Справа № 815/1635/14
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1635/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.

за участю секретаря Музика І.О.

за участю представника позивача:
Дикарьової Т.В. (згідно довіреності)

представника відповідача: Покотило Д.Ю.
(згідно довіреності)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одеса справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «РДО
УКРАЇНА» до Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення форми
«Р» від 27.02.2014 року: № та №

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «РДО УКРАЇНА» за
результатом якого позивач просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення форми
«Р» від 27.02.2014 року: № та №,
обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
наступними доводами.

Як зазначає позивач, Головним
управлінням Міндоходів в Одеській
області було складено Акт
5/15-32-22-07-18/33720215 від 08.02.2014 року про
результати документальної планової
виїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю «РДО
УКРАЇНА», дотримання
вимог законодавства України з питань
державної митної справи за період з
01.04.2010 року по 31.12.2012 року.

На підставі Акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення - рішення форми «Р» від
27.02.2014 року: №, в якому,
посилаючись на порушення товариством
п.2 ч. 2 ст. 52, ч.1,ч 2, ч.9, ч.17, ч.18 ст.58, п.1 ч.1
ст. 279 Митного кодексу України,
визначено суму грошового зобов'язання
товариства з обмеженою
відповідальністю «РДО УКРАЇНА», за
платежем: мито на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
господарювання загалом на суму 62 964, 84
грн., з яких за основним платежем 50 371, 87
грн., за штрафними санкціями 12 592, 97 грн.;
№ , в якому, посилаючись на
порушення п.2 ч.2 ст.52, ч 1, ч.2, ч.9, ч.17,ч.18
ст.58 Митного кодексу України від
13.03.2012,п.190.1 ст190 Податкового кодексу
України було визначено суму грошового
зобов'язання товариства з обмеженою
відповідальністю «РДО УКРАЇНА», за
платежем: податок на додану вартість з
товарів, ввезених на територію України
суб'єктами господарювання загалом на
суму 1 114 230, 51 грн., з яких за основним
платежем 742 820, 34 грн., за штрафними
санкціями 371 410, 17 грн.

Як зазначає позивач, з прийнятими
податковими повідомленнями - рішеннями
він не погоджується, вважає їх
необґрунтованими та такими, що
прийняті з порушенням норм
Податкового Кодексу України та Митного
Кодексу України.

Позивач зазначає, що згідно висновків
податкового органу, за результатом
опрацювання документів, що стали
підставою до митного оформлення
товарів за митною декларацією від
07.06.2012 року № 500040001/2012/000360, а саме:

- контракт від 10.05.2012 №RDO-UA-12/1, та
доповнення за №1, №2, №3 до нього, між
іноземним підприємством RDO EQUIPMENT CO (700
SOUTH 7TH ST. FARGO, ND, 58103, USA, США) та Товариства
з обмеженою відповідальністю «РДО
УКРАЇНА». Предмет контракту -
сільськогосподарська техніка, її
складові, запасні частини та
маркетинговий матеріал на умовах
поставки CIF Іллічівськ, загальна
вартість контракту 2000000,00 дол.США.;

- рахунок-фактури від 10.05.2012 р.
№10-05-12/1, №10-05-12/2, №10-05-12/3 до контракту
від 10.05,2012 №RDO-UA-12/1 на товар самохідний
обприскувач, бувший в експлуатації;

- коносамент (Bill of lading) від 27.04.2012
№N04N12EX5458;

- CMR від 04.06.2012 №46363,№46361, №46362;

- пакувальні листи від 10.05.2012
№10-05-12/1PL, 10-05-12/2PL, 10-05-12/3PL;

-декларація про відповідність від
06.06.2012 №UA.050.D.00105- 12,UA.050.D.00104-12;

-акт про проведення митного
огляду товарів від 07.06.2012 №500040001/2012/000360;

- декларація митної вартості;

- висновок експерта - ФОП ОСОБА_3
від 05.06.2012 за №837/06 (товар №1),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (189 690 дол. США);

- висновок експерта - ФОП ОСОБА_3
від 05.06.2012 за №835/06 (товар №2),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (183 335 дол. США);

- висновок експерта - ФОП ОСОБА_3
від 05.06.2012 за №836/06 (товар №3),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (181 335 дол. США).

Податковий орган встановив, що
серед документів, що стали підставою
для митного оформлення товару, наявні
висновки одного й того самого експерта
ФОП ОСОБА_3, стосовно ринкової вартості
імпортованих товарів (про що не має
даних в графі 44 МД), а саме: висновок
експерта - ФОП ОСОБА_3 від 05.06.2012 за №837/06
(товар №1), підтверджується вартість
товару згідно інвойсу (189 690 дол. США);
від 05.06.2012 за №835/06 (товар №2),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (183 335 дол. США); від 05.06.2012
за №836/06 (товар №3), підтверджується
вартість товару згідно інвойсу (181 335
дол. США).

З урахуванням викладеного,
податковий орган дійшов висновків, що
враховуючи наявність кількох
експертних висновків стосовно одного і
того ж імпортованого товару,
зробленого одним і тим же експертом,
які мають розбіжності стосовно
викладених висновків, щодо визначення
вартості товарів, декларантом
порушені вимоги п.2 ч. 2 статті 52, ч.2, ч.9
статті 58 Митного Кодексу України, у
зв'язку з чим неможливе застосування
методу визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, через що
застосовано метод за ціною ідентичних
товарів.

Крім того, позивач зазначив, що
між ТОВ «РДО УКРАЇНА» та John Deer International
GmbH (Швейцарія) було укладено Контракт
від 01.06.2012 року № JD-RDO1-UA-2012 з додатками
та Дистриб'юторський договір на
поставку сільгосптехніки від 18.04.2012
року № JDIN-UA-DA-RDO-Odessa-04/12.

Відповідно до положень
Дистриб'юторського договору ТОВ «РДО
УКРАЇНА» надало згоду звітувати John Deer
International GmbH, щодо поставок, надавати
звіти щодо поставок, завірені
бухгалтерські баланси, документи щодо
доходів та витрат в такі терміни та в
такий спосіб, як це буде вимагатися John
Deer International GmbH, включаючи надання такої
інформації в електронному вигляді.

На запит органу доходів та зборів
від 14.01.2014 року, № 31/10/15-32-22-07-09, щодо
надання звітів, які надавались John Deer
International GmbH, товариство, листом від 15.01.2014
року відповіло, що Компанії John Deer
International GmbH надавались копії фінансових
звітів, а саме фінансовий звіт суб'єкта
малого підприємництва форма 1 «Баланс»
та звіт про фінансові результати форма
2.

На підставі зазначеної відповіді
перевіряючий орган дійшов висновку,
щодо пов'язаності між собою ТОВ «РДО
УКРАЇНА» та Компанії John Deer International GmbH,
у зв'язку з чим ціни, зазначені у
прайс-листі та у контракті, за якими
визначалася митна вартість товару (1
метод), не відповідають дійсності,
оскільки пов'язаність підприємства
постачальника та підприємства впливає
на ціну товару та як наслідок на митну
вартість.

Позивач зазначає, що всі висновки,
зроблені органом доходів та зборів за
результатом перевірки є хибними,
такими, що не ґрунтуються на вимогах
податкового та митного законодавства,
позивач наполягає, що у всіх випадках
товариство правомірно визначало митну
вартість товарів за основним методом,
надаючи митному органу усі документи,
що підтверджують ціну товару, у зв'язку
з чим жодних підстав для нарахування
митних та податкових платежів не має.

В ході судового розгляду справи,
представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити.

Представник відповідача,
Головного управління Міндоходів в
Одеській області заявлені позовні
вимоги не визнав, в задоволенні їх
просив відмовити, наполягаючи на
законності та обґрунтованості
оскаржуваним податкових
повідомлень-рішень, підтримуючи
доводи,викладені в письмових
запереченнях, долучених до матеріалів
справи.

Прокуратура м. Одеси, 17.04.2014 року,
на адресу суду надала листа про відмову
у участі у справі, у зв'язку з
відсутністю підстав для вступу у
справу ( Т.2 арк.с.5-7).

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступного висновку.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, з 22.07.2013 року по 27.01.2014
року, Головним управлінням Міндоходів
в Одеській області, проведено
документальну планову виїзну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «РДО УКРАЇНА» , з питань державної митної
справи за період з 01.04.2010 року по 31.12.2012
року.

За результатом проведеної
перевірки органом доходів і зборів
встановлено порушення товариством
позивачем, п. 190.1 ст. 190 Податкового
Кодексу України, п.2 ч.2 ст. 52, ч.1, ч.2, ч.9, ч.
17, ч. 18 ст. 58, п.1ч.1 ст. 279 Митного Кодексу
України. Сума заниженого податкового
зобов'язання за результатами перевірки
становить 793 192, 21 грн. (у т.ч. ввізне мито
- 50 371, 87 грн., ПДВ - 742 820, 34 грн.).

Не погоджуючись з висновками,
викладеними в акті перевірки, ТОВ «РДО»
були подані заперечення № 26 від 17.02.2014
року, за результатом розгляду яких,
згідно висновку від 24.02.2014 року №
10/15-32-22-07-18/33720215, донарахування по акту
перевірки від 08.02.2014 року №
5/15-32-22-07-18/33720215 про результати
документальної планової виїзної
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю «РДО Україна»,
залишені без змін.

На підставі акту перевірки,
Головним управлінням Міндоходів в
Одеській області, прийняті податкові
повідомлення - рішення від 27 лютого 2014
року: № про визначення суми
грошового зобов'язання на товари, що
ввозяться на територію України
суб'єктами господарювання за основним
платежем в розмірі 50 371, 87 грн., за
штрафними(фінансовими) санкціями в
розмірі 12 592, 97 грн.; № про
визначення суми грошових зобов'язань з
податку на додану вартість з товарів,
ввезених на територію України
суб'єктами господарювання за основним
платежем в розмірі 742 820, 34 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 371 410, 17 грн.

Суд встановив, що в ході
перевірки, за результатами опрацювання
документів, що подавалися ТОВ «РДО
УКРАЇНА» до митного оформлення товарів
у період, що перевірявся, та документів,
що були надані товариством під час
проведення перевірки, органом доходів
та зборів встановлено, що при ввезенні
позивачем сільськогосподарської
техніки з Німеччини, постачальником
якої є іноземне підприємство John Deer
International GmbH, здійснювалось за контрактом
від 01.06.2012 року № JD-RDO1-UA-2012 додатками та
дистриб'юторським договором на
поставку сільгосптехніки від 18.04.2012
року № JDIN-UA-RDO-Odessa -04/12.

Відповідно до ч. (а) п.п. 2.1 п. 2
розділу ІІІ дистриб'юторського
договору ТОВ «РДО Україна» надає свою
згоду надавати John Deer International GmbH звіти
щодо поставок, завірені бухгалтерські
баланси, документи щодо доходів та
витрат в такі терміни та в такий спосіб,
як це буде вимагатися John Deer International GmbH,
включаючи надання такої інформації в
електронному вигляді.

В ході перевірки, керівнику ТОВ
«РДО УКРАЇНА» надано запит на
представлення звітів, що надавались John
Deer International GmbH та отримано відповідь
листом від 15.01.2014 року у якому
зазначено, що товариство для компанії
John Deer International GmbH надає копії фінансових
звітів, а саме: фінансовий звіт суб'єкта
малого підприємництва форма 1 «Баланс»
та звіт про фінансові результати форма
2.

За результатом проведеної
перевірки, органом доходів та зборів
встановлено, що ввезення ТОВ «РДО
УКРАЇНА» сільськогосподарської
техніки з Німеччини в режимі імпорт
здійснювалось за заниженими цінами,
оскільки продавець та покупець є
пов'язаними між собою особами, тому при
здійсненні операцій з поставки товару,
застосовувались «спеціальні» знижки,
відтак митна вартість сільгосптехніки
значно відрізнялась від вартості
подібного товару, заявленої в той же
період іншими декларантами.

Позивач з даними висновками не
погоджується, вважає, що висновки
органу доходів та зборів не
кореспондуються з положеннями
параграфу 4 (е) Статті 15 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно положень зазначеного
параграфу, одна особа вважатиметься
такою, що контролює іншу, якщо перша у
правовому або оперативному відношенні
може застосовувати обмеження до
останньої або керувати нею.

Позивач зазначає що згідно умов
дистриб'ютерського договору має місце
інформаційне ознайомлення компанії із
фінансовими результатами, але договір
не передбачає права компанії керувати
товариством або здійснювати контроль,
тобто позивач наполягає на власній,
самостійній господарській діяльності,
яка здійснюється поза контролем інших
юридичних осіб, що виключає
пов'язаність з John Deer International GmbH,
оскільки мають місце лише
правовідносини контрагентів.

Що стосується, порядку формування
ціни, за якою товариство придбаває
товари у компанії John Deer International GmbH та
визначає їх митну вартість при
ввезенні на територію України за
основним методом, позивач пояснив, що
товариство має індивідуальні ціни та
користується єдиним загальним
комплексом знижок, які залежать від
часу замовлення та доставки,
характеристик товару та умов оплати.

Позивач зазначає, що він не є
єдиним дистриб'ютором компанії John Deer
International GmbH, але працює на ринку вже два
роки та за весь час здійснення
декларування ввезеної техніки, сумніву
щодо його пов'язаності з
постачальником у митних органів не
виникало.

Відповідно до положень ч. 16 ст. 58
Митного кодексу України, для цілей
цього Кодексу особи вважаються
пов'язаними між собою у випадках,
зазначених у статті 15 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно положень параграфів 4,5
статті 15 Багатосторонньої угоди від
15.04.1994, "Угода про застосування статті VII
Генеральної угоди про тарифи й
торгівлю 1994 року", для цілей цієї Угоди
особи вважаються пов'язаними між собою,
тільки якщо: a) вони є службовцями або
директорами підприємств один в одного;
b) вони юридично визнані партнерами по
бізнесу; c) вони є роботодавцем і
працівником; d) будь-яка особа
безпосередньо чи опосередковано
володіє, контролює або утримує 5 чи
більше відсотків випущених акцій, що
дають право голосу, або акцій обох з
них; e) один з них безпосередньо або
опосередковано контролює іншого; f)
обидва безпосередньо або
опосередковано контролюються третьою
особою; g) разом вони безпосередньо або
опосередковано контролюють третю
особу; h) вони є членами однієї й тієї
самої сім'ї.

Особи, які пов'язані одна з одною
в бізнесі таким чином, що одна з них є
одноосібним агентом, одноосібним
дистриб'ютором чи одноосібним
концесіонером іншого, як би це не
називалося, уважаються пов'язаними для
цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають
під критерії пункту 4.

Положення параграфу 5 статті 15
Генеральної угоди, закріплено також в
національному законодавстві, а саме в
ч. 17ст. 58 Митного кодексу України,
згідно положень якої особи, одна з яких
є одноосібним агентом, одноосібним
дистриб'ютором чи одноосібним
концесіонером іншої, як би це не
називалося, вважаються пов'язаними для
цілей цього Кодексу, якщо вони
підпадають хоча б під один із
критеріїв, визначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Судом встановлено, що відповідно
до п. 1 розділу ІІ Дистриб'юторського
договору на поставку сільгосптехніки
від 18.04.2012 року № JDIN-UA-DA-RDO-Odessa-04/12,
визначається юридичний статус
дистриб'ютора, а саме, згідно п. 1.2.
договору, дистриб'ютор є незалежним
суб'єктом господарської діяльності,
він не є працівником, агентом або
представником компанії для досягнення
будь-якої мети.

Згідно п. 1.3 договору,
дистриб'ютор придбаває та здійснює
подальший продаж товарів та супутніх
послуг від свого власного імені та за
свій рахунок та не має повноважень
здійснювати будь-які дії або від імені
компанії шляхом здійснення
представництва, заяв, укладання угод
або договорів або будь-яким іншим
чином.

На підтвердження того, що
товариство не є одноосібним
дистриб'ютором, агентом, концесіонером
чи іншою особою, як би це не називалось,
компанії постачальника, позивач
посилається на загально доступний
інтернет-ресурс, за домен адресою
http:www.deere.ua/wps/dcom/uk_UA/regional_home.page, згідно
якого на території України до
дистриб'юторів з John Deer International GmbH
відносяться: ТОВ «Агро Галс Моторс»,
ТОВ «Агротек», ПАТ «Компанія «Райз»,
ТОВ «Ландтех», ТОВ «Механі К», ТОВ
«Юпитер 9 Агросервіс».

З урахуванням викладеного,
обставини, вважати позивача пов'язаною
особою з постачальником з John Deer International
GmbH, судом не встановлені, а доводи
перевірки не підтвердженні, уз в'язку з
чим висновки органу доходів та зборів в
цій частині суд вважає спростованими.

Що стосується доводів органу
доходів і зборів щодо формування ціни
придбання товару з використанням
спеціальної знижки та не
відповідності його вартості, вартості
ідентичного товару, судом встановлено
наступне.

Відповідно до положень ч. 18 ст. 58
Митного кодексу України, при продажу
товарів між пов'язаними особами
вартість операції береться за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів за першим методом,
якщо декларант покаже, що така вартість
є близькою до вартості однієї з
нижчезазначених операцій, яка
здійснювалася одночасно або майже
одночасно з операцією з оцінюваними
товарами: 1) вартості операції при
продажу непов'язаним покупцям
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів для експорту в Україну; 2)
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
62 цього Кодексу; 3) митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, визначеної згідно з
положеннями статті 63 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ТОВ «РДО
УКРАЇНА», за митною декларацією від
07.06.2012 року № 500040001/2012/000360 було ввезено
на митну територію України наступні
товари (код згідно з УКТ ЗЕД « »,
ставка ввізного мита 5%):

- «Самохідний обприскувач -
моторний транспортний засіб
спеціального призначення - призначений
для сільськогосподарських робіт для
розбризкування рідких речовин, бувший
в експлуатації, модель 4830…». Митна
вартість за МД - 1 516 097, 33 грн. При
митному оформленні сплачені митні
платежі у розмірі 394 185, 31 грн. (в .т.ч
ввізне мито-75 804, 87 грн., ПДВ - 318 380, 44 грн.)
(товар №1, згідно акту перевірки);

- «Самохідний обприскувач -
моторний транспортний засіб
спеціального призначення - призначений
для сільськогосподарських робіт для
розбризкування рідких речовин, бувший
в експлуатації, модель 4730…» Митна
вартість товару за МД - 1 465 304, 99 грн. При
митному оформленні сплачені митні
платежі у розмірі 380 979, 30 грн. (в т.ч.
ввізне мито - 73 265, 25 грн., ПДВ - 307 714, 05
грн.) (товар № 2, згідно акту перевірки);

- «Самохідний обприскувач -
моторний транспортний засіб
спеціального призначення - призначений
для сільськогосподарських робіт для
розбрискування рідких речовин, бувший
в експлуатації, модель 4730…». Митна
вартість товару за МД - 1 449 319, 98 грн. При
митному оформленні сплачені митні
платежі у розмірі 376 823, 20 грн. (в т.ч.
ввізне мито - 72 466, 00 грн., ПДВ - 304 357, 20
грн.) (товар № 3, згідно акту перевірки).

В ході проведення перевірки,
органом доходів та зборів, за даними
цінової бази даних ЄАІС ДМСУ у період,
що є максимально наближеним до митного
оформлення ТОВ «РДО УКРАЇНА» товару № 2
та товару № 3 (код згідно УКТ ЗЕД «
») за МД від 07.06.2012 року №
500040001/2012/000360, митна вартість на
ідентичний товар «Самохідний
обрискувач…, бувший в експлуатації,
модель 4730…» складає 1 550 545, 00 грн. (МД
від 23.05.2012 № 125140000/2012/179579).

ТОВ «РДО УКРАЇНА» проведено
митне оформлення товару № 2 та товару №
3 «Самохідний обприскувач…, бувший в
експлуатації, модель 4730…» (код згідно
УКТ ЗЕД « ») з митною вартістю від 1
449 319, 98 грн. до 1 465 304, 99 грн., що є нижче
даних цінової бази даних ЄАІС ДМСУ.

За даними цінової бази даних ЄАІС
ДМСУ мінімальна митна вартість на
ідентичні товари виробництва
Німеччини, торгівельної марки - «JOHN
DEERE» за аналогічний період за кодом
товару згідно УКТЗЕД за МД №
500050000/2012/24207 складає - 1388208, 56.

За даними цінової бази даних ЄАІС
ДМСУ мінімальна митна вартість на
ідентичні товари виробництва US,
торгівельної марки «JOHN DEERE» за
аналогічний період за кодом товару
згідно УКТЗЕД за МД №
500050000/2012/17939 складає - 511552 грн.

З урахуванням викладеного орган
доходів і зборів дійшов до висновку, що
митна вартість заявлена при митному
оформленні товару № 2 та товару № 3
була значно нижчою від митної вартості
подібних товарів, заявленої майже той
же час іншими імпортерами.

Позивач в ході судового розгляду
справи, що в акті перевірки від 08.02.2014
року, в якості ідентичного товару, що
завозився ТОВ «РДО УКРАЇНА», згідно МД
№ 500050000/2012/24207 від 20.09.2012 року (Комбайн
зернозбиральний W 650 за ціною 1210885, 24
грн.), перевіряючим органом був
зазначений товар, що завезений за МД №
11000016/2011/502858 від 19.05.2011 року.

В ході розгляду справи,
відповідачем надано витяг з Бази ЄАІС,
щодо митної декларації № 11000016/2011/502858,
згідно якої з'ясувалось, що за
зазначеною митною декларацією був
завезений інший товар, а саме комбайн
зернозбиральний модель Т660.

З урахуванням викладеного,
позивач наполягав, що орган доходів і
зборів в акті перевірки, допустив
помилку при порівнянні ціни
неідентичних товарів, оскільки різні
моделі техніки містять різні
характеристики, а відтак й різну
собівартість.

Відповідач проти цього
заперечував, суду пояснив, що на
техніці, ціни якої порівнювались
ідентичні двигуни (TIER2 та TIER4), але суд ці
доводи не приймає, з наступних підстав.

Митним кодексом України (ч. 4 ст. 319, ст.
337) передбачено проведення митного
контролю із застосуванням єдиної з
митними органами
інформаційно-телекомунікаційної
системи, проте правовий статус такої
автоматизованої системи, порядок її
формування, ведення, отримання
інформації, а також порядок
використання її даних суб'єктами
господарських відносин при здійсненні
ними зовнішньоекономічної діяльності,
Митним Кодексом України не
передбачено.

У зв'язку з тим, що автоматизована
інформаційна система (ЦБД ЄАІС ДМСУ),
даними якої оперує митний орган, має
статус «для службового користування»,
суд приходить до висновку, що зазначена
база не містить об'єктивних даних, які
підтверджуються документально, тому в
якості належного доказу по справі
прийнятими бути не можуть, оскільки
оціненими бути не можуть.

Судом встановлено, що до митного
оформлення товарів за митною
декларацією від 07.06.2012 року №
500040001/2012/000360, позивачем представлені
наступні документи:

- контракт від 10.05.2012 №RDO-UA-12/1, та
доповнення за №1, №2, №3 до нього, між
іноземним підприємством RDO EQUIPMENT CO (700
SOUTH 7TH ST. FARGO, ND, 58103, USA, США) та Товариства
з обмеженою відповідальністю «РДО
УКРАЇНА». Предмет контракту -
сільськогосподарська техніка, її
складові, запасні частини та
маркетинговий матеріал на умовах
поставки CIF Іллічівськ, загальна
вартість контракту 2000000,00 дол.США.;

- рахунок-фактури від 10.05.2012 р.
№10-05-12/1, №10-05-12/2, №10-05-12/3 до контракту
від 10.05,2012 №RDO-UA-12/1 на товар самохідний
обприскувач, бувший в експлуатації;

- коносамент (Bill of lading) від 27.04.2012
№N04N12EX5458;

- CMR від 04.06.2012 №46363,№46361, №46362;

- пакувальні листи від 10.05.2012
№10-05-12/1PL, 10-05-12/2PL, 10-05-12/3PL;

-декларація про відповідність від
06.06.2012 №UA.050.D.00105- 12,UA.050.D.00104-12;

- акт про проведення митного
огляду товарів від 07.06.2012 №500040001/2012/000360;

- декларація митної вартості;

- висновок експерта - ФОП ОСОБА_3
від 05.06.2012 за №837/06 (товар №1),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (189 690 дол. США);

- висновок експерта - ФОП ОСОБА_3
від 05.06.2012 за №835/06 (товар №2),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (183 335 дол. США);

- висновок експерта - ФОП ОСОБА_3
від 05.06.2012 за №836/06 (товар №3),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (181 335 дол. США).

Під час перевірки, орган доходів
та зборів встановив, що серед
документів, що стали підставою для
митного оформлення товару, наявні
висновки одного й того самого експерта
ФОП ОСОБА_3, стосовно ринкової вартості
імпортованих товарів (про що не має
даних в графі 44 МД), а саме: висновок
експерта - ФОП ОСОБА_3 від 05.06.2012 за №837/06
(товар №1), підтверджується вартість
товару згідно інвойсу (189 690 дол. США);
від 05.06.2012 за №835/06 (товар №2),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу (183 335 дол. США); від 05.06.2012
за №836/06 (товар №3), підтверджується
вартість товару згідно інвойсу (181 335
дол. США).

З урахуванням викладеного,
відповідач дійшов висновків, що
враховуючи наявність кількох
експертних висновків стосовно одного і
того ж імпортованого товару,
зробленого одним і тим же експертом,
які мають розбіжності стосовно
викладених висновків, щодо визначення
вартості товарів, декларантом
порушені вимоги п.2 ч. 2 статті 52, ч.2, ч.9
статті 58 Митного Кодексу України, у
зв'язку з чим неможливе застосування
методу визначення митної вартості за
ціною договору (контракту).

Позивач в ході судового розгляду,
суду пояснив, що товари за
зовнішньоекономічним контрактом
поставлялися на умовах CIF Іллічівськ
(Вартість, Страхування та Фрахт
(морське перевезення), таким чином у
ціну CIF, яку сплачує покупець входять
вартість товару, страхування, фрахт.

Висновками експерта ФОП ОСОБА_3
від 05.06.2012 року за № 835/06 (товар № 2),
підтверджується вартість товару
згідно інвойсу - 183 335 доларів США), а
висновок від 07.06.2012 року № 835/1/06 (товар
№2), містить ринкову вартість товару -
163 167 доларів США.

Позивач зазначив, що обидва
висновки були представлені митному
органу з власної ініціативи
товариства, з метою підтвердження
безпосередньої ринкової вартості
ввозимого товару. В якості додаткового
підтвердження митної вартості товару
при розмитнені було надано висновок з
більшою вартістю.

Аналогічна ситуація стосується
висновків експерта ФОП ОСОБА_3 від
05.06.2012 року № 836/06, згідно якого
підтверджено вартість товару № 3
згідно інвойсу у розмірі 181 335 доларів
ЧША та від 07.06.2012 року № 836/1/06 згідно
якого ринкова вартість товару складає
163 167 доларів США.

Відповідно до положень ч. 2, ч.3 ст.
57 Митного кодексу України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно положень ч. 4 ч.5 ст. 58
Митного кодексу України, митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до положень ч.1-3 ст. 53
Митного кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені
у частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З урахуванням викладеного, суд
погоджується з доводами позивача, що
експертний висновок є додатковим
довідковим документом, надання якого
не є обов'язковим для декларанта. Судом
встановлено, що на підтвердження
обґрунтованості заявленої митної
вартості товарів, позивач надав всі
необхідні документи та правомірно
визначив митну вартість товару №2 та №
3, за ціною контракту, тобто за фактично
сплаченою ціною, з урахуванням сум всіх
платежів, які були здійсненні за
умовами контракту.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

За результатом розгляду справи,
суд приходить до висновку що позивач
довів ті обставини на які посилався в
обґрунтування заявлених позовних
вимог тому вони підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2,6-14,17,19,70,71,86,
128,159-163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «РДО УКРАЇНА» до
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
27.02.2014 року №.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
27.02.2014 року №.

Забов'язати Державну
казначейську службу України стягнути
судові витрати із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка Головного управління
Міндоходів в Одеській області у
розмірі 487, 20 грн. на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «РДО
УКРАЇНА» (місцезнаходження: вул.
Локомотивна, буд. 36,корпус «Л», м. Одеса,
Одеська область,65013,).

У виконавчому листі зазначити як
боржника Державний бюджет України в
особі Головного управління Міндоходів
в Одеській області.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний судом 25.07.2014
року.

Суддя

Н.В. Бжассо

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
27.02.2014 року №.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
27.02.2014 року №.

Забов'язати Державну
казначейську службу України стягнути
судові витрати із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка Головного управління
Міндоходів в Одеській області у
розмірі 487, 20 грн. на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «РДО
УКРАЇНА» (місцезнаходження: вул.
Локомотивна, буд. 36,корпус «Л», м. Одеса,
Одеська область,65013,).

25 липня 2014 року.