Справа № 811/883/13-а
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2014 рокусправа № 811/883/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 25
лютого 2014 року у справі № 811/883/13-а за
адміністративним позовом
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Імобільяре» про накладення арешту на
кошти та інші цінності платника, що
знаходяться в банку, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Олександрійська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі -
позивач) звернулася до суду з позовом
про накладення арешту на кошти
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імобільяре» (далі -
відповідач) на рахунках №5980 у
філії «Придніпровського регіонального
управління АТ «Банк «Фінанси та
кредит», МФО 331564; №3001 у ПАТ «КБ
«Надра», МФО 38076.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 25
лютого 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, подав до суду
апеляційну скаргу, в якій просив
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що позивач надав до суду докази про
відсутність зареєстрованого майна у
відповідача та коштів на рахунках у
банку для погашення податкового боргу.
Вказує на те, що органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку, у разі, якщо у платника податків,
який має податковий борг, відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Колегія суддів, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскаржуваної
постанови, знаходить апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що відповідач
зареєстрований в якості юридичної
особи 12.10.2005 року, з 14.10.2005 року
перебуває на податковому обліку у
позивача.

За відповідачем рахується
податковий борг в розмірі 92838,21 грн., в
тому числі з ПДВ - 26532,25 грн., з податку на
прибуток - 66305,96 грн.

До вказаного податкового боргу
позивачем, зокрема включено суми
податкових зобов'язань з податку на
прибуток, визначених відповідачеві
податковими повідомленнями - рішеннями
№ від 23.09.2011 р. на суму 6250,00 грн. та
№ від 25.11.2011р. на суму 17562,00 грн., а
також зобов'язань по податку на додану
вартість, донарахованих відповідачу
податковими повідомленнями - рішеннями
№ від 23.09.2011 р. на суму 5000,00 грн. та
№ від 25.11.2011 р. на суму 14051,00 грн.

Не погодившись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
відповідач оскаржив їх до суду.
Постановою суду податкові
повідомлення-рішення № та №
від 23.092011 р. - скасовані.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
23.05.2013 року по справі №811/1254/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імобільяре" до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, податкові
повідомлення-рішення № та №
від 25.11.2011 р. - скасовані.

Судовим рішенням визнано
неправомірним застосування до
відповідача грошових зобов'язань на
загальну суму 42863,00 грн., згідно
податкових повідомлень-рішень №
від 23.09.2011 р. на суму 6250,00 грн., №
від 25.11.2011р. на суму 17562,00 грн., №
від 23.09.2011 р. на суму 5000,00 грн. та №
від 25.11.2011 р. на суму 14051,00 грн.

Підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20
ПК України органам державної
податкової служби надано право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку, у разі, якщо у платника податків,
який має податковий борг, відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

За змістом пункту 94.1 статті 94 ПК
України адміністративний арешт майна
платника податків є винятковим
способом забезпечення виконання
платником податків його обов'язків,
визначених законом.

Відповідно до пункту 14.1.105 ПК
України майно у Податковому кодексі
України вживається у значенні,
наведеному в Цивільному кодексі
України.

Абзацом другим підпункту 94.6.2
пункту 94.6 статті 94 ПК України
визначено, що арешт коштів на рахунку
платника податків здійснюється
виключно на підставі рішення суду
шляхом звернення органу державної
податкової служби до суду.

Разом з тим, пунктом 94.2 статті 94 ПК
України встановлено перелік обставин,
за яких може бути застосовано
адміністративний арешт майна платника
податків, а саме якщо:

- платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб органу
державної податкової служби;

- відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як
платника податків в органі державної
податкової служби, якщо така
реєстрація є обов'язковою відповідно
до цього Кодексу, або коли платник
податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі;

- платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

На підставі аналізу підпункту
20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК України у
системному зв'язку зі статтею 94 ПК
України, суд дійшов вірного висновку,
що стаття 94 ПК України є спеціальною
щодо підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20
ПК України, оскільки визначає підстави
та порядок накладення арешту на майно
платника податків, зокрема і на кошти
на рахунках у банках, відтак, на думку
суду, для накладення арешту на кошти
платника податків у банку податковому
органу необхідно довести в суді
наявність обґрунтованих для того
обставин.

Тобто, предметом доказування у
справі за позовом органу державної
податкової служби про накладення
арешту на кошти платника податків, що
знаходяться у банку, є наявність не
тільки податкового боргу у такого
платника податків та відсутність майна
для його погашення, а й наявність хоча б
однієї з обставин, передбачених
пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Натомість, як встановлено судом,
позивачем лише повідомлено, що
відповідач має податковий борг у
розмірі 92838,21 грн., а також те, що у
відповідача відсутнє майно, яке може
бути джерелом погашення податкового
боргу. В підтвердження чого надано
довідки з РЕВ ДАІ з обслуговування м.
Олександрії, Олександрійського та
Петрівського району при УМВС України в
Кіровоградській області (а.с. 49) та
Відділу Держкомзему у м. Олександрія
Кіровоградської області (а.с. 50) про
відсутність транспортних засобів і
відсутність земельних ділянок, що
перебувають у власності боржника.

Оскільки, позивач не направляв
запити до Обласного бюро технічної
інвентаризації для отримання
відомостей щодо наявності у власності
нерухомості (житлового або
комерційного призначення), що є
необхідною складовою для встановлення
факту відсутності майна у боржника, яке
підлягає вилученню чи арешту для
погашення наявної заборгованості, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги
висновків та правої позиції суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права
чи порушено норми процесуального
права.

В межах апеляційної скарги
підстави для зміни або скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст.
200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 25
лютого 2014 року у справі № 811/883/13-а
- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак