Справа № 488/1890/14-а
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1890/14-а
Провадження № 2-а/488/89/14 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.08.2014 р
м. Миколаїв

. Корабельний районний суд м.
Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді
Селіщевої Л.І.,

при секретарі
Жарліковій Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління ДАІ УМВС України в
Миколаївській області про оскарження
адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із адміністративним
позовом про оскарження неправомірних
дій відповідача-субєкта владних
повноважень щодо накладення на нього
адміністративного стягнення, в
обґрунтування якого вказав, що 01.04.2014 р.
близько 15 год. 49 хв. він керував
автомобілем НОМЕР_1, та рухався у м.
Миколаєві, по вул. Чкалова в районі
будинку № 169, зі швидкістю близько 70-75
км/год. У цей час його зупинив
інспектор ДАІ і вказав йому, що він
скоїв адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме
порушив п. 12.4 ПДР, та перевищив
швидкість руху свого автомобіля у
населеному пункті на 36 км/год. На
підтвердження цього інспектор ДАІ
продемонстрував позивачу покази
приладу Трукам.

Позивач не погодився зі складеним
відносно нього протоколом про
адміністративне правопорушення, однак
інспектор ДАІ виніс постанову ПС1 №
416428 від 01.04.2014 р. про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно якої на нього
був накладений штраф у розмірі 255
гривень.

На думку позивача, дії посадової
особи відповідача щодо притягнення
його до адмінвідповідальності є
неправомірними через те, що він не
скоював адмінпправопорушення. Позивач
стверджує, що він рухався із дозволеною
швидкістю руху, а покази приладу
Трукам, які продемонстрував йому
інспектор ДАІ, викликають у нього
сумніви, та стосуються руху іншого
автомобіля, що рухався поруч із ним.

В судовому засіданні по справі позивач
підтримав свій позов, з підстав,
викладених у позовній заяві та просив
його задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання по справі не зявився, подав
письмові заперечення, в яких не визнав
позов та пояснив, що позивач правомірно
був притягнений до адміністративної
відповідальності при обставинах,
викладених в оскаржуваній постанові,
та просив слухати справу у його
відсутність.

Суд, дослідивши зібрані письмові
докази по справі, прийшов до висновку,
що позовні вимоги є безпідставними, і
такими, що не підлягають задоволенню
виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності субєктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
безсторонньо; добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом тощо.

Дослідженням копії протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 527445 від 01.04.2014 р., складеного
інспектором ДПС взводу із забезпечення
супроводження роти ДПС ДАІ УДАІ
старшим лейтенантом міліції Кривда О.П.
відносно позивача встановлено, що
01.04.2014 р. близько 15 год. 49 хв. він керував
автомобілем НОМЕР_1, та рухався у м.
Миколаєві, по вул. Чкалова в районі
будинку № 169, зі швидкістю близько 96
км/год. Своїми діями позивач порушив
п. 12.4 ПДР, та перевищив швидкість руху
свого транспортного засобу у
населеному пункті на 36 км/год. В якості
доказів вчинення позивачем
правопорушення у протоколі було
зазначено покази приладу Трукам.

Позивач у судовому засіданні
підтвердив, що йому дійсно були
продемонстровані покази приладу
Трукам, однак, на його думку, ці покази
стосуються руху іншого автомобіля,
який рухався поруч із ним.

Із копії постанови серії ПС1 № 416428 від
01.04.2014 р. вбачається, що на підставі
зазначеного протоколу, та при вказаних
у ньому обставинах, позивач був
притягнений до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,
згідно якого на нього був накладений
штраф у розмірі 255 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, - тягнуть за собою
накладення штрафу від пятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Враховуючи вимоги ст.ст.222, 255 КУпАП та
те, що відповідач обіймає посаду
інспектора ДПС і має спеціальне звання
старшого лейтенанта міліції, то він має
право, як уповноважена на те посадова
особа, складати протоколи про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та
розглядати справи даної категорії.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Даючи правову оцінку фактам,
викладеним позивачем у позовній заяві,
суд дійшов висновку, що вони жодним
чином не спростовують факт вчиненого
ним правопорушення, оскільки це
підтверджено протоколом про
адміністративне правопорушення, який є
належними та допустимим доказом. Також
суд враховує те, що адміністративне
стягнення було накладено
уповноваженою на те особою. Позивач в
свою чергу жодного належного та
допустимого доказу правомірності
своїх дій до суду не надав, і
встановлені в протоколі про
адміністративне правопорушення
обставини не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог позивача слід відмовити,
оскільки його позов є необґрунтованим
та недоведеним у судовому засіданні, а
постанова по справі про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності є такою, що
відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, і
дії посадової особи відповідача є
правомірними.

Керуючись ст.ст.8-12, 15, 17, 26, 41, 158-161, 163,
167, 256 КАС України, суд

П о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Л.І.Селіщева