Справа № 826/19462/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Оксененка О.М. та Безименної
Н.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу заступника
директора Департаменту державних
програм та розвитку житлового
будівництва Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
заступника директора Департаменту
державних програм та розвитку
житлового будівництва Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України ОСОБА_2 про визнання відповіді
протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач або ОСОБА_3)
звернувся до суду з позовом до
заступника директора Департаменту
державних програм та розвитку
житлового будівництва Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України ОСОБА_2 (далі - відповідач або
ОСОБА_2) про визнання відповіді від
30.07.2013 року №8/17-850-13 протиправною і
такою, що порушує встановлений порядок
розгляду звернень громадян, а також
основоположне конституційне право на
отримання обґрунтованої відповіді на
звернення в установлений законом
строк.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
грудня 2013 року позов задоволено
частково, а саме: зобов'язано
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України повторно
розглянути звернення позивача та
надати відповідь, згідно з вимогами
законодавства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням в частині задоволення
позовних вимог, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвали нове рішення, яким
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

До початку розгляду справи в судовому
засіданні позивачем було подано
клопотання про необхідність вжиття
заходів щодо усунення причин та умов,
що сприяли порушенню закону.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріали справи,
позивач звернувся до Міністра
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України Темника Г.П. з листом від 25.07.2013
року №1-07/2013 - minregion «Про необхідність
вдосконалення механізмів
державно-приватного партнерства в
сфері державних житлових програм», у
якому просив:

- взяти питання діяльності та
реалізації протокольних рішень
Робочої Групи під особистий контроль;

- з метою об'єктивного, прозорого та
неупередженого висвітлення ситуації
та для реалізації принципу гласності в
діяльності Міністерства, забезпечити
публікацію інформації про діяльність
робочої групи на сайті Мінрегіонбуду;

- ініціювати проведення повного та
детального вивчення фінансової
діяльності підприємства, стану
фінансування будівництва (з аналізом
вартості виконання будівельних робіт
за станом на поточний момент), а також
дослідження реального стану виконання
будівельних робіт на об'єкті;

- забезпечити контроль і реалізацію
виконання рішення Робочої Групи від
09.04.2013 року, закріпленого в протоколі №
3, щодо передачі функцій замовника та
забудовника підприємству, що
знаходиться в комунальній формі
власності КМДА з метою добудови
вказаного будинку;

- за результатами реалізації
попередніх пунктів - розглянути
питання щодо передачі справи щодо
керівництва та власника ТОВ
«Градострой» до правоохоронних
органів.

У серпні 2013 року позивач отримав
відповідь на своє звернення за
підписом заступника директора
Департаменту державних програм та
розвитку житлового будівництва
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України ОСОБА_2 від 30.07.2013
року №8/17-850-13.

Зокрема, листом відповідача від 30.07.2013
року №8/17-850-13 повідомлено, що в рамках
діяльності відповідної робочої групи
здійснюються заходи щодо завершення
будівництва та введення в експлуатацію
зазначеного житлового комплексу
«Приозерного» по вул. Здолбунівській, 13
у місті Києві. Також, відповідач
повідомив позивача про те, що 17.07.2013
року під час проведення на
будівельному майданчику загальних
зборів інвесторів за участю
представників Мінрегіону та Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд» сприяння молодіжному
житловому будівництву» було прийнято
рішення про необхідність ініціювання
питання щодо передачі функцій
замовника одному з комунальних
підприємств Київської міської ради, у
разі неспроможності ТОВ «Градострой»
відновити будівельні роботи у повному
обсязі.

Вважаючи зазначену відповідь такою, що
суперечить Конституції України,
законам України та підзаконним актам,
позивач звернувся до суду

Задовольняючи частково позовні вимоги
та надаючи аналіз нормативним актам, що
регулюють спірні правовідносини суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідач не мав повноважень
підписувати лист-відповідь від 30.07.2013
року №8/17-850-13 на звернення позивача від
25.07.2013 року №1-07/2013 - minregion, оскільки ним
не надано доказів, які б свідчили про
наявність правових підстав у
заступника директора Департаменту
державних програм та розвитку
житлового будівництва Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України ОСОБА_2 виконувати обов'язки
директора Департаменту державних
програм та розвитку житлового
будівництва Непомнящого О.М.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
звернення громадян» стандарт -
документ, розроблений на основі
консенсусу та затверджений
уповноваженим органом, що встановлює
призначені для загального і
багаторазового використання правила,
інструкції або характеристики, які
стосуються діяльності чи її
результатів, включаючи продукцію,
процеси або послуги, дотримання яких є
необов'язковим.

Ст.5 Закону України «Про звернення
громадян» встановлено вимоги до
звернень. Зокрема, частинами 2,5 ст.5
зазначеного Закону, у зверненні має
бути зазначено прізвище, ім'я, по
батькові, місце проживання
громадянина, викладено суть порушеного
питання, зауваження, пропозиції, заяви
чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове
звернення повинно бути підписано
заявником (заявниками) із зазначенням
дати.

Норми законодавства не зобов'язують
осіб, що направляють звернення
присвоювати йому номер, тобто такий
реквізит є необов'язковим.

За таких обставин, судом першої
інстанції правильно зауважено, що
відсутність у відповіді на звернення
позивача №2-05/2013 - minregion від 15.05.2013 року
номера та дати такого звернення не може
бути самостійною підставою для
визнання відповіді від 30.07.2013 року
№8/17-850-13 протиправною, оскільки
імперативні норми законодавства не
зобов'язують вказувати такий реквізит
як номер та дату звернення, на яке
надається відповідь.

Встановлені вище обставини справи та
висновки суду першої інстанції
відповідач в своїй апеляційній скарзі
не спростовує та підтверджує.

Водночас судом першої інстанції
помилково встановлено
необґрунтованість висновків позивача
про відсутність у листі від 30.07.2013 року
№8/17-850-13 відповідей на поставлені у
зверненні питання. Зокрема суд
зазначає, що у своєму зверненні позивач
не просив повідомляти його про вжиті
заходи, а нормами законодавства, у тому
числі ст.ст.3,40 Конституції України та
ст.ст.15,19 Закону України «Про звернення
громадян» не встановлено обов'язку
звітувати перед особою щодо вжитих дій.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.15
Закону України «Про звернення
громадян» органи державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Тобто, вказана норма чітко встановлює
обов'язок органу, який розглядає таке
звернення повідомити громадянина про
наслідки розгляду його заяви
(клопотання).

Положеннями ч.2 ст.6 Конституції України
встановлено, що органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Порядок розгляду звернень громадян в
Міністерстві регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України врегульований
Інструкцією про порядок розгляду
пропозицій (зауважень), заяв (клопотань)
і скарг громадян у Міністерстві
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, затверджений наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства від
28.10.2008 року №320 (далі - Інструкція №320).

П.2.2 Інструкції №320 встановлено, що
письмові звернення громадян, оформлені
належним чином та подані в
установленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю, первинному
розгляду та централізованій
реєстрації з метою визначення їх
належності до компетенції Мінрегіону
України та призначення за ними
конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень
громадян проводиться структурним
підрозділом, до компетенції якого
входить організація роботи щодо
розгляду звернень громадян (далі -
відповідальний структурний підрозділ),
першим заступником Міністра,
заступником Міністра або заступником
Міністра - керівником апарату.

Відповідно до п.3.9 Інструкції №320
відповідь за результатами розгляду
звернення в обов'язковому порядку
готується тим структурним підрозділом
Мінрегіону України, який його отримав і
до компетенції якого входить
розв'язання порушених у зверненні
питань, і підписується керівництвом
Мінрегіону України (відповідно до
розподілу обов'язків) або керівником
структурного підрозділу Міністерства.

Згідно з пунктом 2.13 Інструкції № 320
відповіді на звернення громадян
надсилаються на бланках Мінрегіону
України та підписуються керівництвом
Мінрегіону України або керівниками
структурних підрозділів Міністерства
відповідно до чинного законодавства.

Зі змісту п.п.5.1, 5.3, 5.4 Положення про
Департамент державних програм та
розвитку житлового будівництва
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, затвердженого
наказом Мінрегіону України від 29.03.2013 №
114 (далі Положення) вбачається, що
Департамент очолює директор, який
призначається на посаду та
звільняється з посади Міністром в
установленому порядку, та який має двох
заступників. У разі відсутності
директора його обов'язки виконує
заступник.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що законодавством
регламентовано право підпису, яким
скріплюється відповідь на звернення
громадян, посадовою особою, яка входить
до керівного складу відповідного
структурного підрозділу, зокрема й
департаменту, міністерства.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 на момент
виникнення спірних правовідносин
займав посаду заступника директора
Департаменту державних програм та
розвитку житлового будівництва
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, то виходячи зі
змісту п.5 вищевказаного Положення,
колегія суддів вважає, що відповідач,
надаючи відповідь на звернення
позивача, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 13.05.2013 року №225 К/ОС
відповідача було у законному порядку
та у відповідності з приписами
трудового законодавства наділено
повноваженнями директора Департаменту
на час його відсутності, а тому,
враховуючи стислі строки, у межах яких
громадянину повинна бути надана
відповідь на його звернення, дії ОСОБА_2
щодо надання відповіді на звернення
позивача та скріплення її своїм
підписом слід вважати правомірними і
такими, що вчинені у відповідності з
вимогами законодавства про звернення
громадян та в межах повноважень
відповідача з дотриманням трудової
дисципліни.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в даному випадку відсутні правові
підстави для задоволення
адміністративного позову та,
відповідно, клопотання позивача про
необхідність вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону, а отже судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення було неповно встановлено
фактичні обставини справи, порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи та є підставою для
його скасування.

Відповідно до ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справ та порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
заступника директора Департаменту
державних програм та розвитку
житлового будівництва Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України ОСОБА_2 задовольнити, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
директора Департаменту державних
програм та розвитку житлового
будівництва Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України ОСОБА_2 -задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2013 року -
скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до заступника директора
Департаменту державних програм та
розвитку житлового будівництва
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України ОСОБА_2 про
визнання відповіді протиправною -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено
07.08.2014 року.

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Безименна Н.В.

Оксененко О.М.