Справа № 826/8701/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8701/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23 липня 2014 року 16 год. 45 хв. № 826/8701/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "ФВП Груп ЛТД" про застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 19 червня 2014 року надійшов позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "ФВП Груп ЛТД" (далі - відповідач) про застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи відповідача за адресою: місто Київ, вулиця Виборзька, 92, шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки та двері приміщень за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 23 червня 2014 року, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

До суду 16 липня 2014 року через канцелярію від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову разом із письмовими доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Солом’янським районним управлінням позивача у період із 16 травня по 02 червня 2014 року проведено планову перевірку орендованого відповідачем приміщення, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Виборзька, 92 (далі - приміщення), за результатами якої 02 червня 2014 року складено акт № 1029 перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб, у якому зафіксовано виявлені у ході перевірки порушення, а саме:

- приміщення не обладнано автоматичною системою пожежної сигналізації із виводом сигналу від приймально-контрольного приладу на пульт централізованого пожежного спостереження;

- не проведено замір опору ізоляції електричних мереж та електроустановок;

- не проведено розрахунки допустимого струмового навантаження електричних мереж;

- у складських приміщеннях допускається складування речовин та матеріалів із різними пожежонебезпечними фізико-хімічними властивостями (автомобільна гума);

- конторське приміщення, яке розташоване у складському, не відділено протипожежними перегородками 1-го типу (без отворів) та не має самостійного виходу назовні;

- ширина проходів між стінами та матеріальними цінностями при стелажному зберіганні у складських приміщеннях менше 0,8 м;

- двері конторських приміщень, через яке йде сполучення зі складом, не виконано протипожежними перегородками з межею вогнестійкості ЕІ 30, які мають сертифікат УкрСЕПРО;

- вогнегасники не пройшли технічне обслуговування;

- не надано документацію щодо проходження посадовими особами навчання та перевірки знань з питань пожежної безпеки;

- приміщення не забезпечено знаками безпеки;

- оренду приміщень не погоджено з органами державного пожежного нагляду або не зареєстровано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб’єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки.

Факт наявності вище перелічених порушень підтверджується наявними у матеріалах справи фотознімками.

Суд погоджується із доводами представника позивача щодо наявності підстав для застосування до відповідача заходів реагування, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, абзацом 1 ч. 5 ст. 4, ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб’єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

Підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб’єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов’язкової звітності, поданих суб’єктом господарювання; перевірка виконання суб’єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб’єктом господарювання вимог законодавства. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб’єктом господарювання документів обов’язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов’язано з діяльністю суб’єкта господарювання.

Повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Згідно зі ст.ст. 64, 66, ч. 2 ст. 68, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров’ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, надання послуг.

Суд не погоджується із доводами представника відповідача, викладеними у письмових запереченнях проти позову, стосовно того, що відповідач є тільки орендарем, а тому не повинен нести відповідальність за порушення у сфері пожежної безпеки, оскільки він є користувачем приміщення та не може самостійно встановлювати додаткове обладнання і робити ремонт приміщення.

Зокрема, як вбачається з наявних у матеріалах справи копій договорів оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2014 року № ОП/14-29 та № ОП/14-22, укладених між товариством з обмеженою відповідальністю "Нексус-Про", як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, відповідно до п. 6.3 ст. 6 договорів, орендар зобов’язаний утримувати орендоване майно згідно із санітарними нормами та правилами пожежної безпеки України, забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки, отримувати дозволи від відповідних установ на ведення господарської діяльності (СЕ, органів протипожежної безпеки тощо).

Відповідно до п. 11.1 ст. 11 договорів, строк дії договорів із 01 січня по 31 грудня 2014 року.

Укладання відповідачем нового договору оренди нежитлового приміщення не є підтвердженням недопущення відповідачем порушень пожежної та техногенної безпеки.

До того ж, представником відповідача не заперечується факт знаходження матеріальних цінностей у проходах та біля стін. При цьому, дана обставина пояснюється тим, що відповідач здійснював перевезення матеріальних цінностей до іншого складу. Однак, дана обставина, за переконанням суду, не свідчить про правомірність таких дій відповідача.

Представником відповідача на підтвердження проходження посадовими особами відповідача навчання та проведення перевірки знань з питань пожежної безпеки надано суду копії відповідних посвідчень.

Поряд з цим, враховуючи, що стосовно інших виявлених у ході перевірки порушень відповідачем не надано будь-яких заперечень (пояснень) та доказів на їх обґрунтування, суд прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, повне або часткове зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин вбачається, що позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "ФВП Груп ЛТД" про застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об’єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, проведення робіт, у тому числі-будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо це загрожує життю та/або здоров’ю людей.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 158-163, 167, 183-2, 256, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Застосувати до товариства з обмеженою відповідальністю "ФВП Груп ЛТД" (ідентифікацій код 37888897) заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи товариства з обмеженою відповідальністю "ФВП Груп ЛТД" за адресою: місто Київ, вулиця Виборзька, 92, шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки та двері приміщень за вказаною адресою.

3. Постанова підлягає негайному виконанню та є підставою для її виконання.

4. Обов’язок щодо забезпечення виконання постанови покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві.

5. Роз’яснити, що згідно з ч. 12 ст. 183-2 КАС України, товариство з обмеженою відповідальністю "ФВП Груп ЛТД" має право подати заяву про скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої п. 5 ч. 1 цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

Копії постанови направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин