Справа № 820/9068/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 р.Справа № 820/9068/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
06.06.2014р. по справі № 820/9068/14

за позовом Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна податкова інспекція
у Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (далі по тексту -
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
ГУ Міндоходів у Харківській області),
звернулася до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
по тексту - ФОП ОСОБА_1, відповідач), в
якому просив суд стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 податковий
борг по податку з орендної плати землі
на розрахунковий рахунок 0003 у
розмірі 127768,14 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 06.06.2014 року
по справі № 820/9068/14 адміністративний
позов Державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу - задоволено в
повному обсязі.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, код НОМЕР_1 заборгованість у
розмірі 127768,14 грн. (сто двадцять сім
тисяч сімсот шістдесят вісім гривень
чотирнадцять копійок) на користь
Державного бюджету України, на р/р
0003, УДКСУ у Дзержинському районі
м.Харкова, , МФО 851011.

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, порушення судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
06.06.2014 року по справі № 820/9068/14.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на допущені судом першої
інстанції процесуальні порушення (ч.ч.1,
2 ст.33, п.1 ч.1 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України) - неповідомлення про дату, час
та місце судового розгляду справи,
невідкладення розгляду справи за
відсутності відомостей про належне
повідомлення відповідача. Пояснив, що
22.07.2004 року між Харківською міською
радою (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1
(Орендар) укладено договір оренди
земельної ділянки по АДРЕСА_1 строком
до 01.05.2009 року. Зазначив, що з 12.05.2010 року
ФОП ОСОБА_1 не користується
вищевказаною земельною ділянкою,
оскільки з 23.12.2009 року частина даної
земельної ділянки надана в
користування іншого суб'єкта
господарювання. Враховуючи викладене,
вказує, що оскільки строк договору
оренди сплив 01.05.2009 року, фактичне
використання земельної ділянки
відсутнє, а відтак, у відповідача, з
огляду на норми ч.6 ст.762 Цивільного
кодексу України, п.269.1.2 ст.269
Податкового кодексу України, відсутній
обов'язок сплачувати орендну плату та
земельний податок за вказану земельну
ділянку. Отже, нарахування ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
відповідачеві грошового зобов'язання з
орендної плати є незаконним, а
нарахована заборгованість сплаті не
підлягає.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
у ДПІ у Дзержинському районі м Харкова
ГУ Міндоходів Харківській області з
16.12.2003 року перебуває платник податків
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (а.с.6).

ФО-П ОСОБА_1 має заборгованість перед
бюджетом з орендної плати з фізичних
осіб у розмірі 127768,14 грн., що виникла
внаслідок несплати в установлений
строк грошового зобов'язання,
самостійно визначеного платником
податків, а саме:

- за податковим повідомленням -
рішенням № від 29.04.2011р. на суму
42589,38 грн.;

- за податковим повідомленням -
рішенням № від 26.04.2012р. на суму
42589,38 грн.;

- за податковим повідомленням -
рішенням № від 30.04.2013р. на суму
42589,38 грн.

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
ГУ Міндоходів у Харківській області до
ФО-П ОСОБА_1 було сформовано податкову
вимогу від 19.11.2010р. №5, в якій зазначено
згідно п.59.3 ст. 59 ПКУ суму податкового
боргу в розмірі 20389,34 грн., та обов'язок
забезпечити її податковою заставою
(а.с.12).

Однак, сума податкового боргу
залишилась не сплаченою відповідачем
по справі, що зумовило звернення
позивача до суду з даним позовом про її
стягнення в примусовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що спірні відносини
склалися внаслідок несплати фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 орендної
плати за земельну ділянку, розташовану
по АДРЕСА_1.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України плату за
землю визначено як загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Відповідно до п.286.1. ст.286 ПК України
центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з п.286.2. ст.286 ПК України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Платник плати за землю має право
подавати щомісяця звітну податкову
декларацію, що звільняє його від
обов'язку подання податкової
декларації не пізніше 20 лютого
поточного року, протягом 20 календарних
днів місяця, що настає за звітним (п.286.3
ст.286 ПК України).

Як встановлено пунктом 286.5. статті 286 ПК
України, нарахування фізичним особам
сум податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

У відповідності до п. 287.1. ст.287 ПК
України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

У разі припинення права власності або
права користування земельною ділянкою
плата за землю сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році.

Згідно з п.287.2. ст.287 ПК України облік
фізичних осіб - платників податку і
нарахування відповідних сум
проводяться щороку до 1 травня.

Пунктом 287.3. ст.287 ПК України
передбачено, що податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Відповідно до п.287.5. ст.287 ПК України
податок фізичними особами сплачується
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 288.1. статті 288 ПК України
встановлено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

За приписами п.288.2 ст.288 ПК України
платником орендної плати є орендар
земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду (п.288.3 ст.288 ПК
України).

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем (п.288.4 ст.288 ПК України).

У відповідності до пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК
України розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

Як визначено пунктом 288.7. статті 288 ПК
України податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Харківською міською радою
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар)
на підставі рішення ХХІ сесії
Харківської міської ради від 28.04.2004
року № 54/04 було укладено договір оренди
земельної ділянки площею 0,1086 га,
розташованої по АДРЕСА_1 (а.с.28-31).

У відповідності до п.8 цього договору,
його було укладено строком до 01.05.2009
року. Після закінчення строку договору
Орендар має переважне право поновлення
його на новий строк. У цьому разі
Орендар повинен не пізніше ніж за 30
днів до закінчення дії договору
повідомити письмово Орендодавця про
намір продовжити його дію.

Земельна ділянка передається в оренду
для експлуатації та обслуговування
літнього майданчика кафе та
госпприміщень. (п.15 Договору).

Після припинення договору оренди
Орендар повертає Орендодавцеві
земельну ділянку у стані, не гіршому
порівняно з тим, в якому він одержав її
в оренду.

Орендодавець у разі погіршення
корисних властивостей орендованої
земельної ділянки, пов'язаних зі зміною
її стану, має право на відшкодування
збитків у розмірі, визначеному
сторонами. (п.п.21, 22 Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що на
підставі п.287.5 ст.287, п.288.7 ст.288 ПК
України Державною податковою
інспекцією у Дзержинському районі м.
Харкова було винесено податкові
повідомлення-рішення № 0 від
29.04.2011 року про визначення ФОП ОСОБА_1
грошового зобов'язання за платежем:
орендна плата з фізичних осіб на суму
42589,38 грн., в якому визначено граничний
строк сплати - 29.08.2011 року, № від
26.04.2012 року на суму 42589,38 грн. з граничним
строком сплати 28.08.2012 року та №
від 30.04.2013 року на суму 42589,38 грн. зі
строком сплати - протягом 60 днів
(а.с.54-55).

Вищевказані податкові
повідомлення-рішення були отримані ФОП
ОСОБА_1 особисто, про що свідчить підпис
останньої на корінцях вищевказаних
податкових повідомлень-рішень, копії
яких наявні в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає за необхідне
вказати, що податкові
повідомлення-рішення № 0 від
29.04.2011 року, № від 26.04.2012 року та №
від 30.04.2013 року відповідачем не
оскаржені, а відтак, визначені ними
суми грошового зобов'язання набули
статусу узгоджених.

Однак, сума податкового боргу
відповідачем не була погашена та
становить 127768,14 грн.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожний зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. «е» п.176.1. ст.176 Податкового
кодексу України платники податку
зобов'язані, зокрема, своєчасно
сплачувати узгоджену суму податкових
зобов'язань, а також суму штрафних
(фінансових) санкцій, нарахованих
органом державної податкової служби,
та пені, за винятком суми, що
оскаржується в адміністративному або
судовому порядку.

Як встановлено пунктом 102.1. статті 102
Податкового кодексу України,
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання.

Положеннями п.95.1. ст.95 ПК України
податкового кодексу України
встановлено, що орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

За визначенням п.п. 137 п. 1 ст.14
Податкового кодексу України орган
стягнення - державний орган,
уповноважений здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах повноважень,
встановлених Податковим кодексом
України та законами України.

Відповідно до 41.2. ст.42 ПК України
органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної особи
(п.87.11 Податкового кодексу України).

Пунктом 20.1. ст. 20.1. Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду
щодо нарахування та сплати податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності
у результаті застосування звичайних
цін.

Беручи до уваги наведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про наявність підстав
для задоволення позову та стягнення не
сплаченої на дату судового розгляду
справи суми боргу в розмірі 127768,14 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання
відповідача на те, що сплив строк дії
договору оренди спірної земельної
ділянки між Харківською міською радою
та ФОП ОСОБА_1 як на підставу для
звільнення відповідача від сплати
орендної плати, оскільки, у
відповідності до п.287.1 ст.287 ПК України
у разі припинення права власності або
права користування земельною ділянкою
плата за землю сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році.

Колегія суддів зауважує, що фактично
земельну ділянку, розташовану по вул..
Сокольницькій, 28 у м. Харкові, після
спливу строку дії договору оренди не
було повернуто Орендодавцеві, про що
свідчать наявні в матеріалах справи
копії листів Управління земельних
відносин Харківської міської ради на
адресу ФОП ОСОБА_1 (а.с.34-36, 38-39), а також
відсутність підписаного сторонами
договору акту зворотнього
прийому-передачі земельної ділянки.

При цьому, колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи відповідача
про неможливість повернення спірної
земельної ділянки Орендодавцеві з
огляду на неможливість приведення її у
придатний до використання стан, у
зв'язку з передачею її в оренду іншому
суб'єкту господарювання, оскільки
вказане не підтверджено належними
доказами.

Та обставина, що нежитлове приміщення,
розташоване на спірній земельній
ділянці, було подароване відповідачем
ОСОБА_2, не впливає на наявність у ФОП
ОСОБА_1 обов'язку сплати у спірних
відносинах узгодженого податкового
боргу. До того ж, у відповідності до
п.287.6. ст.287 ПК України при переході
права власності на будівлю, споруду (їх
частину) податок за земельні ділянки,
на яких розташовані такі будівлі,
споруди (їх частини), з урахуванням
прибудинкової території сплачується
на загальних підставах з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Колегія суддів зауважує, що договір
дарування нежитлової будівлі між ФОП
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено лише
30.11.2011 року.

Крім того, перехід власності на об'єкт
нерухомості не тягне автоматичної
передачі права користування земельною
ділянкою під цим об'єктом без
відповідного оформлення такого права.

У зв'язку з чим, за відсутності рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування про надання у
користування ОСОБА_2 спірної земельної
ділянки та належним чином оформленого
акту прийому-передачі, користувачем
земельної ділянки по АДРЕСА_1
залишається ФОП ОСОБА_1

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про порушення судом
першої інстанції вимог процесуального
права в частині розгляду справи без
повідомлення відповідача, з огляду на
таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області стосується спору з приводу
стягнення заборгованості, що виникла
на підставі податкових
повідомлень-рішень про сплату ФОП
ОСОБА_1 плати за землю (орендної плати).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС
України в адміністративних справах
щодо стягнення грошових сум, які
ґрунтуються на рішеннях суб'єкта
владних повноважень, щодо яких
завершився встановлений цим Кодексом
строк оскарження, застосовується
скорочене провадження.

При цьому, у відповідності до ч.3 ст.183-2
КАС України про відкриття скороченого
провадження суд виносить ухвалу, копія
якої разом з копією позовної заяви та
доданих до неї документів невідкладно
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення
відповідачу. В ухвалі в обов'язковому
порядку зазначаються строк подання
заперечення проти позову, порядок його
подання, а також наслідки неподання
такого заперечення. Відповідач у
десятиденний строк з дня одержання
такої ухвали та копій документів може
подати заперечення проти позову та
необхідні документи або заяву про
визнання позову. Якщо справа
розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача, то
заперечення проти позову чи заява про
визнання позову мають бути подані
безпосередньо до канцелярії суду.

Згідно з ч.4 ст.183-2 КАС України суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне
судове рішення. У разі недостатності
повідомлених позивачем обставин або
якщо за результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Отже, колегія суддів зазначає, що для
розгляду справ щодо стягнення з
платника податків грошових коштів на
підставі рішення суб'єкта владних
повноважень, в даному випадку
податкового органу, законодавцем
передбачено особливий порядок
судового провадження - скорочене
провадження.

Призначення справи, яка підлягає
розгляду в порядку скороченого
провадження, до розгляду у відкритому
судовому засіданні є правом, а не
обов'язком суду першої інстанції, яке
використовується ним лише у випадку
недостатності повідомлених позивачем
обставин або якщо за результатами
розгляду поданого відповідачем
заперечення суд прийде до висновку про
неможливість ухвалення законного
судового рішення без проведення
судового засідання та виклику осіб, які
беруть участь у справі.

З огляду на викладене, беручи до уваги
достатність наявних в матеріалах
справи документів для розгляду справи
та прийняття обґрунтованого рішення,
колегія суддів не вбачає підстав у суду
першої інстанції для призначення даної
справи до розгляду у судовому
засіданні.

При цьому, враховуючи, що відповідачем
було вчасно отримано копію ухвали про
відкриття скороченого провадження,
колегія суддів вважає, що відповідач не
був позбавлений права надати суду свої
докази та заперечення, однак, таким
правом не скористався.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 06.06.2014р. по
справі № 820/9068/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.