Справа № 341/2586/13-а 2а/341/140/13
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
Справа №
876/302/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.

суддів
Левицької Н.Г., Яворського І.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 22
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

встановив:

08.10.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області (далі - УПФ
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області), в якому
просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо невключення до
заробітку для обчислення пенсії
допомоги на оздоровлення та допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань та зобов'язати відповідача
зробити перерахунок та виплату пенсії
з врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
1020,29 гривень з 26.10.2006 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що звернулась в УПФ
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області про
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Однак, при призначенні пенсії в суму
заробітної плати для обчислення пенсії
не враховано матеріальну допомогу на
оздоровлення та матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
потреб. Вважає, що відповідачем
безпідставно не враховані зазначені
виплати, оскільки до заробітку для
обчислення пенсії включаються усі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 22.01.2014
року позовні вимоги задоволені
частково. Визнано протиправними дії
відповідача щодо невключення до
заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
зобов'язано УПФ України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням до заробітку для
обчислення пенсії сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань за період з
08.04.2013 року та виплатити недоплачену
пенсію, а також виплачувати в
подальшому згідно зробленого
перерахунку.

Не погодившись із вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
її скасувати та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позову. Апеляційна скарга мотивована
тим, що матеріальна допомога не
відноситься до інших надбавок, тому
зарахувати її в суму заробітної плати
для обчислення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
немає підстав. Крім того, зазначає про
порушення судом ст. 99 КАС України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на розгляд
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому суд
відповідно до ст. 197 КАС України ухвалив
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено,що
позивач ОСОБА_1 з 1978 року працювала на
посадах державного службовця. У
вересні 2013 року звернулась до
відповідача про перерахунок пенсії та
зарахування сум виплаченої допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань в заробіток
для обчислення пенсії. Однак,
відповідачем було відмовлено, оскільки
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань до складу
заробітної плати при призначенні
пенсії державного службовця не
включаються.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до Закону України «Про державну
службу» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати, з
якої призначається пенсія державного
службовця, враховується матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексація
заробітної плати, оскільки на них також
нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Апеляційний суд повністю погоджується
з таким висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Статтею 2 цього Закону
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини другої статті 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань входять до
структури оплати праці державного
службовця.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах № 21-430а11 від 20.02.2012 року та №
21-125а13 від 14.05.2013 року, які з врахуванням
вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими
для врахування судами при розгляді
справ у подібних правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд прийшов до висновку про
безпідставність неврахування
відповідачем під час призначення
позивачу пенсії до складу заробітної
плати сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, так як на
них також нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, а
доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 21
листопада 2013 року у справі № 341/2586/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
Н.Г. Левицька

І.О. Яворський