з наступним рейсом:
авіарейс №293 сполученням "Київ-Шарджа"
з пересадкою на авіарейс №563
сполученням "Шарджа- Кабул", що
підтверджується електронним білетом
авіакомпанії та поясненнями, які
ОСОБА_9 надав у ході проведення
співбесіди від 14.04.2014 року.

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту",
та розділу VII наказу МВС України від
07.09.2011 року №649 "Про затвердження правил
розгляду заяв та оформлення
документів, необхідних для вирішення
питання про визнання особи біженцем,
або особою, яка потребує додаткового
захисту" гр. Афганістану, ОСОБА_9,
письмово проінформовано про наявність
підстав для втрати статусу біженця
(лист УДМС в Хмельницькій області від
10.04.2014 року № 04/3725).

Свідок - ОСОБА_8, головний спеціаліст
сектору у справах біженців управління
Державної міграційної служби України в
Хмельницькій області, в судовому
засіданні пояснила, що під час
співбесіди з позивачем від 14.04.2014 року,
гр. Афганістану, ОСОБА_9, надав
відповідні пояснення, які мали суттєві
значення при прийняті рішення за
результатами розгляду відповідного
подання управління Державної
міграційної служби України в
Хмельницькій області.

Відтак, під час надання пояснень ОСОБА_9
з'ясовано, що він є біженцем із
Афганістану, дійсно здійснив перетин
кордону України через повітряний пункт
пропуску країни громадянської
належності на підставі проїзного
документу біженця для виїзду за кордон
серії ТD №002855 за маршрутом слідування
№294 "Київ-Шарджа" 27.05.2013 року та №567
"Шарджа-Кабул" 28.05.2013 року, що також
підтверджується копією роздруківки
електронного квитка та листа від 18.03.2014
року № 55/248 адміністрації Державної
прикордонної служби України, копії
яких наявні в матеріалах справи.
Пояснила, що єдиною метою та причиною
повернення до країни громадянської
належності позивач вказав
захворювання сина, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4
і те, що він не бачив свою сім'ю близько
трьох років. Також зазначила, що
позивач перебував в країні
громадянської належності понад один
місяць та не надав фактичних доказів
про те, що він дійсно у разі повернення
на батьківщину може стати жертвою
переслідувань. Об'єктивно не
обґрунтував, що ці побоювання є
реальними, копія протоколу співбесіди
від 14.04.2014 року наявна в матеріалах
справи.

Отже, аналіз матеріалів особової
справи з урахуванням інформації по
країні походження та індивідуальних
обставин свідчать, що не існує розумної
можливості того, що позивачу буде
причинено шкоду або неприйнятні
страждання у разі його повернення в
країну громадянської належності.

Також суд встановив, що під час
щорічної перереєстрації позивач
приховав факт здійснення виїзду до
країни громадянської належності.

Правовий статус біженця та особи, яка
потребує додаткового або тимчасового
захисту в Україні, порядок надання,
втрати та позбавлення цього статусу,
встановлення державних гарантій
захисту біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту визначено Законом
№3671-VI від 08.07.2011 року

У відповідності до пункту 1 частини 1
ст.1 Закону №3671-VI від 08.07.2011 року,
біженець - особа, яка не є громадянином
України і внаслідок обґрунтованих
побоювань стати жертвою переслідувань
за ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства
(підданства) належності до певної
соціальної групи або політичних
переконань перебуває за межами країни
своєї громадянської належності та не
може користуватися захистом цієї
країни або не бажає користуватися цим
захистом внаслідок таких побоювань,
або, не маючи громадянства (підданства)
і перебуваючи за межами країни свого
попереднього проживання, не може чи не
бажає повернутися до неї внаслідок
зазначених побоювань.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 11 Закону №3671-VI від 08.07.2011 року,
статус біженця та додатковий захист
втрачаються у разі, якщо особа
добровільно знову скористалася
захистом країни громадянської
належності.

За статтею 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи те, що позивачем в позові
зазначено неправдиві відомості про те,
що країну громадянської належності він
не відвідував, не доведено
протиправності прийняття Державною
міграційною службою України рішення
№267-14 від 30.05.2014 року про втрату статусу
біженця , а судом не встановлено
підстав для його скасування, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_9
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 11 Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту",
ст.ст. 11, 71, 158-163, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_9 до
Державної міграційної служби України
про визнання протиправним та
скасування рішення №267-14 від 30.05.2014 року
про втрату статусу біженця - залишити
без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04
серпня 2014 року , 16:30.

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/
/підпис/О.П. Шевчук А.М. Ковальчук В.В.
Матущак "Згідно з оригіналом" Суддя О.П.
Шевчук