Справа № 813/3956/14
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3956/14
адміністративний суд у складі:
Головуючого - судді Гулкевич І.З.,
за участю секретаря -
за участю представника позивача
представника відповідача Холявки
розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Акцент»
до Городоцької об»єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Акцент» звернулося
у Львівський окружний
адміністративний суд з позовом до
Городоцької об»єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на безпідставність та
необґрунтованість висновків акту
перевірки №165/2201/20837154 від 07.05.2014 р., на
підставі якого прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення, які
винесені без урахування фактичних
обставин справи та в порушення
приписів податкового законодавства.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив позов
Представник відповідача проти
позовних вимог заперечив, вважає
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
прийняті на підставі та у повній
відповідності до норм податкового
законодавства та просить суд відмовити
в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення, з наступних підстав.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Акцент» є юридичною
особою, що зареєстроване 20.09.1994 року
Яворівською районною державною
адміністрацією Львівської області, як
платник податків перебуває на обліку в
Городоцькій об»єднаній Державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
Судом встановлено, що напідставі
направлень від 14.04.2014 №129/2201, №131/2210,
№130/1700, №132/2230, №133/2230 та наказу від
14.04.2014 р №333, відповідно до п.20.1 ст.20,
пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України, проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Акцент», з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2011 по 31.12.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 по
За результатами перевірки складено акт
від 07.05.2014 року №165/2201/20837154, яким
встановлено порушення : пп.198.1, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.200.3 ст.200 Податкового
За результатами акту прийнято
податкові повідомлення рішення від
Не погоджуючись із вказаним
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся до суду.
Судом встановлено, що між позивачем ТОВ
«Акцент» (замовник) та ТОВ
«Західнафтохімбуд» (підрядник)
укладено договір підряду №01/09 від
01.09.2011 р, відповідно до умов якого,
підрядник зобов»язується виконати за
дорученням замовника та у
відповідності до умов даного договору,
на свій ризик власними або залученими
силами і засобами, будівельні роботи з
реконструкції цеху по переробці м»яса
за адресою : с.Домажир, Яворівського
району, Львівської області, а замовник
зобов»язується прийняти ці роботи та
оплатити їх на умовах договору.
На виконання вказаних умов договору,
позивачем надано до матеріалів справи
акти приймання виконаних робіт та
В ході перевірки відповідачем
встановлено, що відповідно до акту ДПІ
у Франківському районі м.Львова
№716/22-40/32056975 від 29.04.2013 р. «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТзОВ
«Західнафтохімбуд» з питань
господарських відносин з ТзОВ «Фінанс
Пан Трейд», ТзОВ «Нові Технології ТПВ»
за травень-липень 2012 року встановлено,
що підприємство провело документальне
оформлення господарських операцій
контрагентами, які фактично не
здійснювали діяльності, оскільки
підприємства не володіли трудовими
ресурсами та виробничими можливостями.
Відповідно господарські відносини ТОВ
«Акцент» з ТОВ «Західнафтохімбуд» не
мали реального товарного характеру,
тому на думку відповідача, фактично
актом встановлено документування
операцій по регістрах бухгалтерського
обліку лише бухгалтерськими
Проте з такими висновками
контролюючого органу суд не
погоджується виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій: а) з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б) з
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно з
пунктом 198.2 статті 198 ПК України є дата
здійснення першої з наступних подій: а)
дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг); б) дата
отримання податкової накладної.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.
Податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути фактично
здійснений і підтверджений належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Виходячи з вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99 №996-ХГУ
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.
Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення, а
господарська операція - це дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.
Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(пункт 2 стаття 9 цього Закону).
На підтвердження реальності
господарських операцій в матеріалах
справи містяться договір, податкові
накладні, акти примання виконаних
підрядних робіт, які складені між
позивачем та його контрагентом.
Наведені документи відповідають
вимогам Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та містять всі
необхідні відомості та реквізити для
належного підтвердження виконання
Внаслідок проведення даних операцій
позивач як платник податків мав намір
одержати економічний ефект у
результаті підприємницької або іншої
економічної діяльності не прагнув
отримати вигоду виключно чи переважно
за рахунок відшкодування з державного
бюджету податку на додану вартість
(безпідставного формування
податкового кредиту).
Господарські операції позивача
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами, а
правочини не визнані у встановленому
законом порядку недійсними.
Відповідачем у встановленому законом
порядку не спростовано презумпцію
правомірності правочинів,
добросовісності платника податку та
достовірності поданих документів.
Надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.
Враховуючи викладене вище та норми
процесуального права, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішень
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи відмовлено у
наданні податкових вигод, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше. Аналогічна правова позиція
викладена, зокрема, в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
04.03.2013 року у справі № К/9991/2038/11, від
Аналіз норм ПК України дає підстави
зробити висновок, що формування
підприємством податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Наведене узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03). Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.
Вказана правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
31 січня 2011 року, справа № 21-47а10.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України, а згідно з частиною 2 цієї
ж статті, невиконання судових рішень
тягне за собою відповідальність,
встановлену законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
та частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд відповідно
до ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
саме на податкові органи покладається
обов'язок надати достатні докази на
обґрунтування висновків про порушення
платником податків норм податкового
законодавства, на підставі яких такому
платникові визначено відповідні
грошові зобов'язання.

Проте відповідачем конкретних доказів,
на підставі яких можна дійти висновку
про порушення платником податків норм
податкового законодавства, суду надано
не було.

Згідно зі статтею 162 КАС України суд
вправі постановою визнати
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремі його положення,
дії чи бездіяльність і скасувати або
визнати нечинним рішення чи окремі
його положення.

Сукупність вищенаведених встановлених
обставин справи дає суду підстави
визнати позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними матеріалами справи, і
такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України слід
стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акцент" 303,03 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Городоцької об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області від 22.05.2014 року № .

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Городоцької об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області від 22.05.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Акцент» (Львівська
область, Яворівський район, с.Домажир,
) 303,03 (триста три гривні 03
коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено
06.08.2014 року.

Суддя

Гулкевич І.З.