Справа № 872/15010/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 804/11250/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області та
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року у справі №804/11250/13-а за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування витрат у розмірі 5595,44
грн., -

в с т а н о в и в:

17 січня 2011 року управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області звернулось
до суду з адміністративним позовом, в
якому просило зобов'язати відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області вчинити дії
по підписанню Актів щомісячної звірки
за жовтень та листопад 2010 року особових
справ потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання відносно громадян:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
відповідно прийняти та узгодити
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню.; відшкодувати витрати,
понесені управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.Кривого
Рогу у зв'язку із виплатою пенсій,
сплачених особам, яким призначено
пенсії по інвалідності, внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на підприємствах
розташованих на території країн
колишнього СРСР за період з 01.01.2010 р. по
01.12.2010 р. в розмірі 5595,44 грн..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
вересня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.11.2012 р., у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 30 липня 2013 року
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного від 27
вересня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 р. скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року у даній справі
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області - задоволено
частково, стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області витрати,
понесені управлінням Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
зв'язку із виплатою пенсій, сплачених
особам, яким призначено пенсії по
інвалідності, внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на підприємствах
розташованих на територіях країн
колишнього СРСР за період з 01.10.2010 р. по
01.12.2010 р. в розмірі 830 грн. 14 коп., в іншій
частині в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
відділення Фонду соціального
страхування населення від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області, відповідач,
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції вимог норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що єдиним нормативно-правовим
актом, яким врегульовано відшкодування
витрат Пенсійному фонду України на
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання є Порядок №5-4/4, яким не
передбачено відшкодування
Відповідачем зазначених, в
адміністративному позові виплат.

Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області також
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржувану постанову суду змінити, та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що суд неправомірно відмовив
позивачу у задоволенні позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
підписати акти звірки, порушивши тим
самим вимоги закону щодо встановлення
відповідного порядку відшкодування
пенсійних виплат.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційних
скарг з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
згідно актів щомісячної звірки витрат
по особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, управлінням Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області за жовтень та листопад 2010 року
призначено та виплачено пенсії по
інвалідності, внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання пенсіонерам ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 які отримали
травму на підприємствах, розташованих
на території країн СРСР, на загальну
суму 5595,44 грн.

При цьому, відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області не включило
до Актів щомісячної звірки вказані
витрати, понесені Пенсійним фондом
України в Жовтневому районі м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області.

Правомірність та обґрунтованість
стягнення сум витрат по виплаті пенсії
по інвалідності, внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, понесені позивачем за
період жовтень та листопад 2010 року є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач зобов'язаний здійснювати
відшкодування витрат на виплату пенсій
по інвалідності, отриманої внаслідок
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, а відтак
належним способом захисту порушеного
права позивача буде саме стягнення
відповідних сум, витрачених на виплату
пенсій.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Статтею 4 вказаного Закону визначено
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування до яких
віднесено: пенсійне страхування;
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Відповідно до ст..12 Закону спори, що
виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду.

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 Основ надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ, є Фонд.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105-XIV, особи, право
яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції погоджується з
доводами управління ПФУ про обов'язок
Фонду відшкодувати витрати, які
пов'язані з виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

В той же час, суд апеляційної інстанції
вважає обґрунтованими висновки суду
першої інстанції щодо невірно обраного
позивачем способу захисту права.

Як вбачається з заявленого позову та
доводів апеляційної скарги управління
ПФУ, обраний спосіб захисту права у
вигляді зобов'язання підписання актів
звірки витрат, які понесені у зв'язку з
виплатою пенсій, пов'язує з порядком
відшкодування таких витрат, який
встановлено Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
04.03.2003р. №5-4/4, зареєстрованого в
Мін'юсті України 16.05.2003р. за №376/7697.

Натомість, вказаний Порядок не регулює
спірні правовідносини, які виникли в
межах цієї справи, оскільки
встановлене цим Порядком правило щодо
підписання актів звірки розрахунків
підлягає застосуванню лише за
відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди на
підписання актів звірки розрахунків з
боку Фонду, що має місце у спірному
випадку, вимоги про стягнення таких сум
мають вирішуватись шляхом пред'явлення
органами ПФУ позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеній в постановах від
15.04.2008 р., 30.09.2008 р., 23.03.2010 р..

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції щодо обрання
належного способу захисту порушених
прав позивача, шляхом стягнення з Фонду
витрат, понесених територіальним
органом ПФУ при виплаті пенсій по
інвалідності, отриманій внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, та відмови
в задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання Фонд підписати акти
звірки витрат на виплату пенсій.

Щодо вимог позивача про відшкодування
витрат на виплату та доставку
державної адресної допомоги , суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюється та відшкодовується
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».
Зокрема, з положень зазначеної статті
вбачається, що законом не передбачено
обов'язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
Пенсійному фонду України витрати,
пов'язані з виплатою державної
адресної допомоги.

Постановою КМУ №265 «Про деякі питання
пенсійного забезпечення» установив, що
у разі, коли місячний розмір пенсійних
виплат (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної допомоги до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання ) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох 120 відсотків, на
трьох і більше 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які не мають права на пенсію,
та інвалідам з дитинства та дітям -
інвалідам, особам, які не мають право на
пенсію, та інвалідам ( з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Пунктом 4 постанови №265 встановлено, що
виплата державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
сплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

При цьому, основним принципом
страхування від нещасного випадку на
виробництві є цільове використання
коштів. Відповідно до статті 46 Закону
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» кошти на здійснення
страхування від нещасного випадку не
формується за рахунок Державного
бюджету України, не включається до його
складу та використовується виключно за
його призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомоги та підвищення пенсії як
окремий вид соціальної допомоги не
входять до складу пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку із
стратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не зобов'язаний
відшкодовувати зазначені витрати, а
відтак дії відповідача є правомірними.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції про те, що
відшкодуванню підлягають лише витрати
на виплату основного розміру пенсії
(380,40 +380,40), щомісячної цільової грошової
допомоги на прожиття (34,12 +34,12), витрати
на виплату та доставку пенсій та
цільової грошової допомоги (0,55 + 0,55),
всього на суму 830,14 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційних скарг, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року у справі №804/11250/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов