Справа № 2а-2669/12/1370
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/11391/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Прокуратури Львівської
області, третя особа - Прокурор
Львівської області, Головне управління
державного казначейства України у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування наказів, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Прокуратури Львівської області, третя
особа - Прокурор Львівської області,
Головне управління державного
казначейства України у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування трудового договору,
оформленого наказом Прокурора
Львівської області від 06 липня 2011 року
№ 827к про її переведення на посаду
старшого помічника прокурора
Пустомитівського району Львівської
області на час перебування ОСОБА_3 у
відпустці для догляду за дитиною до
досягнення нею 6-річного віку а також
наказу прокурора Львівської області
від 06 липня 2011 року № 827к, наказу
прокурора Львівської області від 07
грудня 2011 року № 1811к. Поновлення на
посаді прокурора району чи іншій
рівнозначній посаді в прокуратурі
Львівської області з 08 грудня 2011 року
та стягнення з відповідача на її
користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 08 грудня 2011 року
по день поновлення на роботі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги повністю.

Колегія суддів, перевіривши доводи
касаційної скарги та заперечення на
неї, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, не
вбачає порушення судами норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, і тому вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом прокурора
Львівської області від 26 жовтня 2004 року
№ 1169 ОСОБА_2 призначена на посаду
помічника прокурора Галицького району
м. Львова, а наказом прокурора
Львівської області від 15 липня 2008 року
№ 618к - переведена на посаду помічника
прокурора Шевченківського району м.
Львова.

Наказом прокурора Львівської області
від 06 липня 2011 року № 827к ОСОБА_2 була
переведена на посаду старшого
помічника прокурора Пустомитівського
району Львівської області (на час
перебування у відпустці для догляду за
дитиною до досягнення нею 6-річного
віку ОСОБА_3). З даним наказом позивач
ознайомлена, що підтверджується її
особистим підписом.

Підставою для переведення позивача на
посаду старшого помічника прокурора
Пустомитівського району Львівської
області здійснене на підставі
власноручно написаного нею рапорту від
05 липня 2011 року.

Доводи позивача про те, що даний рапорт
вона написала внаслідок тривалого
(протягом кількох місяців) тиску на неї
з боку її безпосереднього керівника -
прокурора Шевченківського району м.
Львова не знайшли свого підтвердження
під час судового розгляду справи в
судах першої та апеляційної інстанцій.

Більш того, судами попередніх
інстанцій досліджено, що з 06 липня 2011
року по 08 грудня 2011 року позивач
виходила на роботу в прокуратуру
Пустомитівського району Львівської
області, виконувала функціональні
обов'язки старшого помічника прокурора
району та отримувала заробітну плату,
що підтверджується табелем обліку
робочого часу Прокуратури
Пустомитівського району Львівської
області, довідкою Відділу фінансування
та бухгалтерського обліку та іншими
документами і поясненнями сторін.

З огляду на викладене, встановлені
судами та підтверджені матеріалами
справи фактичні обставини справи
вказують на безпідставність позовних
вимог ОСОБА_2 та правомірність спірного
наказу прокурора Львівської області
від 06 липня 2011 року № 827к, оскільки
рапорт про переведення позивач
написала за власним бажанням,
строковий трудовий договір укладено
нею добровільно без будь-якого тиску та
будучи повідомленою про її переведення
на посаду на час перебування ОСОБА_3 у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею 6-річного віку.

В подальшому, наказом прокурора
Львівської області від 07 грудня 2011 року
№ 1811к позивача звільнено з посади
старшого помічника прокурора
Пустомитівського району Львівської
області у зв'язку з виходом на роботу
основного працівника і закінченням
строкового договору, згідно пункту 2
статті 36 Кодексу законів про працю
України, у зв'язку із закінченням
строку трудового договору.

Підставою для прийняття спірного
наказу слугувало подання ОСОБА_3
рапорту від 06 грудня 2011 року про
приступання до виконання службових
обов'язків з 09 грудня 2011 року. З даним
наказом позивач була ознайомлена,
проте від підпису на наказі про
ознайомлення відмовилась.

Згідно пункту 2 статті 36 Кодексу
законів про працю України підставою
припинення трудового договору є
закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23),
крім випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна з сторін не
поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до статті 23 Кодексу законів
про працю України трудовий договір
може бути: безстроковим, що укладається
на невизначений строк; на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін; таким, що укладається на час
виконання певної роботи. Строковий
трудовий договір укладається у
випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Частиною 1 статті 391 Кодексу законів про
працю України передбачено, що якщо
після закінчення строку трудового
договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові
відносини фактично тривають і жодна із
сторін не вимагає їх припинення, дія
цього договору вважається продовженою
на невизначений строк.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
прийняття спірного наказу прокурора
Львівської області від 07 грудня 2011 року
№ 1811к про звільнення ОСОБА_2 стало
закінчення дії строку трудового
договору, оскільки позивач займала
декретну посаду та відповідно при
виході основного працівника (ОСОБА_3) з
відпустки по догляду за дитиною мала
звільнити займану посаду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що при
винесенні спірного наказу прокурора
Львівської області від 07 грудня 2011 року
№ 1811к, не було порушено вимог чинного
законодавства, а тому суди дійшли
вірного висновку щодо відмови в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Верховного Суду України від 10
вересня 2008 року № 6-9644св08 та ухвалі від
10 лютого 2010 року № 6-22056св09.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржувані судові рішення є законними
та обґрунтованими, і підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 03
липня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Прокуратури Львівської
області, третя особа - Прокурор
Львівської області, Головне управління
державного казначейства України у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування наказів -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко