Справа № 742/1162/14(2а/742/53/14)
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/1162/14(2а/742/53/14)
інстанції: Гумен В.М.
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Кобаля М.І.. Федотова І.В.,
розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області на Постанову Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 25 березня 2014 року за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Проте, зазначені порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права не призвели до неправильного
вирішення справи.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 25
березня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а Постанову суду першої
інстанції - без змін з наступних
підстав.

27 вересня 2013 року Позивач звернувся до
Відповідача із Заявою «Про
призначення/перерахунок пенсії», копія
якої наявна в матеріалах справи (а.с.25),
щодо призначення йому пенсії за віком.

Як вбачається з Листа Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області від 01.11.2013 року
№5165/02-01, копія якого також наявна в
матеріалах справи (а.с.7), Рішенням
Комісії з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років №158 від 29 жовтня 2013
року підтверджено стаж роботи Позивача
на посаді доярки за періоди: з 15.08.1981
року по 31.03.1982 року; з 01.05.1982 року по
31.07.1983 року; з 01.10.1983 року по 31.03.1988 року; з
01.05.1988 року по 31.12.1991 року; з 11.03.1992 року
по 31.05.2000 року, а з 01.01.1992 року по 10.03.1992
року - за фактичною тривалістю.

Розпорядженням від 14.11.2013 року, копія
якого наявна в матеріалах справи (а.с.8),
у зв'язку з відсутністю необхідного
стажу для призначення пенсії за віком
передбаченого п. д) ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII)
Позивачу в призначенні пенсії за віком
відмовлено.

Листом Відповідача від 15 листопада 2013
року №9397/02-01, копія якого також наявна в
матеріалах справи (а.с.9), Позивача
повідомлено, що відповідно до п. д) ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», право на пенсію за віком
на пільгових умовах мають жінки, які
працюють доярками (операторами
машинного доїння),
свинарками-операторами в колгоспах,
радгоспах, інших підприємствах
сільського господарства, - після
досягнення 50 років і при стажі
зазначеної роботи не менше 20 років за
умови виконання встановлених норм
обслуговування тоді, як його загальний
стаж роботи становить 29 років 3 місяці 23
дні, у тому числі на посаді доярки - 18
років 1 місяць 6 днів, а тому йому
відмовлено в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від
05.11.1991 року, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Як зазначено вище, Відповідачем
зараховано 18 років 1 місяць 6 днів стажу
роботи Позивача на посаді доярки,
проте, період роботи з 01.03.2001 року по
30.01.2004 року в Закритому акціонерному
товаристві «Лізинг-техніка»,
реорганізованому з 02.01.2004 року у
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лізинг-техніка», що
підтверджується відповідним записом в
Трудовій книжці колгоспника, копія
якої наявна в матеріалах справи
(а.с.10-14), до стажу роботи дояркою не
зараховано.

Згідно з до пп. пп. 1,3 п.20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого відповідною Постановою
Кабінету Міністрів України від 12
серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли
в трудовій книжці відсутні відомості,
що визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників; додатково в
довідці наводяться відомості, зокрема,
стосовно жінок, які працюють доярками
(операторами машинного доїння),
свинарками-операторами на
підприємствах сільського господарства
(в тому числі в колгоспах) про виконання
встановлених норм обслуговування.

Як вбачається з Довідки №185 від 25 липня
2013 року, виданої Закритим акціонерним
товариством «Лізинг-техніка», Позивач
з 01 березня 2001 року по 30.01.2004 року
працював дояркою у зазначеному
Товаристві.

Посилання Відповідача в його
Розпорядженні та апеляційній скарзі на
відсутність документів, які
підтверджують виконання Позиваче
встановленимх норм обслуговування
тварин за період з 01.03.2001 року по 30.01.2004
року є необґрунтованими, оскільки,
зазначені норми обслуговування чинним
законодавством України не встановлено.
Більш того, як вбачається з Відомостей
про кількість вироблених трудоднів
(людиноднів), трудову участь в
колгоспному виробництві, копія якої
також наявна в матеріалах справи (а.с.15),
необхідного мінімуму трудоднів
(людиноднів), трудової участі в
колгоспному виробництві
підприємством, на якому працював
Позивач в зазначений період не
встановлено.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
відмови Відповідачем у зарахуванні
періоду з 01.03.2001 року по 30.01.2004 року до
відповідного стажу роботи Позивача.

Відповідно до частини другої ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем не виконано.

Згідно зі ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

відповідно до частини десятої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
ухвала суду апеляційної інстанції по
такій справі є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим, апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
Постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись частиною десятою ст. 183-2,
ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області залишити без задоволення, а
Постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 25
березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді:

Кобаль М.І.

Федотов І.В.

.

Головуючий суддя
Бабенко К.А

Судді:
Кобаль М.І.

Федотов І.В.