Справа № 810/3750/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року № 810/3750/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Сільпо ПДВПП" до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення,

в с т а н о в и в:

19 червня 2014 р. до Київського
окружного адміністративного суду
звернулося товариство з обмеженою
відповідальністю "Сільпо ПДВПП" (далі -
позивач) з позовом до Київської митниці
Міндоходів (далі - відповідач) про
визнання протиправними та скасування
рішень про коригування заявленої
митної вартості товарів від 24, 30 грудня
2013 р. та 14 січня 2014 р. № №
125120105/2013/000265/2, 125120105/2013/000271/2,
125120105/2014/000005/2 (відповідно).

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що рішення відповідача про визначення
митної вартості товарів є незаконним,
оскільки позивач правомірно і
правильно визначив митну вартість
імпортованих ним товарів (раків живих
прісноводних) - 7,1357 - 7,5969 доларів США за
кілограм, тоді, як відповідач
безпідставно відмовив позивачу у
визначенні митної вартості за першим
(основним) методом та незаконно
застосував метод 2-а (за ціною договору
щодо ідентичних товарів) і визначив
митну вартість імпортованого товару у
сумі 9,25 - 9, 69 доларів США за кілограм.

Відповідач позов не визнав, подав
до суду письмові заперечення, в яких у
задоволенні позову просив відмовити,
посилаючись на те, що під час
здійснення митних процедур спрацювала
система аналізу ризиків за напрямком
митної вартості. Крім того, зазначив що
подані відповідачем документи містять
розбіжності та подані не в повному
обсязі. За таких обставин вважав
правомірними прийняті ним рішення про
коригування митної вартості названих
товарів (т. 1 а.с. 196-198).

29 липня 2014 р. представниками сторін
були надані суду клопотання, у яких
вони просили розглянути справу у
порядку письмового провадження (т. 2 а.с.
119-120).

Розглянувши матеріали справи,
клопотання сторін, суд не знаходить
перешкод для розгляду справи та вважає
за можливе розглянути дану
адміністративну справу в порядку
письмового провадження, без участі
повноважних представників сторін та
відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС
України за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив таке.

2 січня 2013 р. позивач зареєстрований як
юридична особа, що підтверджується
копією виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців серія АБ № 181455 (т. 1
а.с. 14-15).

18 червня 2013 р. між позивачем (покупець)
та ООО «Кас Хаус», Вірменія (продавець),
укладено контракт № 420-S, за умовами
якого продавець продає, а покупець
купує продукцію - раки живі прісноводні
(товар), розмірного ряду 30 - 50г - 900 кг,
розмірного ряду 70 - 90 г - 230 кг, виробник:
ООО «Кас Хаус», країна виробництва АМ
(Вірменія) (далі - раки живі прісноводні
(товари)) в асортименті, кількості та за
цінами, визначеними інвойсами, які є
невід'ємною частиною контракту (т. 1 а.с.
38-41).

На виконання умов названого контракту
позивач неодноразово ввозив на
територію України товар (раки живі
прісноводні).

24, 30 грудня 2013 р. та 14 січня 2014 р., під час
чергового ввезення позивачем на митну
територію України товарів - раків живих
прісноводних, за загальною митною
вартістю для обох розмірних рядів 7, 5969
доларів США за кілограм, 7,3167 доларів
США за кілограм, 7,1357 доларів США за
кілограм відповідно та з метою їх
митного оформлення, було подано до
відповідача митні декларації № №
125120105/2013/284396, 125120105/2013/284953, 125120105/2014/300443 та
зазначені в графі 44 цих декларацій інші
документи (т. 1 а.с. 97-98, 109-110, 122-123
відповідно).

Відповідачем, з метою перевірки
вартості імпортованих товарів, було
витребувано від позивача додаткові
документи, перелік яких наведено на
зворотньому боці зазначених митних
декларацій (т. 1 а.с. 100, 112, 125).

На виконання цих вимог, позивачем
було подано до відповідача лише
частину витребуваних документів разом
із заявою про видачу рішення про
коригування митної вартості з метою
здійснення митного оформлення (т. 1 а.с.
100, 112, 125).

Після цього, 24, 30 грудня 2013 р. та 14
січня 2014 р. відповідачем було прийнято
рішення № № 125120105/2013/000265/2, 125120105/2013/000271/2,
125120105/2014/000005/2, якими визначено митну
вартість імпортованих позивачем
товарів за методом 2-а (за ціною
договору щодо ідентичних товарів) в
сумі: 9,69 доларів США за кілограм, 9,25
доларів США за кілограм та 9,3929 доларів
США за кілограм відповідно та
оформлено картки відмови у митному
оформленні № № 125120105/2013/00873, 125120105/2013/00882,
125120105/2014/00010 (т. 1 а.с. 42-43, 47-48, 52-53, 107-108,
120-121, 132 відповідно).

Не погоджуючись із спірним
рішенням відповідача про визначення
митної вартості товарів та карткою
відмови у митному оформленні, позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані
Митним кодексом України (далі - МК
України), Постановою Кабінету
Міністрів України від 9 червня 1997 р. № 574
затверджено Положення про вантажну
митну декларацію (далі - Положення),
Порядком декларування митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, та подання відомостей
про її підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. № 1766 (далі - Порядок),
Інструкціїю про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями, затвердженої Постановою
Національного банку України від
24 березня 1999 р. № 338/3631 (далі -
Інструкція), статтею VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (далі -
ст. VII ГАТТ).

Відповідно до вимог ст. 40 МК України
митному контролю підлягають усі товари
і транспортні засоби, що переміщуються
через митний кордон України. Митний
контроль передбачає проведення
митними органами мінімуму митних
процедур, необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи.

Митними процедурами вважаються
операції, пов'язані із здійсненням
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Згідно з вимогами ст. 42 МК України митні
органи самостійно визначають форму та
обсяг митного контролю, достатнього
для забезпечення додержання
законодавства України з питань митної
справи при здійсненні митного
оформлення товарів.

Як убачається зі ст. 45 МК України, особи,
які переміщують товари і транспортні
засоби через митний кордон України чи
провадять діяльність, контроль за якою
цим Кодексом покладено на митні органи,
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Відповідно до вимог ст. 54 МК України
передбачено, що документи, необхідні
для здійснення митного контролю,
подаються митному органові при
декларуванні товарів і транспортних
засобів.

Згідно з вимогами ст. 70 МК України метою
митного оформлення є засвідчення
відомостей, одержаних під час митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та оформлення
результатів такого контролю, а також
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів і
транспортних засобів.

Митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та митного
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню (ст. 72 МК
України).

Як убачається зі ст. 81 МК України,
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари і
транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. Умови та порядок
застосування форм декларування,
перелік відомостей, необхідних для
здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, визначається
Кабінетом Міністрів України.

Декларування товарів і транспортних
засобів здійснюється декларантами
-юридичними чи фізичними особами, які в
силу частини другої ст. 88 МК України
зобов'язані здійснити декларування
товарів відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари і
транспортні засоби для митного
контролю і митного оформлення; надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур; сплатити податки і збори.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів ст. 259 МК
України є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Як убачається ч. 1 ст. 260 МК України,
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 262 МК України
передбачено, що митна вартість товарів
і метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Для цілей визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості (ч. 3 ст. 260 МК
України).

Відповідно до вимог ст. 264 МК України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що підлягають
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої декларантом
митної вартості товарів декларант
зобов'язаний на вимогу митного органу
надати йому необхідні для цього
відомості.

Митний орган, що проводить митне
оформлення товарів, здійснює контроль
за правильністю визначення
декларантом їх митної вартості, у тому
числі правильністю й можливістю
застосування обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
повнотою (комплектністю) поданих
декларантом документів (обов'язкових і
додаткових) та їх відповідністю
встановленим вимогам.

Як убачається зі ст. 265 МК України,
митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості
товарів.

Якщо митний орган вважає, що певні
конкретні елементи витрат, які
формують частину вартості для митних
цілей, понесені покупцем, але не
включені до ціни, що фактично сплачено
або підлягає сплаті за імпортовані
товари, то митний орган має право
відповідним чином коригувати заявлену
митну вартість товарів.

Як убачається з ч. 1 ст. 266 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюються за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість товарів); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних ) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 266 МК України
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Відповідно до вимог ст. 267 МК України
метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
використовується в разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) стосовно
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті; 4) покупець і
продавець не є пов'язаними між собою
особами або хоч і є пов'язаними між
собою особами, але ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Як убачається ч. 7 ст. 267 МК України,
передбачено, що при продажу товарів між
пов'язаними особами вартість операції
береться за основу для визначення
митної вартості оцінюваних товарів за
першим методом, якщо декларант доведе,
що така вартість є максимально
наближеною до вартості однієї з
нижченаведених операцій, яка
здійснювалася одночасно з оцінюваними
товарами або майже в той же час: 1)
вартості операції при продажу
непов'язаним покупцям ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів для
експорту в Україну; 2) митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, визначеної згідно з
положеннями статті 271 цього Кодексу; 3)
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями ст. 272
цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 265 МК України
митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 МК
України, у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за методом 1 згідно
з положеннями ст. 267 Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів) і 269
(метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів) цього Кодексу.

У ході таких консультацій митний орган
та декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Відповідно до вимог ст. 267 МК України
особи, одна з яких є одноосібним
агентом, одноосібним дистриб'ютором чи
одноосібним концесіонером іншої, як би
це не називалося, вважаються
пов'язаними для цілей цього Кодексу,
якщо вони підпадають хоча б під один з
критеріїв частини п'ятої цієї статті.

При продажу товарів між
пов'язаними особами вартість операції
береться за основу для визначення
митної вартості оцінюваних товарів за
першим методом, якщо декларант доведе,
що така вартість є максимально
наближеною до вартості однієї з
нижченаведених операцій, яка
здійснювалася одночасно з оцінюваними
товарами або майже в той же час:

1) вартості операції при продажу
непов'язаним покупцям ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів для
експорту в Україну;

2) митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
271 цього Кодексу;

3) митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
272 цього Кодексу.

Як убачається зі ст. ст. 268 і 269 МК
України, за основу може братися або
ціна, за якою оцінювані ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
ст. 271 (метод визначення митної вартості
на основі віднімання вартості), або
обчислена відповідно до вимог ст. 272
(метод визначення митної вартості
товарів на основі додавання вартості
(обчислена вартість) цього Кодексу
вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених ст. 273 МК України.

Згідно з вимогами п. 2 (а) ст. VII ГАТТ
оцінка ввезеного товару для митних
цілей повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару.

Відповідно до вимог п. 2 (b) ст. VII ГАТТ під
"дійсною вартістю" повинна розумітися
ціна, за якою такий або аналогічний
товар продається або пропонується для
продажу при нормальному ході торгівлі
в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути
визначена відповідно до пункту (b),
оцінка для митних цілей повинна
ґрунтуватися на найближчому
еквіваленті, який може бути
встановлений.

Таким чином, митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товару
повинен впевнитися, що заявлена
декларантом митна вартість товару
ґрунтується на дійсній вартості.

Як убачається зі ст. 17 ст. VII ГАТТ, ніщо
не повинно тлумачитись так, що обмежує
або ставить під сумнів право митних
адміністрацій упевнитися в істинності
або точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
митного оцінювання. Слід також
зазначити, що відповідно до ст. VII ГАТТ
процедура консультацій не є
обов'язковою, а відбувається, як
правило, у разі необхідності.

Відповідно до вимог ст. 41 МК України
однією з форм митного контролю є
перевірка митними органами системи
звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України.

Отже, доведення достовірності
заявленої митної вартості товарів, що
імпортуються на митну територію
України, є безпосереднім обов'язком
особи, уповноваженої на декларування
товарів, а перевірка наданих
декларантом відомостей є правом
митного органу.

У зв'язку з невиконанням вимог митниці
в наданні додаткових документів у
повному обсязі та подання до митного
органу зазначених неправдивих
відомостей, митний орган не мав право
застосувати метод за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються (метод 1)
згідно зі статтею 267 МК України.

Метод 2 (визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних
товарів) застосовується в разі
ввезення товарів у відповідний період
з однаковими ознаками, а саме: фізичні
характеристики; якість та репутація на
ринку; країна походження; виробник.

Оскільки інформація про фізичні
характеристики ідентичних товарів
відсутня, то використання даного
методу згідно зі статтею 268 МК України
було неможливим.

Метод 3 (визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів) застосовується в
разі ввезення товарів у відповідний
період, враховуючи такі ознаки: якість,
наявність торгової марки та їх
репутація на ринку; країна походження;
виробник.

Оскільки інформація, яка б відповідала
вищезазначеним ознакам, відсутня, то
використання даного методу згідно
статтею 269 МК України було неможливим.

Застосування методів 4, 5 згідно зі ст.
ст. 271-272 МК України за відсутності
інформації про вартість матеріалів та
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів, обсягу
прибутку, загальних витрат при продажу
в Україні також було неможливим.

Згідно з вимогами п. 4.2 Інструкції банки
зобов'язані у разі перерахування
резидентом коштів на користь
нерезидента, надходження від
нерезидента коштів на користь
резидента або, якщо резидент
зазначений у реєстрі вивізних ВМД,
вимагати від останнього (залежно від
виду операції), копії: договору з
нерезидентом, ВМД, актів та інших
документів, що підтверджують
здійснення експорту (імпорту)
продукції, виконання робіт (надання або
отримання послуг), здійснення експорту
прав інтелектуальної власності, та
інших документів, що необхідні банку
для здійснення контролю за
своєчасністю розрахунків за
експортними, імпортними операціями
його клієнтів. Копії цих документів
підлягають збереженню у справі клієнта
протягом строку, визначеного в
Переліку документів, що утворюються в
діяльності Національного банку
України та банків України, із
зазначенням строків зберігання,
затвердженому постановою Правління
Національного банку України від 8
грудня 2004 р. № 601.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Згідно з вимогами п. 5 Порядку для
заявлення митної вартості товарів,
визначеної за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), відповідно до ст. 267 МК
України подається декларація митної
вартості за формою згідно з додатком 1
(декларація форми ДМВ-1).

Відповідно до вимог п. 7 Порядку для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Як убачається з п. 9 Порядку, для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів у разі, коли
продавець та покупець пов'язані між
собою, декларант подає за наявності
митному органові: бухгалтерські та
банківські документи покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; документи, що підтверджують
участь продавця у здійсненні розподілу
прибутку, одержаного від провадження
діяльності покупцем, якщо продавець є
власником акцій або частини статутного
капіталу покупця; довідку про
відсутність у покупця фінансових
зобов'язань перед продавцем, які прямо
чи опосередковано стосуються
купівлі-продажу оцінюваних товарів;
бухгалтерські документи виробника, що
підтверджують вартість товарів;
довідку про вартість у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам.

Відповідно до вимог п. 11 Порядку для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
"Для відміток митниці" декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем, -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Згідно з вимогами п. 13 Порядку
передбачено, що декларант зобов'язаний
подати додаткові документи, визначені
у п. 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується.

У разі відмови подати додаткові
документи декларант робить
відповідний запис із зазначенням дати,
прізвища та проставлення свого підпису
на зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Як убачається з п. 14 Порядку у разі, якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Згідно з вимогами п. 2 цього Положення
ВМД - письмова заява встановленої
форми, що подається митному органу і
містить відомості про товари та
транспортні засоби, які переміщуються
через митний кордон України, митний
режим, у який вони заявляються, а також
іншу інформацію, необхідну для
здійснення митного контролю, митного
оформлення, митної статистики,
нарахування податків, зборів та інших
платежів.

Наявні матеріали справи свідчать, про
таке.

Як вже зазначалося, 18 червня 2013 р. між
позивачем (покупець) та ООО «Кас Хаус»,
Вірменія (продавець) укладено контракт
№ 420-S, за умовами якого продавець
продає, а покупець купує продукцію -
раки живі прісноводні (товар) в
асортименті, кількості та за цінами,
визначеними інвойсами, які є
невід'ємною частиною контракту (т. 1 а.с.
38-41).

Згідно п.2. Контракту, ціни на товар
встановлюються інвойсами на кожну
партію товару. Ціна на товар включає в
себе вартість продукту, тари,
маркування, погрузка, витрат по митному
оформленню вантажу в країні продавця,
витрати на доставку товару і
страхування вантажу. Продавець може
переглядати ціни на товар в залежності
від сезону. Валютою контракту є USD
(долари США). Загальна вартість
контракту складає 800 000,00 USD.

Підпунктом 3.1. Контракту визначено, що
ціна по контракту та умови постачання
визначаються на умовах СІР Бориспіль,
Україна, згідно Інкотермс, 2010. Місце
навантаження товару - аеропорт Єреван,
Арменія.

Згідно п.8.1. Контракту, платежі за товар
здійснюються шляхом грошового
переказу в USD на банківський рахунок
продавця, а саме: оплата відбувається
через 45 календарні дні після отримання
покупцем товару.

На виконання умов названого контракту
позивач неодноразово ввозив на
територію України передбачений ним
товар (раки живі прісноводні).

Зокрема, 24, 30 грудня 2013 р. та 14 січня 2014 р.
під час чергового ввезення позивачем
на митну територію України товарів -
раків живих прісноводних (товарів).

З метою митного оформлення цих товарів
позивачем до відповідача було подано
вантажно-митні декларації № №
125120105/2013/284396, 125120105/2013/284953, 125120105/2014/300443 та
зазначені в графі 44 цих декларацій інші
документи.

Згідно з переліченими документами
митна вартість товарів була визначена
з урахуванням ціни, зазначеної у
контракті та інвойсі, тобто, за
основним (першим) методом, та складала
за загальною митною вартістю для обох
розмірних рядів 7, 5969 доларів США за
кілограм, 7,3167 доларів США за кілограм,
7,1357 доларів США за кілограм відповідно.

У зазначені дні посадовою
особою відповідача було опрацьовано
подані позивачем документи та наявну
цінову інформацію ЄАІС на аналогічні
товари, що ввозились на митну територію
України у період заявлення позивачем
товарів до митного оформлення, за
результатами чого було встановлено
заниження митної вартості товарів.

На підставі цього у письмовій формі на
зворотньому боці поданих позивачем
декларацій митної вартості
відповідачем було витребувано у
позивача додаткові документи (т. 1 а.с.
100, 112, 125 відповідно).

У відповідь позивачем до відповідача
24, 30 грудня 2013 р. та 14 січня 2014 р. було
подано додаткові документи та
зазначено, що можливості подати інші
документів немає із зазначенням причин
( т. 1 а.с. 100, 112, 125 відповідно).

На підставі цього 24, 30 грудня 2013 р. та 14
січня 2014 р. відповідачем було прийнято
рішення № № 125120105/2013/000265/2, 125120105/2013/000271/2,
125120105/2014/000005/2, якими визначено митну
вартість імпортованих позивачем
товарів за методом 2-а (за ціною
договору щодо ідентичних товарів) в
сумі 9,69 доларів США за кілограм, 9,25
доларів США за кілограм, 9,3929 доларів
США за кілограм відповідно та
оформлено картки відмови у митному
оформленні № № 125120105/2013/00873, 125120105/2013/00882,
125120105/2014/00010 (т. 1 а.с. 42-43, 47-48, 52-53, 107-108,
120-121, 132 відповідно).

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем з метою
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару, подавалися митному
органу відповідні обов'язкові та
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості
імпортованих товарів, проте вони не
були визнані відповідачем достатніми
для підтвердження заявленої позивачем
митної вартості товару.

При цьому, суд, вивчивши відповідні
документи вважає їх такими, що в повній
мірі ідентифікують оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
що піддаються обчисленню та
підтверджують його ціну, що підлягає
сплаті на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість
зазначеного товару за ціною договору.

Крім того, судом враховано, що
позивачем не надано відповідачу лише
частину витребуваних документів у
зв'язку з наступним:

- банківські платіжні документи,
що стосуються оцінюваного товару,
оскільки відповідно до п. 8.1 контракту
оплата товару здійснюється через 45
календарних днів з моменту його
отримання покупцем. Тобто, на момент
митного оформлення рахунок сплачено не
було (т. 1 а.с. 39);

- транспортні (перевізні)
документи, оскільки постачання
здійснювалось за умовами поставки СІР
UA Бориспіль, які відповідно до правил
Інкотермс зобов'язують продавця нести
витрати по транспортуванню, то витрати
на транспортування були включені у
вартість товару;

- страхові документи, а також
документи, які містять відомості про
вартість страхування, оскільки
страхові компанії не надають страхові
послуги для товару - раки живі
прісноводні, через велику вірогідність
їх смерті (т. 1 а.с. 137).

До того ж, як вбачається з листів
Державної служби статистики України
від 11 грудня 2013 р.
№15.1-20/1681Пі та від 5 лютого 2014 р.
№15.1-20/154Пі, середня вартість імпорту
товару "раки живі прісноводні" за кодом
УКТ ЗЕД з Вірменії у 2013 р.
становить: в липні - 7,18 доларів США/кг, в
серпні - 7,38 доларів США/кг, у вересні - 7,37
доларів США/кг, в жовтні - 7,61 доларів
США/кг, в листопаді - 7,46 доларів США/кг
(т. 1 а.с. 24-35).

Тобто, визначена відповідачем митна
вартість товару на 22-32% перевищує
середню вартість імпорту цього товару
з Вірменії в Україну в 2013 р.

Наведене свідчить, що середня вартість
імпорту аналогічних товарів тієї самої
країни походження є нижчою за
визначену митним органом і майже
дорівнює вартості, заявленій ТОВ
"Сільпо ПДВПП".

Судом також не можуть бути взяті до
уваги посилання відповідача на
декларації № №
12512105/2013/276948, 125120105/2013/273381, згідно з якими
відповідачем було скориговану митну
вартість товарів, оскільки відповідно
до них товари - раки живі прісноводні
ввозилися на територію України в
режимі імпорту в інший проміжок часу, а
саме 9 вересня та 15 жовтня 2013 р.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що рішення відповідача
№ № 125120105/2013/000265/2,
125120105/2013/000271/2, 125120105/2014/000005/2 про
застосування методу 2-а (за ціною
договору щодо ідентичних товарів) є
незаконними та необґрунтованими.

Враховуючи те, що наведені
відповідачем твердження та подані
докази не спростовують доводів
позивача, суд вважає, що позовні вимоги
є обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Водночас, судом не можуть бути взяті до
уваги подані відповідачем докази (т. 1
а.с. 196-246, т. 2 а.с. 1-72), оскільки
вони жодним чином не спростовують
доводів позивача.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та достатніми доказами
правомірність винесення оскаржуваних
рішень.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а рішення
відповідача про коригування митної
вартості № № 125120105/2013/000265/2,
125120105/2013/000271/2, 125120105/2014/000005/2
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської митниці Міндоходів
від 24, 30 грудня 2013 р. та 14
січня 2014 р. № № 125120105/2013/000265/2,
125120105/2013/000271/2, 125120105/2014/000005/2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Сільпо ПДВПП"
сплачений судовий збір у сумі 182 (сто
вісімдесят дві) грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.