Справа № 820/9113/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р.Справа № 820/9113/14

Головуючий 1 інстанції: Бездітко Д.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

при секретарі Зарицька Т.В.

за участю:

представника позивача - Оробінська С.П.

представника відповідача - Шульга В.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
16.06.2014р. по справі № 820/9113/14

за позовом Командитного товариства
«ДОНТРАНСГАРАНТ І КОМПАНІЯ»

до Харківської митниці Міндоходів

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеропт-Імпорт»

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, КТ «ДОНТРАНСГАРАНТ І
КОМПАНІЯ», звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
після уточнення позовних вимог просив:
визнати протиправними дії Харківської
митниці Міндоходів щодо складання та
направлення позивачу вимог про сплату
коштів за гарантійним документом № 1
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 1 від 24.03.14 р.; № 2
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 2 від 24.03.14 р.; № 3
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 3 від 24.03.14 р.; № 4
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 4 від 24.03.14 р.; № 5
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 5 від 24.03.14 р.; № 6
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 6 від 24.03.14 р.; № 7
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 7 від 24.03.14 р.; № 8
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 8 від 24.03.14 р.; № 9
від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 9 від 24.03.14 р.; №
10 від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 10 від 24.03.14 р.; №
11 від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 11 від 24.03.14 р.; №
12 від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 12 від 24.03.14 р.; №
13 від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 13 від 24.03.14 р.; №
14 від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 14 від 24.03.14 р.; №
15 від 24.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 15 від 24.03.14 р.; №
16 від 25.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 16 від 25.03.14 р.; №
17 від 25.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 17 від 25.03.14 р.; №
18 від 26.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 18 від 26.03.14 р.; №
19 від 26.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 19 від 26.03.14 р.; №
20 від 26.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 20 від 26.03.14 р.; №
21 від 26.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 21 від 26.03.14 р.; №
22 від 26.03.14 р. та акту про настання
гарантійного випадку № 22 від 26.03.14 р.; №
23 від 26.03.14 р. та Акту про настання
гарантійного випадку № 23 від 26.03.14 р.;
скасувати вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом № 1 від 24.03.14 р.,
№ 2 від 24.03.14 р., № 3 від 24.03.14 р., № 4 від
24.03.14 р., № 5 від 24.03.14 р., № 6 від 24.03.14 р., №
7 від 24.03.14 р., № 8 від 24.03.14 р., № 9 від 24.03.14
р., № 10 від 24.03.14 р., № 11 від 24.03.14 р., № 12
від 24.03.14 р., № 13 від 24.03.14 р., № 14 від 24.03.14
р., № 15 від 24.03.14 р., № 16 від 25.03.14 р., № 17
від 25.03.14 р., № 18 від 26.03.14 р., № 19 від 26.03.14
р., № 20 від 26.03.14 р., № 21 від 26.03.14 р., № 22
від 26.03.14 р., № 23 від 26.03.14 р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.14 р. по
справі № 820/9113/14 позовна заява була
задоволена в повному обсязі.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
16.06.14 р. по справі № 820/9113/14 та прийняти
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Позивач та третя особа не подали
письмові заперечення на апеляційну
скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги та пояснення
представників сторін в судовому
засіданні, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
КТ «ДОНТРАНСГАРАНТ І КОМПАНІЯ» є
незалежним фінансовим посередником
(гарантом), уповноваженим видавати
органам доходів і зборів України
фінансові гарантії з метою
забезпечення сплати митних платежів
особами, відповідальними за їх сплату,
в порядку та на умовах, визначених
Митним кодексом України. Відповідно п.
1.2 Угоди про надання фінансових
гарантій митним органам незалежним
фінансовим посередником № 771 від 22.11.12
р. (т.1 а.с. 24), укладеної між позивачем та
Державною митною службою України,
позивач визнається незалежним
фінансовим посередником,
уповноваженим Держмитслужбою України
на надання митним органам фінансових
гарантій та вноситься до реєстру
гарантів. Згідно п. 4.1 вказаної Угоди у
випадках, передбачених ч. 4 ст. 311 МК
України, митний орган, яким виявлено
факт настання гарантійного випадку,
протягом 5 робочих днів з дати
виявлення такого факту складає акт за
формою, наведеною у додатку 3 до цієї
Угоди. В п. 4.3 Угоди встановлено, що
разом з актом у трьох оригінальних
примірниках складається вимога, що
підписується керівником митного
органу або особою, яка його заміщує. В п.
4.5 Угоди передбачено, що не пізніше
трьох банківських днів з дня отримання
від митного органу оригіналів акта та
вимоги гарант перераховує суму митного
боргу за вказаними у вимозі
реквізитами.

Також в рішенні суду першої інстанції
зазначено, що позивачем 11.04.14 р. від
Харківської митниці Міндоходів
одержані вимоги та акти про настання
гарантійного випадку, які перелічені в
позові, що стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зазначив, що всупереч
вимогам ч. 5 ст. 307 МК України
відповідачем не додано до надісланих
вимог та актів про настання
гарантійного випадку копій документів,
що підтверджують невиконання
зобов'язання.

В доводах апеляційної скарги
відповідач по справі зазначає, що
відповідно до обставин справи ТОВ
«ІНТЕРОПТ-ІМПОРТ» ()
оформило митні декларації під
фінансові гарантії у вигляді
документа, на підставі винесених
Харківською митницею Міндоходів
рішень про коригування митної вартості
товарів. При цьому гарантом по сплаті
митних платежів за митними
деклараціями виступило КТ
«Донтрансгарант і компанія» (). Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК
України строк дії гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів і оскільки протягом 80
днів з дня випуску товарів у вільний
обіг декларант, або уповноважена ним
особа не підтвердили заявлену митну
вартість товарів та митними органом не
прийнято письмове рішення щодо
скасування рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів,
різниця сум митних платежів, що
забезпечена гарантією, повинна бути
перерахованою до Держбюджету України.
Таким чином, відповідач вважає, що
необхідність з'ясування обставин
невиконання зобов'язання не
передбачена, оскільки обов'язок сплати
різниці митних платежів встановлений
Митним кодексом України. Також апелянт
зазначив, що за митними деклараціями,
оформленими 17.12.13 р., № 807100000/2013/062960, №
807100000/2013/062963, № 807100000/2013/062964, №
807100000/2013/062965 погашення фінансового
зобов'язання припадає на 18.03.14 р. За
митними деклараціями, оформленими 19.12.13
р., № 807100000/2013/063440, № 807100000/2013/063444, №
807100000/2013/063446, № 807100000/2013/063448, №
807100000/2013/063459, № 807100000/2013/063460, №
807100000/2013/063465, № 807100000/2013/063469, №
807100000/2013/063472 погашення фінансового
зобов'язання припадає на 20.03.14 р. За
митними деклараціями, оформленими 20.12.13
р., № 807100000/2013/063502, № 807100000/2013/063548
погашення фінансового зобов'язання
припадає на 21.03.14 р. За митними
деклараціями, оформленими 24.12.13 р., №
807100000/2013/64338, № 807100000/2013/64347 погашення
фінансового зобов'язання припадає на
25.03.14 р. За митними деклараціями,
оформленими 25.12.13 р., № 807100000/2013/64435, №
807100000/2013/64436, № 807100000/2013/64439, №
807100000/2013/64450, № 807100000/2013/64452, № 807100000/2013/64462
погашення фінансового зобов'язання
припадає на 26.03.14р.

Відповідно Угоди № 771 від 02.11.12 р.,
укладеної між Державною митною службою
України та гарантом КТ «Донтрансгарант
і компанія», Харківською митницею
Міндоходів направлені позивачу акти
про настання гарантійного випадку від
24.03.14 р. № 1-15, від 25.03.14 р. № 16-17, від 26.03.14
р. № 18-23 та вимоги про сплату належної
суми митних платежів за гарантією від
24.03.14 р. № 1-15, від 25.03.14 р. № 16-17, від 26.03.14
р. № 18-23, разом із копіями гарантій та
митних декларацій.

Наведені обставини, на думку
апелянта, свідчать про те, що судом
першої інстанції не досліджені
належним чином обставини та матеріали
справи, внаслідок чого не встановлено,
що Харківська митниця Міндоходів при
направленні актів про настання
гарантійного випадку та вимог про
сплату належної суми митних платежів
за гарантією діяла згідно норм чинного
законодавства України, а саме:
відповідно п. 3 ч. 4 ст. 311 Митного кодексу
України митний орган направляє
гарантові, що видав гарантію у вигляді
документа, вимогу щодо сплати митних
платежів у разі настання терміну
сплати податкових зобов'язань.
Вказаною Угодою та Митним кодексом
України не передбачена процедура
відкликання актів про настання
гарантійного випадку та вимог про
сплату належної суми митних платежів
за гарантією. Враховуючи
вищевикладене, відповідач наполягає на
тому, що митницею не здійснювались дії
щодо відкликання актів про настання
гарантійного випадку від 24.03.14 р. № 1- 15,
від 25.03.14 р. № 16-17, від 26.03.14 р. № 18-23 та
вимог про сплату належної суми митних
платежів за гарантією від 24.03.14 р. № 1-15,
від 25.03.14 р. № 16-17, від 26.03.14 р. № 18-23,
оскільки термін сплати за
вищезазначеними митними деклараціями
на момент виставлення вимог настав.

Як було встановлено судом першої
інстанції, оскаржувані вимоги
відповідачем прийняті на підставі
рішень митного органу про коригування
заявленої митної вартості: від 24.12.13 р.
№ 807000003/2013/002518/2, № 807000003/2013/002520/2, №
807000003/2013/002521/2, № 807000003/2013/002500/2, №
807000003/2013/004412/2, № 807000003/2013/002523/2, №
807000003/2013/002519/2 та № 807000003/2013/002513/2; №
807000003/2013/002443/2 від 16.12.13 р.; від 17.12.13 р. №
807000003/2013/002462/2, № 807000003/2013/002460/2 та №
807000003/2013/002461/2; від 19.12.13 р. № 807000003/2013/002485/2
та № 807000003/2013/002499/2; від 18.12.13 р. №
807000003/2013/002479/2, № 807000003/2013/002482/2, №
807000003/2013/002481/2, № 807000003/2013/002483/2, №
807000003/2013/002485/2, № 807000003/2013/002489/2, №
807000003/2013/002490/2, № 807000003/2013/002486/2, №
807000003/2013/002480/2.

Разом з тим, постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
21.02.14 р. по справі № 820/1791/14, залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25.03.14 р., визнані неправомірними та
скасовані вказані рішення Харківської
митниці Міндоходів України про
коригування митної вартості, що стало
підставою для висновку суду першої
інстанції щодо того, що оскільки
рішення відповідача про коригування
заявленої третьою особою митної
вартості товарів скасовані, вимоги та
акти про настання гарантійного випадку
складені та надіслані позивачу
безпідставно, так як з моменту
скасування рішення про коригування
митної вартості зобов'язання зі сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною третьою особою, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною відповідачем у такому
рішенні про коригування митної
вартості товарів, вважається
припиненим.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 305 Митного
кодексу України у випадках, визначених
цим Кодексом, виконання зобов'язань
осіб, що випливають з митних процедур,
забезпечуються шляхом надання органам
доходів і зборів забезпечення сплати
митних платежів у способи, передбачені
для відповідної митної процедури.
Надання органам доходів і зборів
забезпечення сплати митних платежів є
обов'язковим при ввезенні на митну
територію України та/або переміщенні
територією України прохідним та
внутрішнім транзитом товарів за
переліком, який затверджується
Кабінетом Міністрів України. В ч. 1 ст. 306
Митного кодексу України визначено, що
фінансові гарантії є одним із способів
забезпечення митних платежів.

Відповідно ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 307 Митного
кодексу України юридичні особи, які
мають намір виступати гарантом
забезпечення особою своїх зобов'язань
перед органами доходів і зборів
України зі сплати митних платежів,
уповноважуються на це і вносяться до
реєстру гарантів у порядку,
визначеному цим розділом.
Взаємовідносини між центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
гарантами регулюються на підставі
укладених угод. Фінансова гарантія
видається гарантом і надається органам
доходів і зборів особою,
відповідальною за сплату митних
платежів, або будь-якою іншою особою на
користь особи, відповідальної за
сплату митних платежів, якщо інше не
передбачено цим Кодексом. Фінансова
гарантія діє на всій митній території
України.

В силу положень ч. 1 та ч. 2 ст. 311 Митного
кодексу України органи доходів і
зборів як забезпечення сплати митних
платежів приймають фінансові гарантії,
видані гарантами, включеними до
реєстру гарантів, який ведеться
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Фінансова гарантія, що надається у
вигляді документа, є безвідкличним
зобов'язанням гаранта, внесеного до
реєстру гарантів, виплатити на вимогу
органу доходів і зборів кошти в межах
певної суми у разі невиконання
забезпечених цією гарантією
зобов'язань із сплати митних платежів.

З аналізу вищенаведених правових норм
вбачається, що фінансова гарантія, як
спосіб забезпечення сплати митних
платежів, надається органу доходів і
зборів гарантом, внесеним до реєстру
гарантів, відносини яких регулюються
на підставі відповідних укладених
угод. При цьому, на гаранта
покладається обов'язок виплатити на
вимогу органу доходів і зборів кошти в
межах певної суми у разі невиконання
відповідними особами зобов'язань перед
органами доходів і зборів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до умов договору про
надання послуг з видачі фінансових
гарантій у вигляді документа з метою
забезпечення сплати митних платежів №
287ЕР від 28.08.13 р., позивачем надано
особі, відповідальній за сплату митних
платежів ТОВ «ІНТЕРОПТ-ІМПОРТ»,
гарантійні документи
(Фінансовігарантії): № 00030404 код
80700/13/1712/1/120 від 17.12.13 р.; № 00030407 код
80700/13/1712/1/120 від 17.12.13 р.; № 00030405 код
80700/13/1712/1/120 від 17.12.13 р.; № 00030406 код
80700/13/1712/1/120 від 17.12.13 р.; № 00030444 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030441 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030442 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030439 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030438 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030437 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030440 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030443 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030445 код
80700/13/1812/1/120 від 18.12.13 р.; № 00030459 код
80700/13/1912/1/115 від 19.12.13 р.; № 00030458 код
80700/13/1912/1/115 від 19.12.13 р.; № 00030487 код
80700/13/2412/1/120 від 24.12.13 р.; № 00030483 код
80700/13/2412/1/120 від 24.12.13 р.; № 00030485 код
80700/13/2412/1/120 від 24.12.13 р.; № 00030486 код
80700/13/2412/1/120 від 24.12.13 р.; № 00030489 код
80700/13/2412/1/120 від 24.12.13 р.; № 00030488 код
80700/13/2412Л/120 від 24.12.13 р.; № 00030484 код
80700/13/2412/1/120 від 24.12.13 р.; № 00030490 код
80700/13/2412/1/120 від 24.12.13 р.

Необхідно зазначити, що позивач надав
Фінансові гарантії відповідачу з
метою забезпечення сплати податкових
зобов'язань відповідно до розділу III
Митного кодексу України, а саме з метою
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
третьою особою, та сумою митних
платежів, обчисленою згідно з митною
вартістю товарів, визначеною
відповідачем у рішенні про коригування
митної вартості товарів.

Оскільки Фінансовими гарантіями було
забезпечено сплату різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
третьою особою, та сумою митних
платежів, обчисленою згідно з митною
вартістю товарів, визначеною
відповідачем у рішенні про коригування
митної вартості товарів, обов'язковими
документами, що підтверджують
невиконання зобов'язання є: копія
рішення про коригування заявленої
митної вартості; копії документів,
наданих третьою особою для
підтвердження заявленої третьою
особою митної вартості товарів; копія
рішення про скасування рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів або копія обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів (наданої протягом 5 робочих
днів з дати подання додаткових
документів); копія відповідної митної
декларації, згідно з якою відбувалось
митне оформлення товарів; копія
відповідної Фінансової гарантії
позивача, наданої з метою забезпечення
сплати податкових зобов'язань
відповідно до розділу III Митного
Кодексу України. Разом з тим, судом
першої інстанції правомірно
встановлено, що в порушення вимог ч. 5
ст. 307 Митного Кодексу України
відповідачем до актів додані виключно
копії відповідних митних декларації та
фінансових гарантій, інші документи
відсутні. Також суд першої інстанції
зазначив, що Угодою про надання
фінансових гарантій затверджено форму
акта про настання гарантійного випадку
(додаток 3), з якої вбачається, що до акта
в обов'язковому порядку повинні бути
долучені копії товаротранспортних
документів на товар згідно з переліком.

Наведені обставини стали підставою для
висновку суду першої інстанції про
правомірність та обґрунтованість
заявлених позовних вимог та
спростовують доводи апелянта щодо
того, що при направленні актів про
настання гарантійного випадку та вимог
про сплату належної суми митних
платежів за гарантією відповідач діяв
згідно норм чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
оскільки доводи апеляційної скарги
його не спростовують.

Також колегія суддів вважає за
доцільне зауважити, що відповідачем
порушено порядок встановлення
обставин гарантійного випадку. Так,
відповідно ч. 5 ст. 307 Митного кодексу
України у разі невиконання особою
зобов'язання із сплати митних платежів,
забезпеченого фінансовою гарантією,
наданою у вигляді документа, орган
доходів і зборів із залученням
представників гаранта, що видав таку
гарантію, з'ясовує обставини
невиконання зобов'язання, після чого
направляє цьому гарантові вимогу щодо
сплати належної суми митних платежів.
До вимоги додаються завірені органом
доходів і зборів копії документів, що
підтверджують невиконання
зобов'язання. В порушення вказаної
норми права, відповідачем при
з'ясуванні обставин невиконання
зобов'язання із сплати митних платежів,
забезпеченого фінансовою гарантією,
наданою у вигляді документа,
представники КТ «Донтрансгарант і
Компанія» не залучались. При цьому,
колегія суддів зазначає, що
відсутність нормативно встановленого
механізму залучення представників
гаранта не може підставою для
невиконання вимог ч. 5 ст. 307 Митного
кодексу України, оскільки відсутність
нормативного врегулювання процедури
не є підставою для обмежень прав
гаранта на участь у з'ясуванні обставин
невиконання зобов'язання із сплати
митних платежів, забезпеченого
фінансовою гарантією.

Зважаючи на те, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.14 р. по
справі № 820/9113/14 прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів не виявила підстав для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
16.06.14 р. по справі № 820/9113/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.14 р. по
справі № 820/9113/14 за позовом
Командитного товариства
«ДОНТРАНСГАРАНТ І КОМПАНІЯ» до
Харківської митниці Міндоходів третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеропт-Імпорт»
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з
моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 01.08.2014 року.