Справа № 2а-5330/11 (6-а/333/109/14)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 липня 2014 рокусправа № 2а-5330/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В.
Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя

на ухвалу Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 квітня 2014 року в
адміністративній справі № 2а-5330/11 за
поданням головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
справі

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України
в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в

У березні 2014 року до суду надійшло
подання головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. про зміну способу і
порядку виконання постанови
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 07 липня 2011 року в
адміністративній справі № 2а-5330/11.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 квітня 2014 року
подання державного виконавця
задоволено, змінено порядок і спосіб
виконання постанови суду в
адміністративній справі № 2а-5330/11,
ухвалено стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» від 18.11.2004 року, виходячи з
розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року в сумі 1201 гривень 84 копійки.

Не погодившись з ухвалою суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні подання головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
постанови суду відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 07 липня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2013,
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково, зобов'язано УПФУ в
Комунарському районі м. Запоріжжя
здійснити нарахування та провести
відповідні виплатити підвищення до
пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з розмірі
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з
25.11.2010 по 19.06.2011 з врахуванням раніше
виплачених сум зазначеного підвищення.

Відповідно до постанови головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. від
24.12.2013 ВП № 41316868 відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа від 20.12.2013, виданого Комунарським
районним судом м. Запоріжжя.

Судом встановлено, що постанова суду в
адміністративній справі № 2а-5330/11
відповідачем виконана частково,
здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 за
період з 25.11.2010 по 19.06.2011 та нараховано
доплату до пенсії на загальну суму 1201
грн. 84 коп.

Суд першої інстанції, задовольняючи
подання державного виконавця, виходив
з того, що виконання постанови суду є
неможливим без зміни способу її
виконання, а саме шляхом стягнення
нарахованої суми.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що покладені судом
зобов'язання вчинити дії щодо позивача
виконані в порядку, встановленому
судовим рішенням, а виплата
донарахованої суми, яка перевищує
бюджетні призначення на поточний рік,
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з боку
Державного бюджету України. Також
відповідач зазначає, що фактично судом
першої інстанції змінено резолютивну
частину постанови Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 07 липня
2011 року, що є порушенням норм
процесуального права.

Надаючи оцінку висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз наведених норм права дає змогу
дійти висновку, що зобов'язання вчинити
певні дії, покладені на відповідача
судовим рішенням, є обраним судом
способом захисту порушеного права
позивача.

За таких обставин державний виконавець
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті шляхом вирішення додаткової
позовної вимоги про стягнення коштів,
яка не була предметом розгляду та
дослідження адміністративного суду
під час прийняття постанови в
адміністративній справі № 2а-5330/11.

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом способом
захисту порушених прав позивача від
способу виконання судового рішення як
одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, судом порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
вбачаються підстави для скасування
постанови та ухвалення нового судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 202, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя
задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 04 квітня 2014 року в
адміністративній справі № 2а-5330/11 -
скасувати.

У задоволенні подання головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення в адміністративній
справі № 2а-5330/11 відмовити.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Н.А. Олефіренко