Справа № 817/1541/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1541/14

29 липня 2014 року 14год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Мельничук О.А. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: представник Солошенко А.В.,

відповідача 1: представник Котик М.С.,

відповідача 2: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватного акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт"

до Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Головного спеціаліста відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
управління контролю за використанням
та охороною земель ДІСГ у Рівненській
області Ткача Михайла Вікторовича

про визнання протиправними дії та
скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Дубнонафтопродукт» (по тесту по
станови - ПрАт «Дубнонафтопродукт»)
звернулося з позовом до Державної
інспекціє сільського господарства у
Рівненській області, Головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотримання вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції
сільського господарства у Рівненській
області Ткача Михайла Вікторовича про
визнання протиправними дії щодо
складання акта перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства №23 від 18.02.2014 року та
визнання протиправним та скасування
припису Р №07/01 від 18.02.2014 року.

Згідно заяви про зміну (уточнення)
позовних вимог в адміністративній
справі про оскарження
рішення/дій/бездіяльності суб'єкта
владних повноважень (вх№13395/14 від
08.07.2014) позовна вимога щодо Головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотримання вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції
сільського господарства у Рівненській
області Ткача Михайла Вікторовича
викладена в наступній редакції:
«визнати неправомірними дії Головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотримання вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції
сільського господарства у Рівненській
області Ткача Михайла Вікторовича щодо
формулювання висновків за
результатами перевірки, викладених в
Розділі ІІІ (детальний опис виявленого
правопорушення) Акта перевірки №23 від
18.02.2014 року».

Позовні вимоги обгрунтовані
наступними обставинами.

На думку позивача рішення суб'єкта
владних повноважень є протиправним та
суперечить нормам Законів України «Про
акціонерні товариства», «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», «Про державний
земельний кадастр», ЦК України, ЗК
України.

Вважає, що відповідачем не враховано
ряд вимог вказаних законодавчих актів.

Вказує, що в 2010 році ВАТ
«Дубнонафтопродукт» здійснило зміну
найменування Товариства із Відкритого
акціонерного товариства
«Дубнонафтопродукт» на Приватне
акціонерне товариство
«Дубнонафтопродукт» з метою
приведення його діяльності у
відповідність до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства».

Звертає увагу, що згідно Розділу XVII
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про акціонерні
товариства» п.5 абз. 2 «приведення
діяльності акціонерних товариств,
створених до набрання чинності цим
Законом, у відповідність із цим Законом
є здійснення таких дій: 1) внесення змін
до статуту товариства, які в тому числі
передбачають зміну найменування
акціонерного товариства з відкритого
або закритого акціонерного товариства
на публічне акціонерне товариство чи з
відкритого або закритого акціонерного
товариства на приватне акціонерне
товариство за умови, що кількість
акціонерів на дату внесення таких змін
не перевищує 100 осіб, а також виконання
всіх інших вимог цього Закону в статуті
товариства», п.5 абз.7 Розділу XVII
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про акціонерні
товариства» «приведення діяльності
відповідність із нормами цього Закону,
статутів та внутрішніх положень
акціонерних товариств, створених до
набрання чинності цим Законом, у том
числі зміна найменування акціонерних
товариств з відкритого або закритого
на її публічне або приватне не є
перетворенням та не потребує
застосування процедури припинення.

З огляду на вказане та з врахуванням ч. 2
ст.92 Земельного кодексу України, ч. з 4
ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», Рішення
Конституційного суду України від 22.09.2005
р. № 5-рп/2005 вважає, що існуючі державні
акти на право постійного користування
земельними ділянками, видані на
юридичну особу (акціонерне товариство),
визнаються державою та є чинними.

Відповідач 1 позов не визнав про що
подав відповідне письмове заперечення
(вх.№13361/14 від 07.07.2014 р.).

В обґрунтування поданого заперечення
вказує на те, що оскільки в акті на
право постійного користування землею
від 24.11.1995 року вказано Відкрите
акціонерне товариство
«Дубнонафтопродукт», то
правовстановлюючі документи не є
належними документами, що посвідчують
відповідне право на земельну ділянку
Приватного акціонерного товариства
«Дубнонафтопродукт».

На думку відповідача 1, користування
позивачем земельними ділянками на
підставі правовстановлюючих
документів, в яких набувачем
відповідних майнових прав вказано
Відкрите акціонерне товариство
«Дубнонафтопродукт» є таким, що
здійснюється з порушенням чинного
законодавства і потребує внесення змін
до акта на право постійного
користування землею.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві. Просила задовольнити позов у
повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача 1 позов заперечила у
повному обсязі з підстав, викладених у
письмовому запереченні, просила у
позові відмовити.

Відповідач 2 у судове засідання не
з'явився, про дату час та місце судового
розгляду повідомлений у встановленому
порядку. До початку судового засідання
подав клопотання про розгляд справи
без його участі. Судом не визнавалася
обов'язковою участь відповідача 2 в
судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
відповідача 2 за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Як встановлено судом, у період з 29 січня
по 18 лютого 2014 року Державною
інспекцією сільського господарства у
Рівненській області було проведено
планову перевірку дотримання вимог
земельного законодавства під
автозаправними станціями
(комплексами), які належать ПрАт
«Дубнонафтопродукт».

За наслідками проведеної вказаної
перевірки головним спеціалістом
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства управління контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткачем Михайлом Вікторовичем було
складено Акт № 23 від 18.02.2014 року та
винесено припис Р №07/01 від 18.02.2014 р.

Підставою для прийняття оспорюваного у
справі рішення стало порушення вимог
ст. 125 Земельного кодексу України, а
саме: використання земельної ділянки
площею 0,20 га без належного оформлення
речових зареєстрованих речових прав на
земельну ділянку.

Винесення припису Р №07/01 від 18.02.2014 р.
обґрунтовується тим, що земельна
ділянка, яка відповідно до державного
акту на право постійного користування
землею від 24.11.1995 р. серія РВ00078
знаходиться в постійному користуванні
ВАТ «Дубнонафтопродукт» площею 0,20 га
за адресою на території Смизької
селищної ради, на час перевірки
використовує ПрАТ
«Дубнонафтопродукт».

Враховуючи вказані порушення приписом
№ 07/01 від 18.02.2014 року було зобов'язано
ПрАТ "Дубнонафтопродукт" на протязі 30
днів відповідно до статей 125, 126
Земельного кодексу України здійснити
заходи щодо державної реєстрації
відповідного права на земельну
ділянку. Про виконання припису
повідомити відповідача до 18.03.2014 року.

Судом встановлено, що згідно
Державного акта на право постійного
користування землею, який виданий для
ВАТ "Дубнонафтопродукт", землю 0,20 га
надано у постійне користування для
автозаправочної станції відповідно до
розпорядження голови Дубенської
районної державної адміністрації № 63
від 21.11. 1995 року.

Згідно п. 6 протоколу загальних зборів
ВАТ "Дубнонафтопродукт" від 06.07.2010 року
загальні збори акціонерів ВАТ
"Дубнонафтопродукт" ухвалили змінити
найменування товариства із відкритого
акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт" на приватне
акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт" з метою приведення
його діяльності у відповідність до
вимог Закону України "Про акціонерні
товариства".

Відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серія А01 №
501222, свідоцтво про державну реєстрацію
було змінено 21.07. 2010 року у зв'язку із
зміною найменування юридичної особи.

При цьому, пунктом 1.1 Статуту ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" встановлюється, що
приватне акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт" (код ЄДРПОУ 3482608) до
приведення своєї діяльності у
відповідність із Законом України "Про
акціонерні товариства" мало
найменування - відкрите акціонерне
товариство "Дубнонафтопродукт", та є правонаступником усіх
прав і зобов'язань Відкритого
акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт".

Згідно довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, при зміні в назві
організаційно-правової форми з
Відкритого акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт" на Приватне
акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт", не змінилися дані
єдиного державного реєстру
підприємств й організацій України, а
саме залишився не змінним
ідентифікаційний код юридичної особи -
3482608, організаційно-правова форма -
акціонерне товариство. Не змінилося й
місцезнаходження підприємства - ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" розташоване за
тією ж адресою, що й ВАТ
"Дубнонафтопродукт" - Рівненська
область, Дубенській район, м. Дубно, вул.
Страклівська, будинок 18 А .

Відповідно до п. 1 Положення про Єдиний
державний реєстр підприємств та
організацій України, яке затверджено
Постановою КМУ від 22 січня 1996р. № 118,
Єдиний державний реєстр підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) - це
автоматизована система збирання,
накопичення та опрацювання даних про
юридичних осіб всіх форм власності та
організаційно-правових форм
господарювання, відокремлені
підрозділи юридичних осіб, що
знаходяться на території України, а
також відокремлені підрозділи
юридичних осіб України, що знаходяться
за її межами. Відповідно до п. 6 цього
Положення ідентифікаційний код
зберігається за суб'єктом, якому він
присвоєний, протягом усього періоду
його існування і є єдиним. У разі
перетворення юридичної особи за
правонаступником зберігається її
ідентифікаційний код.

Тим самим у суду є всі законні
підстави вважати, що ПрАТ
"Дубнонафтопродукт" та ВАТ
"Дубнонафтопродукт" - одна й та сам
юридична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного
кодексу України юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації, а відповідно до ч. 2 ст. 104 -
юридична особа є такою, що припинилася,
з дня внесення до єдиного державного
реєстру запису про її припинення.

Статтею 108 ЦК України передбачено, що
перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми.

Виходячи з наведеного суд зазначає, що
твердження відповідача про те, що у
зв'язку з перетворенням ВАТ
"Дубнонафтопродукт" у ПрАТ
"Дубнонафтопродукт", згідно з
положеннями Цивільного кодексу
України, ВАТ "Дубнонафтопродукт"
припинило свою діяльність, не
відповідає фактичним обставинам
справи, адже ВАТ "Дубнонафтопродукт" не
припинило своєї діяльності, а лише були
внесені зміни в назву підприємства з
метою виконання п. 5 розділу 17 Закону
України "Про акціонерні товариства" без
зміни ідентифікаційного коду
юридичної особи,
організаційно-правової форми та його
місцезнаходження.

Крім того, суд враховує той факт, що
державний акт на право постійного
користування землею серії РВ № 00078 був
виданий відкритому акціонерному
товариству "Дубнонафтопродукт", яке
було перейменоване у Приватне
акціонерне товариство
"Дубнонафтопродукт". При цьому,
відповідачем 1 не доведено, що вказаний
державний акт на право на право
постійного користування землею серії
РВ № 00078 був виданий іншій юридичній
особі, ніж тій, яка на цей час
використовує земельну ділянку для
автозаправочної станції на підставі
цього державного акту.

При прийнятті рішення по суті позовної
вимоги щодо визнання протиправним та
скасування припису Р №07/01 від 18.02.2014
року, судом враховано наступне.

Так, відповідно до п. 5 розділу 17 Закону
України "Про акціонерне товариство"
приведення діяльності у
відповідність із нормами цього Закону,
статутів та внутрішніх положень
акціонерних товариств, створених до
набрання чинності цим Законом, у тому
числі зміна найменування акціонерних
товариств з відкритого або закритого
на публічне або приватне, не є
перетворенням та не потребує
застосування процедури припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного
кодексу України, право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку.

Згідно до ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу
України право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" .

Пунктом 6 Перехідних положень
Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи, які мають у постійному
користуванні земельні ділянки, але за
цим Кодексом не можуть мати їх на
такому праві, повинні до 01.01. 2008 року
переоформити у встановленому порядку
право власності або право оренди на
них.

Абз. 11 п. 5.3 Рішення Конституційного
Суду України від 22.09. 2005 року № 5-рп/2005
зазначено, що ст. 92 Земельного кодексу
України, на яку посилається позивач, не
обмежує і не скасовує діюче право
постійного користування земельними
ділянками, набуте в установленому
законодавством порядку станом на 01.01.
2002 року до його переоформлення. Цим
Рішенням Конституційного суду України
положення пункту 6 Перехідних положень
Земельного кодексу України визнано
неконституційним та скасовано в
частині зобов'язання переоформити
право постійного користування
земельною ділянкою на право власності
або право оренди.

Пунктом 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 02.04. 2002 року № 449
"Про затвердження форми державного
акта на право власності за земельну
ділянку та державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою" визначається, що раніше
видані державні акти залишаються
чинними і підлягають заміні у разі
добровільного звернення громадян або
юридичних осіб.

Тим самим, на думку суду, право
постійного користування земельною
ділянкою, набуте юридичною особою (ВАТ
"Дубнонафтопродукт") у 1995 році в
установленому законом порядку, не
позбавляється.

Враховуючи наведене, висновки акту
перевірки відповідача про
використання земельної ділянки без
належного оформлення речових та
зареєстрованих речових прав на
земельну ділянку та припис щодо
державної реєстрації відповідного
права на земельну ділянку є
безпідставними та суперечать нормам
чинного законодавства.

Отже, висновок про використання
земельної ділянки без належного
оформлення речових та зареєстрованих
речових прав на земельну ділянку,
покладений в основу оспорюваного у
справі припису є помилковим та
протиправним.

Таким чином, припис головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Ткача Михайла Вікторовича Р № 07/01 від
18.02.2014 року є протиправним та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги в цій
частині підлягають до задоволення.

У решті позовних вимог відмовлено з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вимоги до порядку проведення перевірок
містяться у Законі України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" (далі -
Закон), Порядку планування та
здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, які
використовуються ними у процесі
ведення господарської діяльності,
затвердженого Наказом міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 року № 132 ( далі -
Наказ).

Стаття 7 Закону передбачає, що перед
початком здійснення заходу посадові
особи органу державного нагляду
(контролю) зобов'язані пред'явити
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і
надати суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення).

Відповідно до п. 5.1. та 5.2 Порядку
державні інспектори, які беруть участь
у здійсненні відповідних заходів,
зобов'язані пред'явити керівнику
суб'єкта господарювання чи
уповноваженій ним особі направлення на
проведення планової/позапланової
перевірки та службові посвідчення, що
засвідчують їх особи, і надати їм копію
направлення на проведення
планової/позапланової перевірки, яка
вручається вищезазначеним особам під
підпис.

Державні інспектори не мають права
здійснювати відповідні заходи без
наявності направлення на проведення
планової/позапланової перевірки та
службових посвідчень.

Суб'єкти господарювання, що
перевіряються, мають право не
допускати державних інспекторів до
проведення відповідних заходів, якщо
вони не пред'явили документи, визначені
пунктом 5.1 цього розділу Порядку.

Відповідно до п. 5.6. Порядку планові та
позапланові заходи з питань перевірки
стану дотримання суб'єктом
господарювання вимог земельного
законодавства проводяться за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання у присутності
керівника суб'єкта господарювання або
уповноваженої ним особи.

З досліджених судом доказів
вбачається, що відповідачами було
дотримано порядку проведення
перевірки, у тому числі порядок
призначення перевірки, інформування
про проведення позапланового заходу та
складання офіційних документів.

Крім того, суд зазначає, що акт
перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні ст.17
КАС, не зумовлює виникнення будь-яких
прав і обов'язків для осіб, робота
(діяльність) яких перевірялися, тому
його висновки не можуть бути предметом
спору.

Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту.

Акт перевірки, по своїй суті є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта, в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення в ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

З огляду на викладена вимога в частині
визнання неправомірними дій Головного
спеціаліста відділу оперативного
контролю за дотримання вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції
сільського господарства у Рівненській
області Ткача Михайла Вікторовича щодо
формулювання висновків за
результатами перевірки, викладених в
Розділі ІІІ (детальний опис виявленого
правопорушення) Акта перевірки №23 від
18.02.2014 року не підлягає до задоволення.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Приймаючи рішення у даній справі, суд
виходить із повноважень, визначених
частиною другою статті 162 КАС України,
тому адміністративний позов слід
задовольнити частково шляхом
прийняття постанови про визнання
протиправним та скасування припису
Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Реєстраційний №07/01 від 18.02.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачу відмовлено.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
припис Державної інспекції сільського
господарства у Рівненській області
Реєстраційний №07/01 від 18.02.2014 року.

У решті позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь позивача
Приватного акціонерного товариства
"Дубнонафтопродукт" із Державного
бюджету судовий збір у розмірі 36, 54 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.