Справа № 2а-5837/11/0546
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/29568/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі міста Макіївки Донецької
області на постанову Совєтського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 25 жовтня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі міста Макіївка
Донецької області про перерахунок
стажу роботи для призначення пенсії на
пільгових умовах,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що рішенням управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі міста Макіївка Донецької
області від 20 серпня 2011 року їй було
відмовлено у зарахуванні до пільгового
стажу періоду роботи з 22 серпня 1992 року
по 19 травня 1994 року у зв'язку з
відсутністю висновку про проведення
атестації робочого місця та відмовлено
у призначенні пенсії на пільгових
умовах у зв'язку з відсутністю
необхідного пільгового стажу.

Вважаючи такі дії відповідача
неправомірними просила зобов'язати
зарахувати період роботи з 22 серпня 1992
року по 19 травня 1994 року у пільговий
трудовий стаж.

Постановою Совєтського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 25
жовтня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просив суд скасувати судові рішення та
постановити нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 22 вересня 1983
року працювала на Макіївському заводі
електропобутових виробів, з 01 лютого 1988
року їй присвоєно 1 розряд гальваніка, а
01 грудня 1988 року - 2 розряд гальваніка. З
01 січня 1989 року Макіївський завод
електропобутових виробів
перейменовано в завод «Імпульс».

Наказом директора Макіївського заводу
електропобутових виробів від 15 вересня
1987 року № 187 затверджено результати
проведеної атестації робочих місць на
заводі.

19 травня 1994 року позивач була звільнена
з роботи за власним бажанням.

03 серпня 2011 року ОСОБА_4 звернулась з
заявою про призначення пенсії на
підстав статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», на що рішенням
від 20 серпня 2011 року отримала відмову у
зв'язку з відсутністю необхідного
пільгового стажу.

Відповідно до даного рішення страховий
стаж роботи ОСОБА_4 складає 28 років 10
місяців 11 днів, з яких стаж роботи по
Списку № 2 - 4 роки 6 місяців 21 день.
Період роботи з 22 серпня 1992 року по 19
травня 1994 року зарахувати до
пільгового стажу є неможливим у зв'язку
з відсутністю наказу про висновок
проведення атестації робочого місця за
цей період.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
атестація робочих місць після 1987 року
на підприємстві де працювала позивач,
не проводилася, і вини її в тому немає,
оскільки вона працювала на тому ж
самому робочому місці, в тих самих
умовах, без будь-яких змін умов праці.
Оскільки законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, її
непроведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин справи колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року № 442 затверджено
Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці. Відповідно до
даного Порядку атестація робочих місць
за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим
Порядком та методичними
рекомендаціями щодо проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженими постановою
Міністерства праці України від 01
вересня 1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці та підпунктом 1.5 пункту 1
Методичних рекомендацій щодо
проведення атестації робочих місць за
умовами праці періодичність
проведення атестації робочих місць
визначається безпосередньо
колективним договором підприємства і
проводиться не рідше одного разу на 5
років.

Із Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці вбачається, що необхідними
умовами для виникнення у особи права на
пенсійне забезпечення на пільгових
умовах відповідно до пункту «б» статті
13 Закону є формальна констатація факту
перебування особи на посаді або
виконання нею робіт, що містяться у
Списку № 2, а також документальне
підтвердження зайнятості працівника
за відповідною професією за
результатами атестації умов праці, яке
полягає у наявності результатів
атестації відповідного робочого місця
за умовами праці. Документами, які
підтверджують результати атестації
робочого місця за умовами праці, можуть
бути: карта умов праці, наказ по
підприємству про затвердження
переліку робочих місць, виробництв,
професій і посад з пільговим пенсійним
забезпеченням працівників; трудова
книжка із записом про витяг із
зазначеного наказу або з додатком
такого витягу.

Відповідно до довідки архівного
відділу Макіївської міської ради
Донецької області від 12 жовтня 2011 року
до сектору зберігання документів з
особового складу ліквідованих
підприємств надійшли атестаційні
матеріали орендного підприємства
«Імпульс» за 1987 рік, інші документи з
проведення атестації робочих місць не
надходили.

Отже, робоче місце позивача було
атестовано у 1987 році. З 1992 року
атестація на підприємстві не
проводилася, компетентний висновок про
умови роботи позивача в цей період
відсутній.

Враховуючи те, що суб'єкт владних
повноважень мав діяти в межах наданих
повноважень і відповідно до вимог
закону, який при призначенні пенсії за
списком № 2 вимагає висновок атестації
робочого місця, то не можна погодитися
з тим, що відповідач порушив права
позивача на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах при
відсутності результатів атестації
робочого місця у спірний період з 22
серпня 1992 року по 19 травня 1994 року.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією, висловленою
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постанові від 10 вересня
2013 року по справі № 21-183а13.

Таким чином, суд першої інстанції
помилково зобов'язав відповідача
призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 2, на що
апеляційний суд увагу не звернув та
залишив без змін дане судове рішення.

Обставини справи встановлені повно і
правильно, але суди попередніх
інстанцій порушили норми
матеріального права, що відповідно до
статті 229 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування судових рішень і ухвалення
нового судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Пенсійного фонду
України в Совєтському районі міста
Макіївки Донецької області
задовольнити.

Постанову Совєтського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 25
жовтня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2012 року скасувати й
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/ З оригіналом згідно Помічник
судді:
В.М.Коваленко