Справа № 264/6155/14-а
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6155/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.
м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя
Донецької області під головуванням
судді Матвєєвої Ю. О. , при секретарі
Кадимовій А.І., розглянувши у
відкритому судовому засідання
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в
Донецькій області про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Іллічівського районного суду
м.Маріуполя з адміністративним позовом
до відповідача про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, де зазначив, що 09 липня
2014 року, керуючи власним автомобілем
ЗАЗ 110557 держ.номер НОМЕР_1, він рухався
по пр.Ілліча в місті Маріуполі з боку
перехрестя вул.М.Мазая і пр. Ілліча в
бік Донецької траси та пересікав
перехрестя пр.Ілліча з вул. Литейна.
Після зупинки працівником ДАЇ був
складений протокол та прийнята
постанова ПС1 149596 за порушення правил
проїзду перехрестя на жовтий сигнал
світлофору.

Не погоджується із винесеною
постановою і в обґрунтування позову
посилається на положення п.8.11 ПДР
України, зазначаючи, що на перехрестя
він виїхав на зелений сигнал
світлофору и лише після перетину стоп
лінії загорівся жовтий сигнал, який
дозволяв з урахуванням відсутності
небезпеки завершити маневр проїзду
перехрестя. Вказує, що працівники ДАЇ в
моменту проїзду перехрестя
знаходилися на відстані 300 метрів на
іншій зустрічній полосі руху та не
могли розгледіти момент перетину
перехрестя.

Зазначив, що працівниками ДАІ порушені
його права, передбачені ст.268 КУпАП,
зокрема, право на правовий захист та
надання власних доказів, не врахована
особа порушника, матеріальний стан.

В судовому засідання позивач підтримав
заявлені позовні вимоги з підстав
наведених в позові.

Представник відповідача - відділу ДАІ
м.Маріуполя УДАІ ГУМВС України в
Донецькій області Михайленко О.А., який
діє на підставі доручення від 22.07.2014р., у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, надав відеозапис вчиненого
правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідив позовну заяву та додані до неї
докази, відеозапис, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою ПС1 №
149596 по справі про адміністративне
правопорушення від 09 липня 2014 року на
ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі
425 гривень за адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, так як позивач 09 липня
2014 року о 17.02 годині, керуючи
автомобілем «ЗАЗ-110557» держ.номер
НОМЕР_1, в місті Маріуполі по пр. Ілліча
і вул. Ливарна проїхав перехрестя на
заборонений жовтий сигнал світлофора,
чим порушив пункт 8.7.3. Правил
дорожнього руху України.

Згідно до ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Суб'єкт владних повноважень
повинен надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребує названі документи та
матеріали. Якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
підставі наявних доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні
та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

В судовому засіданні судом було
досліджено наданий відповідачем
відеозапис проїзду перехрестя, на
якому видно, що позивач рухався на
автомобілі по пр. Ілліча та
під'їжджаючи до перехрестя з
вул.Ливарна почав моргати зелений
сигнал світлофору, який змінився на
жовтий в момент в'їзду автомобіля
позивача на перехрестя. Після чого
позивач, за відсутності небезпеки та
інших транспортних засобів, завершив
проїзд вказаного перехрестя. Тим самим
не створив небезпеки для інших
учасників дорожнього руху.

Згідно пунктів 8.10 та 8.11 Правил
дорожнього руху України у разі подання
світлофором сигналу, що забороняє рух,
водії повинні зупинитися перед
дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія).
Водіям, які в разі ввімкнення жовтого
сигналу не можуть зупинити
транспортний засіб у місці,
передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не
вдаючись до екстреного гальмування,
дозволяється рухатися далі за умови
забезпечення безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, суд вважає, що в тих
дорожніх умовах, що склалися, інші
транспортні засоби, які рухались в
попутному напрямку із позивачем,
змогли зупинитися перед в'їздом на
перехрестя на жовтий сигнал
світлофору. Вказане свідчить, що в діях
позивача формально був склад
адміністративного правопорушення, але
за малозначності вчиненого
правопорушення, відсутності небезпеки
для інших учасників, та враховуючи
особу правопорушника, який працює
вчителем в школі та має невелику
заробітну плату, суд вважає можливим
скасувати прийняту постанову в частині
накладеного адміністративного
стягнення та змінити його на
попередження, що повністю буде
відповідати меті адміністративного
стягнення.

Згідно ст. 23 КпАП України
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи положення статті 71 КАС
України, які передбачають презумпцію
неправомірності рішення суб'єкта
владних повноважень, та відсутність
переконливих достатніх доказів для
доведення законності прийнятого
адміністративного стягнення, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню в частині суворості
накладеного адміністративного
стягнення.

Керуючись ст.2 КУпАП, ст.ст.17 ч.1, 160-163, 172-2
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в
Донецькій області про скасування
постанови про адміністративне
правопорушення - задовольнити
частково.

Постанову ПС1 № 149596, винесену
інспектором ДПС взводу ДПС відділу ДАЇ
з обслуговування міста Маріуполя УДАЇ
ГУМВС України в Донецькій області
Михайленко Олександром Анатолійовичем
09 липня 2014 року по справі про
адміністративне правопорушення про
накладення штрафу в розмірі 425 гривень
на ОСОБА_1 в частині накладеного
адміністративного стягнення -
скасувати, змінивши його на
попередження.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя:
Ю. О. Матвєєва