Справа № 757/15825/13-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Пилаєва М.К.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Чаку Є.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Печерського районного
суду м. Києва від 29.10.13р. у справі
№757/15825/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Правління Пенсійного фонду України,
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання бездіяльності відповідача-1 у
передачі повноваженому
територіальному органу заяви для
прийняття рішення про поновлення
виплати пенсії за вислугу років у
Збройних Силах СРСР; зобов'язання
відповідача-1 та відповідача -2 поновити
починаючи з 07.10.09р. виплату пенсії за
вислугу років.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 12.09.13р. позовні вимоги в
частині поновлення призначеної пенсії
за період з 07.10.09р. по 07.01.13р. залишено
без розгляду.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 29.10.13р. у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального права та ухвалити нове
рішення про задоволення
адміністративного позову.

Також, апелянт просив суд апеляційної
інстанції зобов'язати відповідача-1
прийняти та затвердити зміні в
«Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії»,
які б забезпечили документальне
оформлення та виплату пенсій усім
українським пенсіонерам, які
проживають за межами території
України.

У судове засідання учасники процесу не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, докази чого наявні
в матеріалах справи, у зв'язку з чим
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу позивача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що на даний
час відсутні нормативно-правові акти,
які врегульовують відносини щодо
виплати пенсій громадянам, які
проживають у країнах, з якими не
укладено міжнародних договорів щодо
пенсійного забезпечення (крім пенсій,
призначених внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання).

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач є громадянином України,
пенсіонером; з 01.09.52р. по 30.11.83р.
проходив службу в Збройних силах СРСР
року, з 05.12.83р. позивачу було призначено
пенсію за вислугу років в Збройних
силах СРСР, яку позивач отримував до
10.11.99р., до виїзду на постійне місце
проживання до Держави Ізраїль.

09.06.13р. позивач звернувся до Правління
Пенсійного фонду України із заявою про
поновлення та виплату йому пенсії за
віком у відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року №25-рп/2009, однак останній своїм
листом від 26.06.11р. повідомив про
відсутність підстав згідно чинного
законодавства для виплаті пенсії
позивачу.

Відповідно до ст.24 Конституції України
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом. Не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не може бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Пунктом 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду або за
рішенням суду припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України

Статтею 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009р. №25-рп/2009 щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень пункту 2 частини першої статті
49, другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
зазначені положення визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України
визначено звернути увагу Верховної
Ради України на необхідність
приведення у відповідність до
Конституції України положень інших
Законів, які регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договору, а
також прийняття Закону про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданою фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними. З
прийняттям рішення Конституційним
Судом України від 07 жовтня 2009 року
виключена така підстава для припинення
пенсійних виплат як проживання
пенсіонера за кордоном, що є підставою
для поновлення конституційного права
позивача на виплату пенсії, незалежно
від місця його постійного проживання.

Після прийняття зазначеного Рішення і
на теперішній час інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, не прийнято.

Як встановлено ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, положення п.2 ч.1 ст.49 та другого
речення ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з
07.10.2009р., тобто з дати прийняття Рішення
Конституційним Судом України №25-рп/2009.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що позивач, проживаючи в
Ізраїлі, як громадянин України, має
такі ж самі конституційні права, як й
інші громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання, про що
вказано у Рішенні Конституційного Суду
України від 07.10.2009р. №25-рп/2009, яке є
безумовною підставою для нарахування
та виплати пенсії позивачу як особі,
яка проживає за межами України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
ВАСУ від 06.06.13р. у справі №К/9991/51100/12, від
27.05.14р. у справі № К/800/1301/13 та у
постанові ВАСУ від 11.06.13р. у справі №
К/9991/81240/12.

Водночас, з урахуванням того, що
ухвалою суду першої інстанції від
12.09.13р. позовні вимоги в частині
поновлення призначеної пенсії за
період з 07.10.09р. по 07.01.13р. залишено без
розгляду та ухвала суду набрала
законної сили, позовні вимоги
підлягають задоволенню починаючи з
08.01.13р.

Окремо колегія суддів звертає увагу
апелянта на те, що не підлягають до
задоволення вимоги апеляційної скарги
щодо зобов'язання відповідача - 1 винити
дії щодо внесення змін до Порядку,
оскільки не можуть бути предметом
розглядом судом апеляційної інстанції
вимоги, які не були предметом розгляду
у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 195, 197, 202, 205, 206 КАС
України Київський апеляційний
адміністративний суд

П О С
Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Печерського районного суду м. Києва від
29.10.13р. у справі №757/15825/13-а -
задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 29.10.13р. у справі №757/15825/13-а
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Правління Пенсійного фонду України,
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати бездіяльність Правління
Пенсійного фонду України у не передачі
повноваженому територіальному органу
заяви ОСОБА_2 для прийняття рішення про
поновлення виплати пенсії за вислугу
років у Збройних Силах СРСР -
протиправною.

Зобов'язати Правління Пенсійного фонду
України та Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Харкова поновити ОСОБА_2 починаючи з
08.01.13р. виплату пенсії за вислугу років
у Збройних Силах СРСР.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Пилипенко О.Є.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя

Шелест С.Б.

Судді:

Пилипенко О.Є.

Чаку Є.В.