Справа № 366/450/14-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_2 на постанову
Іванківського районного суду
Київської області від 14 квітня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області про визнання рішення
посадових осіб не чинним та стягнення
незаконно утриманих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області, в якому просив визнати рішення
посадових осіб відповідача нечинним та
стягнути незаконно утримані кошти.

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 14 квітня 2014
року в задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, вважаючи оскаржувану постанову
необґрунтованою, незаконною, винесеною
з порушення норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_2 є постраждалий
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом другої групи,
інвалідність якого пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

21.01.2011 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії, в якій, зокрема, зазначив, що не
працює.

Іванківська міжрайонна державної
податкова інспекція видала ОСОБА_2
довідки від 21.01.2011р., 11.01.2012р. про те, що
він не перебуває на обліку в
Іванківської МДПІ, як фізична
особа-підприємець.

Згідно з довідкою Іванківської
селищної ради від 12.01.2011 року позивач не
працює з 17.04.2006 року.

На основі вищевказаних довідок
Іванківський районний суд Київської
області ухвалив постанову від 17.02.2011
року, відповідно до якої було
зобов'язано УПФУ у Іванківському
районі здійснити нарахування та
перерахунок відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
доплати за проживання у зоні
посиленого радіологічного контролю
ОСОБА_2 з 21.01.2011 року із розрахунку двох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням вже виплачених сум.

Вищевказана постанова, відповідно до
заяви позивача від 18.02.2011 року була
прийнята відповідачем до виконання та
ОСОБА_2 в період 21.01.2011р. по 31.10.2011 р. була
перерахована та фактично виплачена
доплата за проживання у зоні
посиленого радіологічного контролю
згідно вищевказаної постанови
Іванківського районного суду.

Відповідно до Акту ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності УПФУ у Іванківському районі
в частині правильності призначення
пенсії, допомоги і компенсацій особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
обґрунтованості видачі документів, що
слугували підставою для призначення
пенсії, допомоги компенсацій за період
з 26.04.1986 по 01.06.2012 від 10.08.2012 року №17-31/29,
яку проводила Вишгородська об'єднана
державна фінансова інспекція
встановлено, згідно з ЄДРЮОФОП,
наданого державним реєстратором
Іванківської РДА, фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 здійснює
підприємницьку діяльність, тобто він
фактично належав до категорії
працюючих, відповідно доплата за
проживання не території
радіоактивного забруднення йому не
повинна нараховуватися, оскільки УПФУ
таку доплату проводять виключно
непрацюючим пенсіонерам; дане
порушення допущене з вини ОСОБА_2, який
не повідомив УПФУ у Іванківському
районі про перебування на обліку як
суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно розпорядження начальника УПФУ у
Іванківському районі від 30.11.2012 року та
таблиці переплати пенсій ОСОБА_2 була
переплачена доплата до пенсії, за
проживання у зоні посиленого
радіологічного контролю у сумі 19754, 52
коп.

Відповідно до Протоколу ведення
виконавчого листа та даних про існуючі
відрахування від 18.12.2012 року УПФУ у
Іванківському районі з 01.01.2013 року було
вирішено утримувати з ОСОБА_2 переплату
пенсії по 20 % щомісячно від загальної
суми пенсії до погашення
заборгованості.

Відмовляючи в задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем було правомірно прийнято
рішення про утримання з позивача по 20 %
щомісячно від загальної суми пенсії до
погашення заборгованості, починаючи з
січня 2013 року через подання позивачем
недостовірних даних щодо свого
працевлаштування та виникненням
переплати доплати до пенсії за
проживання у зоні посиленого
радіологічного контролю у сумі 19754, 52
коп. за період з 21.01.2011 року по 31.10.2011
року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.8.1 наказу Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики № 97
від 28.05.2004 року підприємець це фізична
особа, яка є громадянином України,
іноземним громадянином, особою без
громадянства, що здійснює
підприємницьку діяльність. Громадянин
визнається суб'єктом господарювання у
разі здійснення ним підприємницької
діяльності за умови державної
реєстрації його як підприємця без
статусу юридичної особи.
Громадянин-підприємець відповідає за
своїми зобов'язаннями усім своїм
майном, на яке відповідно до закону
може бути звернено стягнення .

Тобто особа вважається підприємцем,
якщо вона пройшла державну реєстрацію
як підприємець.

Згідно ст. 46 Закону Україна «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
проводиться у разі прийняття фізичною
особою-підприємцем рішення про
припинення підприємницькою
діяльності.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиною
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця .

Тобто особа вже не вважається
підприємцем коли є запис про державну
реєстрацію припинення. І навпаки, якщо
особа-підприємець знаходиться в стадії
закриття він не позбавляється статусу
страхувальника тому вважається
працюючим.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції, чинній на час
призначення пенсії) передбачено, що
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають:
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності. Дані
застраховані особи є страхувальниками.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до Витягу з ЄДРЮОФОП від
28.02.2014 року ОСОБА_2 з 31.03.2006 р. по 27.05.2013 р.
був зареєстрований, як фізична
особа-підприємець та здійснював
діяльність « 52.1 Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах».

Згідно ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Розмір відрахування з пенсії
обчислюється з суми, що належить
пенсіонерові до виплати. В даному
випадку це 20 відсотків.

Внаслідок встановлених обставин
справи та норм законів, які регулюють
спірні відносини, колегія суддів
дійшла висновку, що відповідач у
відповідності до ч.2 ст.71 КАС України
довів суду правомірність прийняття
Управлінням Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області рішення, внаслідок чого
підстави для задоволення позову
відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 200,
205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Іванківського районного
суду київської області від 14 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 31.07.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.