Справа № 361/11754/13-а(2а/361/38/14)
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Телепенько А.Д.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
місті Броварах та Броварському районі
Київської області на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
області, управління Пенсійного фонду
України у місті Броварах та
Броварському районі Київської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом до
управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області,
управління Пенсійного фонду України у
місті Броварах та Броварському районі
Київської області про визнання дій
управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
при наданні ОСОБА_2 довідок про
заробітну плату на роботах в третій
зоні небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять за період з 27 по 28 квітня 1986
року за № 27 від 13 січня 2012 року
неправомірними; зобов'язання
управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
здійснити перерахунок заробітної
плати ОСОБА_2 з урахуванням виплат та
вимог передбачених Розпорядженням
Ради Міністрів СРСР № 964 рс від 17 травня
1986 року, Постанови Ради Міністрів УРСР
і Української Ради професійних союзів
№ 207-7 від 10 червня 1986 року за роботу в
третій зоні небезпечності (зоні
відчуження) м. Прип'ять за період з 27 по
28 квітня 1986 року, врахувавши одноразову
грошову винагороду за отриману
гранично допустиму дозу радіації в
розмірі 500 крб., добові в розмірі 3 крб. 50
коп. за добу, кошти на харчування в
розмірі 2 крб. 85 коп. на день, заробітну
плату в розмірі 155 крб. за квітень
місяць 1986 року з урахуванням
коефіцієнта 5 (п'ять), згідно наданого
розрахунку; зобов'язання управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Київській області на
підставі проведеного розрахунку
стягнути на користь ОСОБА_2 512 крб. 70 коп.
за роботу в третій зоні небезпечності
(зоні відчуження) м. Прип'ять за період з
27 по 28 квітня 1986 року; зобов'язання
управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
надати ОСОБА_2 довідку про його
перераховане грошове забезпечення з
урахуванням вимог, передбачених
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР №
964 рс від 17 травня 1986 року, Постанови
Ради Міністрів УРСР і Української Ради
професійних союзів № 207-7 від 10 червня
1986 року за роботу в третій зоні
небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять за період з 27 по 28 квітня 1986
року, врахувавши одноразову грошову
винагороду за отриману гранично
допустиму дозу радіації в розмірі 500
крб., добові в розмірі 3 крб. 50 коп. за
добу, кошти на харчування в розмірі 2
крб. 85 коп. на день, заробітну плату в
розмірі 155 крб. за квітень місяць 1986
року з урахуванням коефіцієнта 5 (п'ять),
згідно наданого розрахунку;
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у м. Броварах та
Броварському районі Київської області
провести перерахунок пенсійних виплат
ОСОБА_2 з урахуванням даних у довідці
про грошове забезпечення під час
перебування в третій зоні
небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять за період з 27 по 28 квітня 1986
року, починаючи з 12 червня 2013 року та
здійснити відповідні виплати.

Броварський міськрайонний суд
Київської області своєю постановою від
05 лютого 2014 року адміністративний
позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України у місті Броварах та
Броварському районі Київської області
подали апеляційну скаргу, в якій
просять скасувати постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
та постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 є пенсіонером і
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного Фонду України в місті
Броварах та Броварському районі
Київської області та отримує пенсію як
особа, яка є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році першої категорії, також є
інвалідом II групи із захворюванням,
пов'язаним з наслідками Чорнобильської
катастрофи, що відповідачем у судовому
засіданні не заперечується та
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданим Київською
облдержадміністрацією 12 січня 2001 року.

Із довідок від 13 січня 2012 року за № 27 та
від 08 січня 2013 року за № 591, виданих
управлінням ДСО при ГУ МВС України в
Київській області вбачається, що за
роботу в населеному пункті Прип'ять з 27
по 28 квітня 1986 року по місцю роботи
Броварське ВДСО, ОСОБА_2 з урахуванням
коефіцієнта 5 (п'ять) виплачена
заробітна плата в сумі 51 крб. 67 коп.

У картці обліку доз радіоактивного
опромінення, затвердженої 15 серпня 1990
року начальником ОВМР і ГО ОВС
Київської області В.О. Троценком
зазначено, що ОСОБА_2 під час виконання
службових обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за період з 26 по 28 квітня 1986 року
отримав радіаційну дозу опромінення в
13,3 бер.

ОСОБА_2 перебуваючи на посаді молодшого
інспектора Броварського ВДСО
Управління ДСО при ГУ МВС України в
Київській області в спеціальному
званні старшина міліції протягом часу
з 27 по 28 квітня 1986 року відповідно до
маршрутного листа управління ДСО і
наказу УВС Київської області № 069 від 14
серпня 1986 року приймав участь у місті
Прип'ять в заходах з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та знаходився в 30-ти кілометровій зоні
(зоні відчуження), що відноситься до 3-ї
зони небезпечності.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Статтею 15 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що видача
довідок про період роботи по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами.

Відповідно до Розпорядження Ради
Міністрів СРСР «Про виділення
Міненерго СРСР додаткового фонду
заробітної плати» № 964 рс від 17 травня
1986 року - в тих випадках, коли працівник
отримав гранично допустиму дозу
радіації - позивачу виплачується
одноразова винагорода, якщо ця особа
відноситься, серед інших, до молодшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ - в розмірі 500
карбованців.

Цим же Розпорядженням було введено
зони небезпечності в залежності від
рівня радіоактивного забруднення
території з відповідною оплатою, а
саме: в 3-й зоні небезпечності в
п'ятикратному розмірі в порівнянні з
встановленими діючим законодавством
нормами, в 2-й зоні - в чотирикратному
розмірі і в 1-й зоні - трьохкратному
розмірі.

Ці норми оплати роботи в зонах
небезпечності були поширені на осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ СРСР, які були
задіяні на роботах по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у
відповідності до Розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №
1031-рс.

У ст. 5 Закону України «Про захист
людини від пливу іонізуючого
випромінювання» основна дозова межа
індивідуального опромінення населення
не повинна перевищувати 1 мілізіверта
ефективної дози опромінення за рік,
середньорічні ефективні дози
опромінення людини, віднесеної до
критичної групи, не повинні
перевищувати встановленого цією
статтею основних дозових меж
опромінення незалежно від умов та
шляхів формування цих доз. Якщо
протягом перших двох тижнів після
аварії ефективна доза опромінення може
досягати 50 мілізівертів здійснюється
евакуація людей. 1 мілізіверт дорівнює
0,1 бера.

Згідно із розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 25 листопада 1993
року № 1006-р «Про оплату праці
військовослужбовців - учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» з
метою соціального захисту колишніх
співробітників апарату МВС учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
віднесених до першої категорії, а також
тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу
опромінення в 25 бер і більше органам
внутрішніх справ дозволено
перераховувати їх грошове утримання за
періоди роботи в зоні відчуження із
розрахунку посадових окладів і окладів
за спеціальними званнями, що діяли в
період роботи в зоні ЧАЕС у кратних
розмірах відповідно до зон
небезпечності де вони несли службу.
Крім того, доручено МВС та
Міесоцзахисту призначити і
перерахувати пенсії відповідно до норм
чинного законодавства із
перерахованого згідно з названим
розпорядженням грошового утримання.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР
«Про оплату праці
військовослужбовців-учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС» від 23 травня
1986 року № 1031 рс передбачено поширити, в
тому числі і на військовослужбовців
керівного і рядового складу органів
внутрішніх справ, зайнятих на роботах
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
порядок і розміри підвищення оплати
праці, передбачених розпорядженням
Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986
року № 964-рс. Грошове утримання у
збільшених розмірах виплачувати
виходячи із посадових окладів, а особам
офіцерського і начальницького складу,
прапорщикам і мічманам також із
окладів по військовому і спеціальному
званню.

Постановою ЦК КПРС Президіума
Верховної Ради СРСР Ради Міністрів
СРСР і Всесоюзного ЦК Професійних
Союзів № 524-156 від 07 травня 1986 року «Про
умови оплати праці і матеріального
забезпечення працівників підприємств
і організацій зони Чорнобильської
атомної електростанції» надано право
керівникам підприємств і організацій
проводити оплату праці працівників,
безпосередньо зайнятих на роботах по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, по підвищеним до 100
% розмірів підвищення ставок і
посадовим окладам.

Виплачувати військовослужбовцям
військових частин і органів Комітету
Державної Безпеки СРСР, а також особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, виконуючим
службові обов'язки в зоні
Чорнобильської АЕС, посадові оклади і
оклади по військовому чи спеціальному
званню у двійному розмірі.

Особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам і
військовослужбовцям поза строкової
служби, начальницькому і рядовому
складу органів внутрішніх справ
виплачувати крім того добові і
забезпечувати їх безкоштовним
харчуванням.

Відповідно до п. 2 Постанови Ради
Міністрів У PCP і Української
Республіканської Ради професійних
союзів № 207-7 від 10 червня 1986 року «Про
умови оплати праці і матеріального
забезпечення працівників підприємств,
організацій і установ, занятих на
роботах, пов'язаних з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і відверненням забруднення
навколишнього середовища» дозволено
міністерствам та відомствам
виплачувати працівникам, в тому числі
військовослужбовцям військових частин
і органів Комітету Державної Безпеки
СРСР, військовозобов'язаним, призваних
на збори, а також особам начальницького
і рядового складу органів внутрішніх
справ, направлених на роботи пов'язані
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і відвернення
забруднення навколишнього середовища
передбачені в пункті 1 постанови Ради
Міністрів СРСР і ВЦСПС, добові в
розмірі 3 крб. 50 коп., а також
забезпечити їх безкоштовним
трьохразовим гарячим харчуванням (із
розрахунку 2 крб. 85 коп. на добу) і
безкоштовним житлом.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про
захист людини від впливу іонізуючого
випромінювання» основна дозова межа
індивідуального опромінення населення
не повинна перевищувати 1 мілізіверта
ефективної дози опромінення за рік, при
цьому середньорічні ефективні дози
опромінення людини, віднесеної до
критичної групи, не повинні
перевищувати встановлених цією
статтею основних дозових меж
опромінення незалежно від умов та
шляхів формування цих доз.

Дозові межі індивідуального
опромінення населення та критерії
щільності забруднення грунтів на
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначаються законами
України та іншими нормативно-правовими
актами.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час виконання своїх службових
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
з 27 по 28 квітня 1986 року позивач отримав
радіаційну дозу опромінення в 13,3 бер,
що підтверджується відповідною
карткою дозиметричного контролю.

Таким чином, саме не внесення у довідку
про заробітну плату за роботу у третій
зоні небезпечності (зоні відчуження)
міста Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
з 27 по 28 квітня 1986 року одноразової
грошової допомоги в розмірі 500 крб.,
заробітної плати в розмірі 155 крб., з
урахуванням коефіцієнта 5 (п'ять) і
добових в розмірі 3 крб. 50 коп., є
протиправним, а тому колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову частково.

За змістом ч. 1, 2 ст. 162 КАС України при
вирішенні по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Оцінивши докази в їх сукупності,
колегія суддів вважає, що управління
ДСО при ГУ МВС України в Київській
області безпідставно не включило у
довідку про заробітну плату позивача
на роботах у третій зоні небезпечності
(зоні відчуження) міста Прип'ять
одноразову грошову винагороду в
розмірі 500 крб., та добові в розмірі 3
крб. 50 коп., оскільки вказане грошове
забезпечення за службові відрядження
входять в структуру заробітної плати.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання управління ДСО при ГУ МВС
України в Київській області виплати на
користь позивача ОСОБА_2 512 крб. 70 коп. за
роботу в третій зоні небезпечності
(зоні відчуження) міста Прип'ять по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС за період з 27 по 28
квітня 1986 року, то колегія суддів
вважає правильним висновок суду про
відмову у задоволенні цієї частини
позову, оскільки позивачем не надано
належних та допустимих доказів, що
зазначена сума коштів йому не
виплачувалася.

Також не підлягають задоволенню і
позовні вимоги щодо зобов'язання
включити у довідку про заробітну плату
та виплатити кошти на харчування в
розмірі 2 крб. 85 коп., оскільки
Постановою Ради Міністрів УРСР і
Української Республіканської Ради
професійних союзів № 207-7 від 10 червня
1986 року «Про умови оплати праці і
матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій у
установ, занятих на роботах, пов'язаних
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і відверненням
забруднення навколишнього середовища»
дозволено міністерствам і відомствам
забезпечувати їх працівників
безкоштовним трьохразовим гарячим
харчуванням (із розрахунку 2 крб. 85 коп.
на добу), а не виплачувати цю суму
коштів.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення позову, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у місті
Броварах та Броварському районі
Київської області - залишити без
задоволення.

Постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.