Справа № 810/1414/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1414/14
Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 26
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування вимоги і
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
вимоги від 12.02.2014 № Ф - 527-17 та
зобов'язання утриматись від вчинення
дій по видачі повторних та нових вимог
про стягнення недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування за період
квітень-грудень 2012 року, а також
нарахованих на суми недоїмки штрафних
санкцій.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною і скасовано
вимогу Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 12.02.2014 року № Ф - 527 -17. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на його необґрунтованість та порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
12.02.2014 Ірпінською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Київській області прийнято вимогу № Ф
-527-17 про сплату боргу (недоїмки) по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі 3
455,43 грн. Вказана вимога прийнята щодо
ОСОБА_2 відповідно до статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Вважаючи вказану вимогу
протиправною, позивач звернулася з
вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про їх обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно з статтею 1 Закону України
від 08.07.2010 № 2464 - IV «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
мінімальний страховий внесок - це сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" -
платниками єдиного внеску є:
роботодавці, в тому числі -
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами; фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" для платників,
зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 ч. п. ст. 4
цього Закону, єдиний внесок
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
управлінням Пенсійного фонду України у
м. Буча Київської області прийнято
вимогу від 04.06.2013 № 85 про сплату
недоїмки, згідно з якою позивача
зобов'язано сплатити єдиний внесок у
сумі 3455,43 грн. за квітень - грудень 2012.

Вважаючи зазначену вимогу
неправомірно, позивач оскаржила її до
суду.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 у
справі № 810/3570/13-а позов задоволено,
скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України у м. Буча
Київської області від 04.06.2013 № 85.

Вказаним судовим рішенням було
встановлено, що ОСОБА_2 з 01.01.2012
перебувала на спрощеній системі
оподаткування. З другого кварталу 2012
року підприємницька діяльність ОСОБА_2
не здійснювалась, жодних прибутків від
підприємницької діяльності вона не
отримувала і працювала найманим
працівником на посаді головного
бухгалтера ТОВ «Магазин № 9». Таким
чином, оскільки ОСОБА_2 не отримувала
дохід від здійснення підприємницької
діяльності у період квітень - грудень
2012, обов'язок сплачувати єдиний внесок
за вказаний період у неї відсутній.

Отже, судовим рішенням, яке набрало
законної сили встановлено
неправомірність прийняття вимоги про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску у сумі 3455,43 грн. за період з
квітня по грудень 2012.

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, відповідач приймаючи
вимогу від 12.02.2014 № 527-17, визначив у ній
суму недоїмки у тому ж самому розмірі,
як і у вимозі від 04.06.2013 № 85, яка
скасована судом.

При цьому, відповідач не спростував
доводів наведених у позовній заяві,
зокрема, щодо того, що позивач з другого
кварталу 2012 року працює як найманий
працівник та не отримує доходу, навів в
апеляційній скарзі доводи, які взагалі
не відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки позивач не стверджує,
що вона є пенсіонером, а обґрунтовує
позовні вимоги зовсім з інших підстав.

Таким чином, вимога від 12.02.2014 №
Ф-527-17 є незаконною і підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції дав
ґрунтовний аналіз нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, що об'єктивно
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатньо
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірність
свого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.