Справа № 826/9918/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2014 року № 826/9918/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Головного управління
Пенсійного Фонду України у Київський
до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_1
про скасування постанови про
накладення штрафу від 02 липня 2014 року, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
10 липня 2014 року до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось Головне управління
Пенсійного Фонду України у Київський
області (далі - ГУ ПФУ у Київській
області, позивач) з адміністративним
позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві про
скасування постанови державного
виконавця про накладення штрафу від 02
липня 2014 року ВП № 29005054 за невиконання
рішення суду відповідно до виконавчого
листа № 2-111/2006 від 29.08.2011 р. (далі -
оскаржувана постанова).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва про відкриття
провадження в адміністративній справі
від 11 липня 2014 року до участі у справі в
якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
залучено ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, третя
особа).

17 липня 2014 року в судовому засіданні
протокольною ухвалою замінено
неналежного відповідача - Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві на належного відповідача -
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві (далі - Управління ДВС ГУЮ у м.
Києві, відповідач).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржувана постанова є
протиправною та підлягає скасуванню, в
зв'язку з тим, що в зазначеному
документі не наведені доводи, на
підставі яких державний виконавець
прийшов до висновку про відсутність у
боржника поважних причин, які б
унеможливлювали виконання боржником
судового рішення; жодних дій щодо
перевірки даного факту державним
виконавцем не здійснено, а тому
оскаржувана постанова прийнята
державним виконавцем необґрунтовано,
тобто без врахування всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.

Державний виконавець на виконання
ухвали суду супровідним листом
направив копію матеріалів виконавчого
провадження ВП № 29005054, в якій проти
позову заперечив в повному обсязі та
просив розгляд справи проводити без
його участі.

Третя особа правами, передбаченими ст.
49 Кодексу адміністративного
судочинства України, не скористалася,
письмових пояснень та/або заперечень
не надала. В судове засідання ОСОБА_1
та/або його представник не прибули.

Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з
неявкою в судове засідання 17.07.2014 р.
представника відповідача та третьої
особи, суд дійшов висновку про розгляд
справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2011 року головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві на
підставі виконавчого листа № 2-111/2006,
виданого 29 серпня 2011 року Мироніським
районним судом Київської області
прийнято Постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 29005054 з
примусового виконання рішення суду,
яким зобов'язано ГУ МВС України в
Київській області виплачувати ОСОБА_1
пенсію з урахуванням доплати за
виконання службових обов'язків в зоні
відчуження, передбаченої статтею 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 січня 2005 року з
урахуванням проведених виплат.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у м. Києві від 05
грудня 2011 року ВП № 29005054 замінено
сторону виконавчого провадження з
неналежного відповідача - Головне
управління МВС України в Київській
області на належного відповідача -
Головне управління Пенсійного фонду
України у Київській області, по
виконанню судового рішення.

02 липня 2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві прийнято
Постанову про накладання штрафу ВП №
29005054, якою на боржника - ГУ ПФУ у
Київській області за невиконання
рішення суду накладено штраф у розмірі
680,00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною
постановою, Головне управління
Пенсійного фонду України у Київській
області звернулось до суду з вимогами
про її скасування.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд погоджується з
доводами позивача, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції
України (тут і далі по тексту всі
нормативно-правові акти вказані в
редакції, чинній в момент виникнення
спірних правовідносин) правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюються Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV) та
іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 11 Закону № 606-ХІV
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону № 606-ХІV передбачено,
що державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону №
606-ХІV).

Згідно з статтею 5 Закону № 606-ХІV вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Державному виконавцю повинні бути
безоплатно надані у встановлений ним
строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень. Невиконання законних
вимог державного виконавця тягне за
собою відповідальність згідно із
законом.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, накладати стягнення
у вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом (пункт 13 частини 3
статті 11 Закону № 606-ХІV).

Частиною п'ятою статті 12 Закону № 606-ХІV
передбачено, що сторони зобов'язані
протягом трьох робочих днів письмово
повідомити державного виконавця про
повне чи часткове самостійне виконання
рішення боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи.

Відповідно до статті 75 Закону № 606-ХІV
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення

Відповідно до частини 1 статті 89 Закону
№ 606-ХІV у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

З метою повного та всебічного
з'ясування обставин справи, суд своєю
ухвалою про відкриття провадження в
адміністративній справі від 11 липня 2014
року витребував від відповідача
належним чином засвідчену копію
матеріалів виконавчого провадження ВП
№ 29005054.

Із наданої суду копії матеріалів
виконавчого провадження ВП № 29005054
встановлено, що Миронівським районним
судом Київської області 29 серпня 2011
року видано виконавчий лист по справі
№ 2-111/2006, яким зобов'язано ГУ МВС
України в Київській області
виплачувати ОСОБА_1 пенсію з
урахуванням доплати за виконання
службових обов'язків в зоні відчуження,
передбаченої статтею 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01 січня
2005 року з урахуванням проведених
виплат.

До підрозділу примусового виконання
рішень Головного управління юстиції у
м. Києві звернувся ОСОБА_1 із заявою про
примусове виконання виконавчого
документу від 05 вересня 2011 року (вх. №
12938/04-01-28 від 16 вересня 2011 року).

23 вересня 2011 року головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві відкрито
виконавче провадження ВП № 29005054.

Вимогою державного виконавця № 966/1 від
14 жовтня 2011 року начальника Головного
Управління МВС України в Київській
області зобов'язано повідомити в строк
до 10-ї години 24 жовтня 2011 року підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
виконання виконавчого документу
(виконавчий лист № 2-111/2006, виданий 29.08.2011
р. Миронівським районним судом
Київської області).

Ухвалою Миронівського районного суду
Київської області від 03 листопада 2011
року по справі № 2а/1017/111/2006 замінено
Головне управління МВС України в
Київській області як вибулу сторону
виконавчого провадження
правонаступником Головним управлінням
Пенсійного фонду України у Київській
області в частині перерахунку та
виплати пенсії ОСОБА_1.

На підставі вказаної ухвали суду,
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ в м. Києві 05 грудня
2011 року прийнято постанову про заміну
сторони виконавчого провадження ВП №
29005054.

02 липня 2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві прийнято
постанову про накладання штрафу на
боржника: ГУ ПФУ у Київській області в
розмірі 680,00 грн., за невиконання
рішення суду.

Разом з тим суд зазначає, що з наданої
суду копії матеріалів вказаного
виконавчого провадження не вбачається,
які саме дії щодо примусового
виконання виконавчого листа
Мироніського районного суду Київської
області від 29 серпня 2011 року № 2-111/2006
вчинялись відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві в період з
2012-2013 роки, 1 півріччя 2014 року та які
рішення (постанови) за їх наслідками
приймались.

В оскаржуваній постанові від 02 липня 2014
року про накладення відповідачем
штрафу на Головне управління
Пенсійного фонду України у Київській
області в розмірі 680,00 грн. зазначено, що
боржником не виконано рішення суду в
термін, наданий державним виконавцем.

Проте, з матеріалів виконавчого
провадження ВП № 29005054 та безпосередньо
з постанови про накладення штрафу від 02
липня 2014 року не вбачається, який саме
термін було встановлено державним
виконавцем боржнику - ГУ ПФУ у
Київській області для виконання
рішення суду, чи з'ясовував відповідач
поважність причини пропуску цього
строку та чи рішення суду боржником не
виконано повністю або в частині.

Натомість представник позивача в
судовому засіданні дав пояснення
стосовно того, що Головне управління
Пенсійного фонду України у Київській
області виконує рішення суду та
проводить пенсійні виплати ОСОБА_1
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

На підтвердження своїх доказів
представником позивача надано суду
копію листа від 11 листопада 2010 року,
адресованого Головному державному
виконавцю підрозділу примусового
виконання рішень ГУЮ у м. Києві, з якого
вбачається, що боржником проведено
перерахунок пенсії ОСОБА_1 та надано
копію розрахунку доплати до пенсії
надбавки за роботу в зоні ЧАЕС в складі
грошового забезпечення від 11.11.2010 р.

Також, суду надано копію листа № 3461/04 за
підписом начальника управління
Пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян ОСОБА_2, в якому
зазначено, що на виконання постанови
Миронівського районного суду
Київської області від 25.12.2012 р. №
2-а/1017/3078/12 проведено перерахунок пенсії
ОСОБА_1 відповідно до статті 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 11 січня 2011 року по 22 липня 2011
року включно з урахуванням проведених
виплат. Доплата по перерахунку в
розмірі 718,55 грн. включена в додаткову
відомість на червень місяць 2014 року.

Таким чином, з наданих суду
представником позивача документів
вбачається, що ГУ ПФУ у Київській
області виплачує ОСОБА_1 пенсію з
урахуванням доплати за виконання
службових обов'язків в зоні відчуження
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому суд
вважає, що підстави для накладення на
боржника штрафу відсутні.

З підстав того, що відповідач не довів
правомірності прийнятого ним рішення,
суд приходить до переконання про
визнання оскаржуваної постанови
протиправною та її скасування.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини першої статті 9
КАС України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини першої статті 71
КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності свого рішення.

Оцінюючи подані сторонами докази, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до переконання про задоволення
позовних вимог позивача в повному
обсязі.

Враховуючи те, що позивач, відповідно
до приписів пункту вісімнадцятого
частини першої статті 5 Закону України
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року
№ 3674-VI, звільнений від сплати судового
збору, питання розподілу судових
витрат судом не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Головного
управління Пенсійного Фонду України у
Київський області задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
накладення штрафу від 02 липня 2014 року
по виконавчому провадженню ВП № 29005054.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко