Справа № 824/2329/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2329/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук
О.І.,

представника позивача Ротара А.В. та
представника відповідача Маковійчука
С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Чернівецького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
державного підприємства «Путильське
лісове господарство» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

В С Т А Н О В И В :

В поданому до суду адміністративному
позові Чернівецьке обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
просить суд стягнути з державного
підприємства «Путильське лісове
господарство» на свою користь
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів: за 2012
р. в сумі 36485,98 грн та пеню в розмірі 4903,72
грн, за 2013 р. в сумі 37873,97 грн та пеню в
розмірі 829,43 грн

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилався на те, що
відповідачем у 2012 р. та 2013 р. порушені
вимоги Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» щодо працевлаштування
інвалідів у кількості 4%
середньооблікової чисельності штатних
працівників.

Зазначав, що територіальною державною
інспекцією праці у Чернівецькій
області 23 квітня 2014 року складено акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю. Перевіркою встановлено, що у
відповідності до статистичної
звітності за ф. 1-ПВ за 2012 р.
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становила 378 осіб, фонд оплати праці
штатних працівників склав 13791,7 тис.грн,
норматив склав 15 осіб. Перевіркою
встановлено, що протягом 2012 р.
середньооблікова чисельність зайнятих
інвалідів склала 14 осіб, тоді як у звіті
було відображено 15 осіб.

Середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу за 2013 р.
становили 367 осіб, а у звіті від 21 січня
2014 року відображено 354 особи. Фонд
оплати праці за 2013 р. склав 13899,6тис.грн.
Норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів склав 15
осіб, а у звіті від 21 січня 2014 року
розраховано 14 осіб.

19 травня 2014 року державним
підприємством «Путильське лісове
господарство» було подано уточнюючі
звіти, в яких вказано дані встановлені
під час перевірки.

Позивач на підставі звітів форми 10-ПІ
від 19 травня 2014 року вважає, що
відповідач зобов'язаний був самостійно
сплатити за 2012 рік до 15 квітня 2013 року
адміністративно-господарські санкції
в сумі 36485,98 грн, за 2013 рік до 15 квітня 2014
року - адміністративно-господарські
санкції в сумі 37873,97 грн, що
підтверджується розрахунком
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
відповідно до акту перевірки та
поданих підприємством звітів форми
№10-ПІ.

Крім цього, у відповідності до
положень статті 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» відповідач
повинен сплатити пеню за 2012 р. в розмірі
4903,72 грн, за 2013 р. - в розмірі 829,43 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та, посилаючись на
обставини, викладені в позові, просив
суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував та просив суд в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Зазначав, що позивач в обґрунтування
заявлених вимог безпідставно
посилається на акт перевірки
територіальної державної інспекції
праці у Чернівецькій області від 23
квітня 2014 року.

Вказував, що згідно протоколу №1
загальних зборів трудового колективу
державного підприємства «Путильське
лісове господарство» від 14 жовтня 2011
року на підприємстві виділено 31 робоче
місце для працевлаштування інвалідів.
У 2012-2013 роках на підприємстві працювало
по 18 інвалідів.

Також посилався на лист Путильського
районного центру зайнятості від 15
липня 2014 року №20-02-01/415, в якому надано
інформацію про подання відповідачем у
2012 р. 38 звітів форми 3-ПН «Про наявність
вакансій», а в 2013 р. - 65 звітів форми 3-ПН
«Про наявність вакансій»; всі
оголошені вакансії пропонувалися і
особам, які мають інвалідність і яким
згідно рекомендацій МСЕК дозволяється
виконувати запропоновану роботу;
жодного випадку відмови державним
підприємством «Путильське лісове
господарство» у працевлаштування осіб,
направлених на роботу, Путильським
районним центром зайнятості
зафіксовано не було.

Відповідач не погоджувався з
твердженням позивача про порушення ним
вимог Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні». На його думку, підприємством
було вжито всіх залежних від нього
заходів по недопущенню господарського
правопорушення.

Крім цього, просив у задоволенні
позовних вимог про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за 2012 р. відмовити з підстав пропуску
позивачем строку звернення до суду,
встановленого частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши всі обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року
територіальною державною інспекцією
праці у Чернівецькій області складено
акт перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю №24-11-39/228.

Згідно вказаного акту перевіркою
встановлено, що в державному
підприємстві «Путильське лісове
господарство» у відповідності до
статистичної звітності за ф. 1-ПВ за 2012
р. середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становила 378 осіб, фонд оплати праці
штатних працівників склав 13791,7 тис.грн.
Відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів
склав 15 осіб. Перевіркою встановлено,
що протягом 2012 р. на підприємстві
середньооблікова чисельність зайнятих
інвалідів склала 14 осіб, тоді як у звіті
було відображено 15 осіб, оскільки до
чисельності було включено ОСОБА_3 з ІІІ
групою інвалідності, яка перебувала у
2012 р. у декретній відпустці, однак, у
відповідності до інструкції про
визначення середньооблікової
чисельності не включаються до
середньооблікової чисельності штатних
працівників чисельність осіб, які
перебувають у декретній відпустці.

Середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу за 2013 р.
становили 367 осіб, у звіті відображено
354 особи. Фонд оплати праці за 2013 р.
склав 13899,6 тис.грн. Відповідно до статті
19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів склав 15
осіб, а у звіті розраховано 14 осіб.
Потягом 2013 р. на підприємстві
середньооблікова чисельність зайнятих
інвалідів склала 14 осіб.

Отже, відповідно до законодавства на
підприємстві не виконано встановлений
норматив у 2012 р. та 2013 р., чим порушено
вимоги статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» та подані дані у
звітності за 2012 р. та 2013 р. не є
достовірними ( а.с.9-10, т.1).

19 травня 2014 року державним
підприємством «Путильське лісове
господарство» було подано уточнюючі
звіти «про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» форми 10-ПІ
за 2012 р. та 2013 р.

Так, згідно звіту за 2012 р.
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 378 особи, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 14 осіб; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 15
осіб; фонд оплати праці штатних
працівників - 13791,7 грн; середньорічна
заробітна плата штатного працівника
складає 36485,98 грн.

Згідно звіту за 2013 р. середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу становить 367 особи, з
них: середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність - 14 осіб; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 15
осіб; фонд оплати праці штатних
працівників - 13899,6 грн; середньорічна
заробітна плата штатного працівника
складає 37873,57 грн (а.с.5-6, т.1).

У зв'язку з цим, 26 травня 2014 року
Чернівецьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
направило державному підприємству
«Путильське лісове господарство»
претензію на суму 79784,27 грн (а.с.8, т.1),
яку в добровільному порядку задоволено
не було, після чого суб'єкт владних
повноважень звернувся суду з даним
позовом.

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні, рівні з усіма
іншими громадянами можливості для
участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам ефективно
реалізувати права та свободи людини і
громадянина та вести повноцінний
спосіб життя згідно з індивідуальними
можливостями, здібностями і інтересами
гарантує та визначає Закон України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року № 875-XII.

Згідно частини третьої статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до положень статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Статтею 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» передбачено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

З указаних норм права вбачається,
зокрема, що на підприємства, установи,
організації покладено обов'язок
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу робочих місць,
установленого статтею 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», надавати
державній службі зайнятості
відповідну інформацію і щороку
звітують Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів. У разі ж,
якщо середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, підприємства,
установи, організації самостійно в
строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, сплачують
адміністративно-господарські санкції,
за порушення термінів сплати яких
нараховуються пеня.

Судом встановлено, що відповідачем у
2012-2013 роках згідно даних акту перевірки
від 23 квітня 2014 року та звітів форми
10-ПІ від 19 травня 2014 року не виконано
встановлений норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

Адміністративно-господарська
відповідальність, що передбачена
статтею 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», за своєю правовою природою є
господарсько-правовою
відповідальністю.

Відповідно положень статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає, зокрема, за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Суд зазначає, що до обов'язків
роботодавців стосовно забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування,
крім виділення та створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
належить також надання державній
службі зайнятості інформації,
необхідної для організації такого
працевлаштування, адже за змістом
статті 181 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» пошук підходящої роботи для
інваліда здійснює саме державна служба
зайнятості.

Такий обов'язок роботодавців визначено
як статтею 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», так і статтею 20 Закону
України «Про зайнятість населення» від
01 березня 1991 року №803-XII (чинного до 01
січня 2013 року), відповідно до положень
якої підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про зайнятість населення» від
05 липня 2012 року №5067-VI, пунктом 4 частини
3 статті 50 якого визначено, що
роботодавці зобов'язані своєчасно та в
повному обсязі у порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
політики у галузі статистики, подавати
територіальним органам центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
інформацію про попит на робочу силу
(вакансії); заплановане масове
вивільнення працівників у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, у тому числі ліквідацією,
реорганізацією або перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників підприємства, установи,
організації незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання за два місяці до
вивільнення.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що відповідач протягом
2012-2013 років щомісяця подавав до
Путильського районного центру
зайнятості звіти форми 3-ПН «Про
наявність вакансій», що
підтверджується довідкою Путильського
районного центру зайнятості від 15
липня 2014 року №20-02-01/415 та наданими суду
центром зайнятості копіями вказаних
звітів (а.с. 24 - 26, 161- 250 т.1, а.с. 1-32 т.2).

Між тим, у звітах «про наявність
вакансій» форми №3-ПН, які подавалися
відповідачем до районного центру
зайнятості протягом 2012 року та до 09
липня 2013 року, не було вказано про
кількість робочих місць для
працевлаштування саме інвалідів, тобто
не зазначалось про потребу інвалідів
на конкретну посаду (графа 15 «окрема
категорія громадян у рахунок броні, а
також інваліди, пенсіонери, студенти та
інші»).

Водночас згідно Інструкції щодо
заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт
про наявність вакансій», затвердженої
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19
грудня 2005 р. N 420 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 21 грудня
2005 р. за N 1534/11814 (діяла до 12 липня 2013
року), відповідно до Закону України "Про
зайнятість населення" підприємства,
установи й організації, їх структурні
підрозділи та філії незалежно від
форми власності та господарювання
повинні за наявності вакансій у
повному обсязі подавати інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакансій) центрам зайнятості за місцем
їх реєстрації як платника страхових
внесків.

У графі 15 наводяться дані про
можливість працевлаштування на вільне
робоче місце (вакантну посаду) особи, що
належить до окремої категорії
громадян, які потребують соціального
захисту і не здатні на рівних умовах
конкурувати на ринку праці, у рахунок
річної броні, установленої місцевими
державними адміністраціями,
виконавчими органами відповідних рад
за поданням центрів зайнятості,
відповідно до статті 5 Закону України
"Про зайнятість населення", із змінами
та доповненнями, а також інвалідів,
пенсіонерів, студентів та інших.

З 12 липня 2013 року набрав чинності
Порядок подання форми звітності №3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)», затверджений наказом
Міністерства соціальної політики
України 31 травня 2013 року №316 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 17 червня 2013 року за №988/23520.

Згідно пункту 3.1 цього Порядку у разі
згоди роботодавця на укомплектування
вакансій за сприяння територіальних
органів (у графі 5 розділу I зазначено
"Так") для кожного такого запису
заповнюється розділ II, у якому
відображаються порядковий номер
відповідного запису у розділі I, а також
характеристики таких вакансій, умови
праці та вимоги до претендентів.

Відповідно до підпункту 3.1.3 пункту 3.1
Порядку подання форми звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» у пункті 3 вказується
кількість вакансій, на які можуть бути
працевлаштовані громадяни, що мають
додаткові гарантії у сприянні
працевлаштуванню (відповідно до статті
14 Закону України "Про зайнятість
населення"), і за необхідності
зазначаються категорії таких громадян.

Однак у звітах «Інформація про попит на
робочу силу (вакансії)» форми 3-ПН, що
подавалися державним підприємством
«Путильське лісове господарство» до
районного центру зайнятості після 08
липня 2013 року і до кінця 2013 року,
відповідачем не вказувалось про
кількість вакансій, на які можуть бути
працевлаштовані громадяни, що мають
додаткові гарантії у сприянні
працевлаштуванню (відповідно до статті
14 Закону України "Про зайнятість
населення" до таких належать і
інваліди, які не досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування").

Також у пункті 4 звіту не зазначались
категорії таких громадян (крім звітів
від 09 липня 2013 року, від 16 липня 2013 року,
від 27 серпня 2013 року, від 30 вересня 2013
року, від 14 жовтня 2013 року та від 26
листопада 2013 року).

Відтак, в порушення наведених норм,
звіти форми 3-ПН, які подавалися
державним підприємством «Путильське
лісове господарство» до Путильського
районного центру зайнятості протягом
2012-2013 років, були оформлені неналежним
чином, без зазначення повної та
достовірної інформації про вакантні
місця саме для працевлаштування
інвалідів.

До того ж, в довідці Путильського
районного центру зайнятості від 26
червня 2014 року №20-04-04/345 вказано про те,
що протягом 2012-2013 років державне
підприємство «Путильське лісове
господарство» не інформувало районний
центр зайнятості про створення
спеціальних робочих місць. Інших
звернень зазначеного підприємства до
центру зайнятості з питань
працевлаштування інвалідів не було
(а.с.11, т.1).

Крім цього, не було надано відповідачем
в підтвердження того, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
працевлаштування інвалідів, і
відомостей про розміщення в засобах
масової інформації оголошень про
можливість прийняття на роботу
інвалідів.

За таких обставин та зважаючи на вимоги
указаного вище законодавства, що
регулює спірні правовідносини, суд
приходить до висновку про неналежне
виконання державним підприємством
«Путильське лісове господарство» у
2012-2013 роках обов'язку щодо
працевлаштування інвалідів у
кількості 4% середньооблікової
чисельності штатних працівників та
щодо інформування своєчасно та у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), призначених
для працевлаштування інвалідів,
відповідних органів, які займаються
працевлаштуванням інвалідів.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини
першої статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до частини першої
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Згідно частини першої та другої статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В ході розгляду справи відповідач не
довів, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Крім того, з огляду на положення Указів
Президента України «Про оптимізацію
центральних органів виконавчої влади»
від 09 грудня 2010 року №1085/2010 та «Про
затвердження Положення про Державну
інспекцію України з питань праці» від 06
квітня 2011 року №386/2011, а також Угоди
про співробітництво та організацію
взаємовідносин у сфері здійснення
державного нагляду та контролю за
дотриманням вимог чинного
законодавства щодо працевлаштування
інвалідів, укладеною між
Територіальною державною інспекцією
праці у Чернівецькій області та
Чернівецьким обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
від 27 лютого 2014 року, суд вважає
безпідставними посилання відповідача
на те, що позивач не повинен був
враховувати акт перевірки від 23 квітня
2014 року.

В ході такої перевірки і було
встановлено, що відповідно до
законодавства державним підприємством
«Путильське лісове господарство» не
виконано встановлений норматив у 2012 р.
та 2013 р., чим порушено вимоги статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
подані дані у звітностях за 2012 р. (звіт
форми 10-ПІ від 04 лютого 2013 року, а.с. 35 т.2)
та за 2013 р. (звіт форми 10-ПІ від 21 січня
2014 року, а.с.7 т.1) не є достовірними.

Поряд з цим суд критично оцінює наданий
відповідачем звіт «про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік»
форми 10-ПІ (а.с.34, т.2), оскільки у ньому не
зазначено дату його подання, а
відомості щодо середньооблікової
кількості штатних працівників
облікового складу, у т.ч. інвалідів,
суперечать відомостям, які містяться у
наданому позивачем звіті державного
підприємства «Путильське лісове
господарство» «про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік»
форми 10-ПІ від 04 лютого 2013 року та
відомостям, указаних в акті перевірки
від 23 квітня 2014 року.

Вказаний акт був підписаний директором
державного підприємства «Путильське
лісове господарство» П.П. Фрей без
зауважень, а 19 травня 2014 року за його
підписом було подано уточнюючі звіти
«про зайнятість і працевлаштування
інвалідів» форми 10-ПІ за 2012 р. та 2013 р.

Саме у зв'язку з поданням 19 травня 2014
року вказаних звітів Чернівецькому
обласному відділенню Фонду
соціального захисту інвалідів і стало
відомо про невиконання державним
підприємством «Путильське лісове
господарство» у 2012 р. та 2013 р. нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, що стало підставою для
звернення наприкінці червня 2014 р. до
суду з даним позовом.

Згідно частини другої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог.

Відтак, суд вважає помилковим
твердження відповідача про пропуск
позивачем строку звернення до суду з
даним позовом в частині стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за 2012 р.

До того ж, відповідач помилково просив
суд відмовити в позові у вказаній
чистині з наведених підстав. Наслідком
пропущення позивачем строку звернення
до адміністративного суду є залишення
позову без розгляду, а не прийняття
рішення про відмову в його задоволенні
(стаття 100 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Враховуючи викладене, заявлені
Чернівецьким обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
вимоги про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та, у зв'язку з порушенням терміну їх
сплати, пені є обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню повністю.

При цьому суд бере до уваги та вважає
правильним розрахунок
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів, та пені з 15
квітня 2014 року за прострочення сплати
адміністративно-господарських санкцій
державним підприємством «Путильське
лісове господарство» станом на 27
червня 2014 року (а.с.4, т.1).

Зважаючи на положення статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
та враховуючи, що спір вирішено на
користь суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз,
підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з державного підприємства
«Путильське лісове господарство» на
користь Чернівецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів за 2012
рік в сумі 36485 (тридцять шість тисяч
чотириста вісімдесят п'ять) грн 98 коп та
пеню в розмірі 4903 (чотири тисячі
дев'ятсот три) грн 72 коп, а також
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів за 2013
рік в сумі 37873 (тридцять сім тисяч
вісімсот сімдесят три) грн 97 коп та пеню
в розмірі 829 (вісімсот двадцять дев'ять)
грн 43 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 04
серпня 2014 року.