Справа № 2а-12172/09/2670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/8088/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26.05.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2011

у справі № 2а-12172/09/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

до Державного підприємства
«Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості «МАСМА»

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26.05.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2011,
позов задоволено частково. Стягнуто з
Державного підприємства «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
податкову заборгованість в сумі 240962, 78
грн., в тому числі: в сумі 175964, 95 грн. із
земельного податку та в сумі 64997, 83 грн.
з податку на додану вартість.

ДПІ у Святошинському районі м. Києва
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову повністю. Посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права: ст. 67 Конституції
України, п.п. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІП, наголошуючи на тому, що
Законом не передбачено надіслання
окремої податкової вимого на кожну
нову суму податкового боргу, який
виникає після виставлення першої
податкової вимоги.

У запереченнях на касаційну скаргу
Державне підприємство «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
вказує на обґрунтованість висновків
судів попередніх інстанцій та просить
залишити оскаржувані рішення без змін,
а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДП «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
подано податкові розрахунки
земельного податку за 2008 та 2009 роки, в
яких, з урахуванням уточнюючих
розрахунків, самостійно визначено
податкове зобов'язання із земельного
податку в сумі 650518,37 грн. та в сумі 712024,78
грн. відповідно.

На підставі поданих податкових
декларацій з податку на додану
вартість за жовтень, листопад, грудень
2008 року та січень-вересень 2009 року
позивачем самостійно визначено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за відповідні періоди.

ДПІ у Святошинському районі м. Києва
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІП (далі - Закон № 2181-ІП) на
адресу відповідача направлено першу
податкову вимогу від 05.11.2008 № 1/2881 у сумі
243327, 75 грн., до якої включено
заборгованість позивача із земельного
податку в сумі 64997,83 грн. та з податку на
додану вартість в сумі 175964,95 грн.

Податковим органом направлено ДП
«Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості «МАСМА» другу податкову
вимогу від 13.03.2009 № 2/211 в сумі 240962,78 грн.,
в тому числі: в сумі 64997,83 грн.
земельного податку та в сумі 175964,95 грн.
податку на додану вартість.

Позиція відповідача ґрунтується на
тому, що у відповідності до п.п. 6.3.2 п. 6.3
ст. 6 Закону № 2181 ІІІ у податкового
органу відсутній обов'язок щодо
виставлення окремої податкової вимоги
на кожну суму нового податкового боргу,
який виник після надсилання першої
податкової вимоги, тому несплачена
сума узгодженого податкового
зобов'язання підлягає стягненню.

Суд касаційної інстанції знаходить
правильною позицію судів попередніх
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позову у частині
визначення другою податковою вимогою
податкового боргу у загальній сумі
240962,78 грн. та відсутності підстав для
задоволення позовних вимог щодо
стягнення решти податкової
заборгованості, щодо якої не
виставлено податкових вимог згідно зі
ст. 6 Закону2181-III.

Відповідно до п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6
Закону2181-III у разі, коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені
строки, податковий орган надсилає
такому платнику податкові вимоги.
Згідно з п.п. «а» п.п. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону
N 2181-III надсилається перша податкова
вимога, а згідно з п.п. «б» .п. 6.2.3 п. 6.2 ст.
6 - друга податкова вимога.

У відповідності до п.п. 6.2.2. п. 6.2 ст. 6
Закону N 2181-III податкові вимоги мають
містити крім відомостей, передбачених
підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання
на підстави їх виставлення; суму
податкового боргу, належного до сплати,
пені та штрафних санкцій; перелік
запропонованих заходів із
забезпечення сплати суми податкового
боргу.

Згідно з ч. 2 п.п. 6.3.1 п. 6.3 ст. 6 Закону N
2181-III податкова вимога повинна містити
загальну суму податкового боргу та
суми податкового боргу за кожним
окремим податком, збором (обов'язковим
платежем). Податковий орган веде реєстр
виданих податкових вимог щодо окремих
платників податків.

У відповідності до п.п. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6
Закону N 2181-III у разі коли у платника
податків, якому було надіслано першу
податкову вимогу, виникає новий
податковий борг, друга податкова
вимога має містити суму
консолідованого боргу. При цьому
окрема податкова вимога щодо такого
нового податкового боргу не
виставляється. Консолідованим
вважається борг, визначений у першій
податковій вимозі, збільшений на суму
нового податкового боргу, що виник до
виставлення другої податкової вимоги.

Таким чином, надсилання податкових
вимог є заходом стягнення суми
узгодженого податкового зобов'язання,
яка включає консолідований показник
несплачених станом на момент винесення
податкових вимог податкового боргу за
кожним податком, збором (обов'язковим
платежем), пені та штрафних санкцій. При
цьому у разі виникнення нового
податкового боргу після виставлення
першої податкової вимоги, у другій
податковій вимозі відображається
податковий борг, який складається з
боргу, виставленого у першій
податковій вимозі, та новий податковий
борг. Утім, сума узгодженого
податкового зобов'язання, щодо якої не
виставлено податкових вимог, не
підлягає стягненню.

З огляду на встановлену судами
попередніх інстанцій обставину про те,
що згідно з другою податковою вимогою
консолідований податковий борг
складає 240962, 78 грн., суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку
про безпідставність позовних вимог про
стягнення податкової заборгованості в
сумі 1143872,18 грн.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанцій дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26.05.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун