Справа № 872/7228/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 рокусправа № 1170/2а-4176/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ерміс ЛТД" до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ерміс ЛТД»
звернулося з позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень:

- № від 06.07.2012 року, яким ТОВ
«Ерміс ЛТД» зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 70 600,00 грн.;

- № від 06.07.2012 року, яким ТОВ
«Ерміс ЛТД» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 65 287,00 грн. основного
платежу та 4 086,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій;

- № від 05.07.2012 року, яким ТОВ
«Ерміс ЛТД» застосовано штрафну
санкції з прибуткового податку в сумі
510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивачем не допускалось
порушень при формуванні податкового
кредиту з ПДВ та валових витрат, а також
не допускалось порушень законодавства
з податку з доходів фізичних осіб, а
відповідно податкові
повідомлення-рішення є такими, що не
відповідають чинному законодавству.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2013
року адміністративний позов
задоволено повністю.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 06
липня 2012 року, винесене
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю «Ерміс
ЛТД» зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 70 600,00 грн.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 06
липня 2012 року, винесене
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією, яким Товариству
з обмеженою відповідальністю «Ерміс
ЛТД» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 65287,00 грн. основного
платежу та 4 086,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 05.07.2012
року, винесене Кіровоградською
об'єднаною державною податковою
інспекцією, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю «Ерміс
ЛТД» збільшено суму грошового
зобов'язання по прибутковому податку в
сумі 510,00 грн.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що придбання позивачем
залізобетонних конструкцій здійснене
в межах господарської діяльності, а
формування податкового кредиту за
таким

придбанням в січні 2011 року є
правомірним, а відповідно податкові
повідомлення-рішення № від
06 липня 2012 року та № від 06 липня
2012 року є протиправними.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
у період з 06 по 14 червня 2012 року
посадовою особою Олександрійської
ОДПІ проведено позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ерміс ЛТД" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2009 р. по
31.03.2012 р., за результатами якої складено
акт № 116/22-10/23222909 від 21.06.2012 року,
висновками якого, зокрема, є порушення,
на думку відповідача,
абзацу 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового
Кодексу України, що призвело до
заниження зобов'язання у сумі 65 287
грн., у тому числі за лютий 2011 року в
сумі 15 647,00 грн., за квітень 2011 року у
сумі 27 033,00 грн., за травень 2011
року у сумі 3 409,00 грн., за червень 2011 року
в сумі 2 861,00 грн., за серпень 2011 року в
сумі 422,00 грн., за вересень 2011 року у сумі
5 773,00 грн., за жовтень 2011 року у сумі 1 711,00
грн., за грудень 2011 року у сумі 820,00 грн.,
за січень 2012 року у сумі 297,00 грн., за
березень 2012 року у сумі 7 314,00 грн. та
завищено від'ємне значення з ПДВ за
березень 2012 року в сумі 70 600,00 грн.,
внаслідок завищення податкового
кредиту на загальну суму 135 887,00 грн.,
в т.ч. за січень 2011 року в сумі 135
887,00 грн. за рахунок включення до
податкового кредиту суми ПДВ, по
податкових накладних, дата виписки
яких перевищує 365 днів.

Кіровоградською ОДПІ Кіровоградської
області ДПС на підставі акту перевірки
винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення (а.с. 11-13)

Також встановлено, що відповідно до
договорів № 78 від 26 лютого 2008 року та
№ 183 від 07 березня 2008 року та
позивач придбав у КБМЗ ЗАТ "Об'єднання
Дніпроенергобудпром" у лютому та
березні 2008 року залізобетонні вироби
на загальну суму 815 319,81 грн.
в т.ч. ПДВ - 135 886,64 грн., доказом
чого є, зокрема, податкові накладні № 142
від 26.02.2008 року та № 176 від 06.03.2008 року.
Згідно домовленості між сторонами
транспортування здійснено за рахунок
КБМЗ ЗАТ "Об'єднання
Дніпроенергобудпром" про що свідчать
копії товарно-транспортних накладних
(а.с. 59-75, 77-161 Т. 2). Оплату за товар
позивач здійснив в безготівковому
вигляді, що підтверджується
відповідними доказами (а.с. 58, 76 Т. 2).

В акті перевірки відповідач посилався
на те, що з моменту виписки податкових
накладних минуло 365 днів, а відповідно
відображення сум ПДВ за ними у складі
податкового кредиту за січень 2011 року
є протиправним.

Податкова декларація з податку на
додану вартість за січень 2011 року, з
включеними сумами податку на додану
вартість до податкового кредиту з
придбання в розмірі 135 886,64 грн., мала по
рядку 18.2 від'ємне значення - 134 141,00 грн.,
що потягло за собою перенесення його у
зменшення податкового зобов'язання з
ПДВ у наступних звітних періодах, що й
стало підставою для висновку
податкового органу в акті перевірки
про заниження зобов'язання за лютий 2011
року в сумі 15 647,00 грн., за
квітень 2011 року у сумі 27 033,00 грн., за
травень 2011 року у сумі 3
409,00 грн., за червень 2011 року в сумі 2 861,00
грн., за серпень 2011 року в сумі 422,00 грн.,
за вересень 2011 року у сумі 5 773,00 грн., за
жовтень 2011 року у сумі 1 711,00 грн., за
грудень 2011 року у сумі 820,00
грн., за січень 2012 року у сумі 297,00 грн.,
за березень 2012 року у сумі 7 314,00 грн. (а.с.
159-250 Т. 1).

Згідно абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового
Кодексу України, у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної. Дана норма діє з
01.01.2011 року.

Натомість, судом першої інстанції
вірно враховано, що господарські
операції з придбання залізобетонних
виробів, за якими позивачем віднесено
суми ПДВ до складу податкового кредиту
за січень 2011 р. відбулися у лютому та
березні 2008 р., тобто в період дії Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.2011 р. № 198/97-ВР.

У відповідності до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
вказаного Закону датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно п.п. 7.2.3. п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках.

У відповідності до п.п. 7.2.6. п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

З системного аналізу даних норм
вбачається, що законодавцем визначена
дата виникнення права на формування
податкового кредиту тобто початок
перебігу строку виникнення права, як
можливості такого платника податку на
його використання та визначає
можливість для платника приймати
самостійне рішення щодо відстрочення
реалізації своїх прав на отримання
податкового кредиту після настання
дати виникнення права на податковий
кредит.

До того ж, відповідно до п.п. 5.1. Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації. Зазначене
податкове зобов'язання не може бути
оскаржене платником податків в
адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який
наступний податковий період, протягом
якого такі помилки були самостійно
виявлені.

Згідно п.п. 15.1.1. цього Закону, строк
давності складав 1095 дня, наступного за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а тому
суд вважає, наявним у позивача права
сформувати в січні 2011 року податковий
кредит з операцій з придбання у лютому
та березні 2008 року
залізобетонних конструкцій.

За таких підстав, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
придбання позивачем залізобетонних
конструкцій здійснене в межах
господарської діяльності, а формування
податкового кредиту за таким
придбанням в січні 2011 року є
правомірним, а відповідно податкові
повідомлення-рішення № від 06
липня 2012 року та № від 06 липня
2012 року підлягають скасуванню.

Окрім цього в акті перевірки
відповідач посилався на те, що в
порушення п. 3 Порядку заповнення та
подання податковим агентом
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку", затвердженого наказом ДПА
від 24.12.2010 року № 1020 позивач не повністю
включив дані до розрахунку форми 1-ДФ за
ІІ-ІV квартали 2011 року. При цьому
посилань які саме дані не включив
позивач до розрахунку акт не містить.

В запереченні на позов відповідач
зазначає, що податкові розрахунки
форми 1-ДФ за ІІ-ІV квартали 2011
року подавались до ОДПІ з неповно
відображеними даними про нараховані та
виплачені доходи фізичним особам за
придбані товари та отриману поворотну
фінансову допомогу. Також відповідач
посилався, що в розрахунках невірно
відображено нарахований та виплачений
дохід. Зазначені помилки до заниження
зобов'язань з ПДФО не призвели.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції було встановлено, що позивач
самостійно, до початку перевірки подав
уточнюючі податкові розрахунки та
виправив свої помилки, що визнано
відповідачем в запереченні на
адміністративний позов (а.с. 149, Т. 1, 1-5
Т.2). Натомість податковий орган вважає
наявними підстави для застосування
штрафної санкції, визначеної
п. 119.2 ст. 119 Податкового
кодексу України.

Згідно 50.1. Податкового кодексу України
у разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового
кодексу України, неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку - тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень.

За таких підстав, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що з огляду на виправлення позивачем,
як податковим агентом, помилок в
податковому розрахунку до початку
перевірки, правові підстави для
застосування штрафної санкції за такі
помилки відсутні, а відповідно
податкове повідомлення-рішення №
від 05.07.2012 року є протиправним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 08
лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ерміс ЛТД"
до Олександрійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст.
212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай