Справа № 810/4361/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4361/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року 810/4361/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області до Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Територіальні органи Пенсійного фонду України в силу закону здійснюють функції з контролю за правильністю, повнотою нарахування і своєчасністю сплати страхувальниками внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, а також стягнення заборгованості за страховими внесками, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача сум вказаної заборгованості.

Позивач в судове засідання не прибув, 04 серпня 2014 року представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав письмові заперечення, в яких просив справу розглядати без участі представника відповідача.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що відповідач не погоджується з позовом про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки даний спір не має встановлених нормами КАС України ознак справ адміністративної юрисдикції та оскільки до позову не були додані відповідні докази на підставі. яких сформована заборгованість.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступних висновків.

Територіальні органи Пенсійного фонду України в силу закону здійснюють функції з контролю за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, а також стягнення заборгованості за єдиним внеском, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми вказаної заборгованості.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ серії АБ №334792 15.08.2011 Спеціалізоване управління підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд», зареєстровано вперше 03.05.1994 року; правовий статус – без права юридичної особи.

Дана заборгованість підтверджується рішеннями про застосування фінансових санкцій та нарахуванні пені, а саме:

- Рішення № 97 від 19.02.2008р. на суму 7733,17 грн., яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 20.02.2008 року ;

- Рішення № 116 від 21.02.2008р. на суму 2590,63 грн, яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 22.02.2008 року;

- Рішення № 149 від 20.03.2008р. на суму 5372,41 грн. яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 23.03.2008 року;

- Рішення №256 від 21.04.2008р. на суму 7978,04 грн., яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 29.04.2008 року ;

- Рішення № 228 від 22.06.2009р. на суму 3587,00 грн., яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 27.06.2009 року;

- Рішення № 210 від 10.06.2010р. на суму 9839,62 грн. яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 16.06.2010року;

- Рішення № 375 від 30.11.2010р. на суму 8166,21 грн., яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 08.12.2010 року ;

- Рішення № 90 від 13.12.2012р. на суму 1517,81 грн., яке отримане Спеціалізованим управлінням підводно-технічних робіт "Укрпідводтрубопровідбуд" Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд» 16.02.2012 року

Обов`язок щодо сплати фінансових санкцій та пені у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законодавство України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР та прийнятих відповідно до них законів, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Згідно зі статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР (далі – Основи законодавства № 16/98-ВР) загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов’язкового державного соціального страхування як: пенсійне страхування; страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України (частина перша статті 4 Основ законодавства №16/98-ВР).

Частиною другою статті 4 Основ законодавства № 16/98-ВР встановлено, що відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до приписів статті 20 Основ законодавства № 16/98-ВР, основними джерелами коштів загальнообов’язкового державного соціального страхування відповідно до цих Основ є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Так, згідно з частиною першою статті 21 цих Основ, єдиний внесок на загальнообов’язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок на пенсійне страхування, страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, медичне страхування, страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, страхування на випадок безробіття, який в обов’язковому порядку сплачується страхувальниками з метою забезпечення реалізації прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за соціальним страхуванням.

Розмір єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та пропорції його розподілу за видами загальнообов’язкового державного соціального страхування встановлюються Верховною Радою України (частина друга статті 21 Основ законодавства № 16/98-ВР).

Статтею 22 Основ законодавства № 16/98-ВР встановлено, що порядок здійснення платежів, строки сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464–VI, порядок резервування коштів на загальнообов’язкове державне соціальне страхування - законами України з окремих видів загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Згідно приписів статті 1 Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», який був чинний на момент виникнення зазначеної заборгованості (далі - Закон № 400/97-ВР), платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування є суб’єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об’єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об’єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб’єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до вимог статті 3 Закону № 400/97-ВР, збір на обов’язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Згідно статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі – Закон №1058) страхувальник (роботодавець та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування) зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Статтею 19 Закону України № 1058 встановлено, що страхові внески до солідарної системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування нараховуються роботодавцем на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 19.12.2003 року № 21-1 відсоток відрахувань внесків на обов’язкове пенсійне страхування для платників страхових внесків встановлено у розмірі 33,2 % від загальної суми фактичних витрат на оплату праці, і інших виплат, які підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства. Сплата страхових внесків є обов’язковою для всіх суб’єктів підприємницької діяльності незалежно від форми власності.

Відповідно до вимог статті 20 Закону № 1058-ІV страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим періодом для страхувальників є календарний місяць.

Згідно з п. 2 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов’язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 8 частини 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV передбачено право органу Пенсійного фонду України на звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На час розгляду справи та винесення рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми заборгованості або її оскарження в адміністративному чи судовому порядку відповідачем надано не було.

Судом не береться до уваги надані відповідачем заперечення, оскільки, як зазначалось вище вони стосуються позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, як і не є предметом позову у даній справі.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.