Справа № 2а-5112/12/1470
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/49957/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Островича С.Е., Карася О. В., Маринчак Н.
Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроснаб-Снігурівка"
на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агроснаб-Снігурівка" до Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановила:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агроснаб-Снігурівка"
(далі - ТОВ "Агроснаб-Снігурівка")
звернулось до суду з позовом до
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби
(далі - Жовтнева МДПІ) в якому просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року позов ТОВ "Агроснаб-Снігурівка"
задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року апеляційну скаргу Жовтневої
МДПІ задоволено. Скасовано постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року та прийнято нову постанову, якою
відмовлено у задоволені позовних вимог
ТОВ "Агроснаб-Снігурівка".

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" подало касаційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року та залишити в силі постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Жовтневою МДПІ проведена позапланова
невиїзна документальна перевірка ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" з питань
підтвердження взаємовідносин з
контрагентами-постачальниками: з ТОВ
"Електромонтажтрейд" за період з 01 по 31
січня 2012 року; з ТОВ
"Транспортно-монтажна фірма
"Транспорт-сервіс ЛТД" за період з 01
лютого 2012 року по 31 травня 2012 року. За
результатами перевірки складено акт
№668/23/33438610 від 19 вересня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" вимог ст.ст. 203, 215,
228, 662, 665, 656 Цивільного кодексу України в
частині недодержання правочинів, які
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними;
п. 198.2 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
суму податку на додану вартість на 253293,
00 грн.

На підставі акта перевірки Жовтневою
МДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від 02
жовтня 2012 року, яким ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 379939, 50 грн., у т.ч. 253293,
00 грн. за основним платежем та 126646, 50
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд першої інстанції позовні вимоги
задовольнив та вказав у своїй
постанові, що Жовтневою МДПІ не
доведено правомірності прийняття
податкового повідомлення-рішення,
оскільки законодавством не
передбачено права податкових органів
визнавати угоди недійсними, але суд
апеляційної інстанції в своїй
постанові не погодився з висновком
суду першої інстанції та відмовив ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" у задоволенні
позову, оскільки Жовтневою МДПІ надано
обґрунтовані та підтверджені
належними доказами доводи, які
вказують на відсутність реального
виконання операцій між ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" та його
контрагентами ТОВ "Електромонтажтрейд"
та ТОВ "Транспортно-монтажна фірма
"Транспорт-сервіс ЛТД".

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої і
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

У період березень-травень 2012 року та в
січні 2012 року ТОВ "Агроснаб-Снігурівка"
мало договірні відносини щодо надання
послуг з перевезення вантажів з ТОВ
"Електромонтажтрейд" та ТОВ
"Транспортно-монтажна фірма
"Транспорт-сервіс ЛТД". За договорами
контрагенти виписали ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" податкові
накладні на загальну суму 253293, 00 грн.
Реальність здійснення господарських
операцій підтверджено копіями
договорів про надання послуг з
перевезення, копіями податкових
накладних, актом здачі приймання робіт
та виписки по особовому банківському
рахунку ТОВ "Агроснаб-Снігурівка".

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що висновки Жовтневої
МДПІ про відсутність реальних
наслідків за правочинами між ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" та контрагентами
ґрунтуються на даних податкових
органів про неможливість проведення
зустрічних перевірок контрагентів та
інформації комп'ютерних
автоматизованих інформаційних систем
співставлення.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
під час проведення перевірки Жовтневою
МДПІ не досліджувались документи
первинного бухгалтерського обліку, на
підставі яких віднесено суми до
податкового кредиту, такі як договори
перевезення, податкові, видаткові
накладні, товарно-транспортні
накладні, здійснення розрахунків по
договору, подорожні листи.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що реальне виконання
договорів підтверджено копіями
документів первинного бухгалтерського
обліку та показаннями свідків які
виконували роботи по перевезенню
товарів.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов до висновку, що ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" правомірно
сформовано податковий кредит, а тому
податкове повідомлення-рішення
Жовтневої МДПІ є протиправним.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позовні вимоги ТОВ
"Агроснаб-Снігурівка" є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року та залишення в силі постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року у даній справі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроснаб-Снігурівка" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року - скасувати.

Залишити в силі постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2013
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О. В. Карась Н. Є.
Маринчак