Справа № 2а-11237/11/1510
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-11237/11/1510

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Присакар О.Я.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шевчук
О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 24 вересня 2012 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області, третя особа
публічне акціонерне товариство
«Дунайське пароплавство» про визнання
протиправними дій, скасування рішення
про відмову у призначенні пенсії,
зобов'язання провести призначення та
нарахування пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області подало апеляційну
скаргу на постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 вересня 2012 року, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Постановою від 24 вересня 2012 року,
ухваленою у відкритому судовому
засіданні, Ізмаїльський міськрайонний
суд Одеської області в повному обсязі
задовольнив адміністративний позов
ОСОБА_1, визнав протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області про відмову в
нарахуванні ОСОБА_1 пільгової пенсії;
скасував рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
Одеської області № 21 від 03 червня 2011
року «Про відмову в призначенні
пенсії» та зобов'язав управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області провести нарахування ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах,
згідно списку № 2, з моменту подачі
заяви до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області, а саме з 24
травня 2011 року.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, оскільки подана
позивачем уточнююча характер роботи
довідка не відповідає вимогам діючого
пенсійного законодавства, а саме:

- в довідці зазначена ст. 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», в
той час як призначення пільгової
пенсії можливо вирішити відповідно до
ст. 13 цього закону;

- в довідці замість стажу «за період з
16.08.1977 р. по 15.12.1998 р., порушення п. 3
Порядку застосування Списків № 1 і № 2
№ 383 вказано «за період з 16 серпня 1977
року по 31 грудня 1991 року» .

- в довідці не правильно зазначений
Список № 2, затверджений радою
Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №
1173, який чинний для осіб, працюючих на
роботах на пільгових умовах до 23 січня
1991 року, тобто до введення в дію Списку
№ 2 від 26 січня 1991 року № 10

ОСОБА_1 надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, з посиланням
на дотримання судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а оскаржену
постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про
задоволення адміністративного позову,
суд першої інстанції встановив, що 24
травня 2011 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернувся з письмовою заявою (а.с. 47) до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі Одеської області про
призначення пенсії на пільгових умовах
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» згідно Списку
№2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, на підставі довідки,
виданої відособленим структурним
підрозділом «Дунайтранссервіс» ВАТ
«Українське Дунайське пароплавство.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі Одеської області винесено
рішення № 21 від 03 червня 2011 року (а.с. 3)
про відмову у призначенні позивачу
пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з
тим, що довідка від 12.03.2009 року № БКОФ-83
(а.с. 7), видана відособленим структурним
підрозділом «Дунайтранссервіс» ВАТ
«Українське Дунайське пароплавство»,
не відповідає вимогам Порядку
застосування списків № 1 та № 2,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року № 383 та статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Суд першої інстанції встановив, що
згідно записів в трудовій книжці
позивача (а.с. 4) він має наступний
спеціальний стаж:

1. з 22 серпня 1973 року по 19 квітня 1975
року працював слюсарем
судноремонтником у Дунайському
пароплавстві, стаж роботи складає: 07
місяців 27 днів;

2. з 16 серпня 1977 року по 25 грудня 1998
року працював слюсарем
судноремонтником у ВАТ «Українське
Дунайське пароплавство», стаж роботи
складає: 21 рік 04 місяці 09 днів, з них у
відсіках судів: 11 років 1 місяць.

Таким чином суд першої інстанції
встановив, що всього пільговий стаж у
відсіках судів складає: 14 років 04
місяця 06 днів, та згідно трудової
книжки позивача загальний стаж роботи
становить не менше 25 років.

Відповідно до довідки № БКОФ-83 від
12.03.2009 року (а.с.7), виданої ВАТ
«Українське Дунайське пароплавство»,
позивач працював в Ізмаїльській БТО
ВАТ «Українське Дунайське
пароплавство» повний робочий день на
посаді слюсаря-судноремонтника з 29.12.1973
року по 19.04.1975 року та з 16.08.1977 року по
31.12.1991 року, з них у відсіках судів 14
років 04 місяці 06 днів, та виконував
ремонт обладнання у відсіках судів.

Згідно довідки № БКОФ-84 від 10.03.2009 року
(а.с. 14) «Про пільгове пенсійне
забезпечення
слюсарів-судноремонтників
Ізмаїльської БКОФ, наданої ВАТ
«Українське Дунайське пароплавство»,
ОСОБА_1 за 15 років 08 місяців 06 днів
відпрацював 14 років 04 місяці 06 днів
слюсарем - судноремонтником у відсіках
судів, внаслідок чого пенсія за віком
повинна призначатися на пільгових
умовах за списком № 2, розділ ХУ.

Відповідно до архівної довідки ПрАТ
«Українське Дунайське пароплавство»
від 27 серпня 2012 року №100 (а.с. 78), виданої
на підставі архівної особової справи
ОСОБА_1 № 24753, позивач працював у
Ізмаїльській БТО ВАТ «Українське
Дунайське пароплавство», на посаді
слюсаря-судноремонтника з 22.08.1973 року
по 19.04.1975 року та з 16.08.1977 року по 26.12.1998
року.

Також, допитані судом першої інстанції,
в якості свідків, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.
38, 39) пояснили, що вони з позивачем
працювали в Ізмаїльській БТО ВАТ
«Українське Дунайське пароплавство»
та підтвердили, що за весь період
роботи з 1973 року по 1992 рік він працював
слюсарем-судноремонтником у відсіках
судів.

З урахування положень ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
постанови Ради Міністрів РСР № 1173 від 22
серпня 1956 року, Постанови Кабінету
Міністрів України від 26 січня 1991 року N
10, оскільки посада, на якій позивач
працював до прийняття Постанови
Кабінету Міністрів України від 26 січня
1991 року N 10, віднесена до розділу ХVІ
Списку № 2 виробництв, цехів, професій
та посад з важкими умовами праці,
робота на яких дає право на державну
пенсію на пільгових умовах та в
пільгових розмірах, а саме - слюсарі,
зайняті ремонтом устаткування
всередині відсіків суден та цистерн та
судно корпусники-ремонтники, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позивач має право на включення до
пільгового стажу всього періоду роботи
слюсарем-судноремонтником.

Оскільки трудова книжка позивача
містить відомості, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах, з
урахуванням положень п. 1, п. 20 Постанови
КМУ України № 637 від 12 серпня 1993 року,
суд першої інстанції дійшов висновку
про протиправність вимог відповідача
щодо надання позивачем уточнюючої
довідки встановленої форми, яка
підтверджує особливий характер робіт.
При цьому суд першої інстанції
послався на правову позицію ВАСУ,
викладену в ухвалі від 19.07.2011 року
(справа № К 560/10, доповідач с. Федоров
М.О.)

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

Сторони, належним чином
повідомлені про час та місце
апеляційного розгляду справи, у судове
засідання не з'явились, від
представника позивача надійшла заява
про розгляд справи в порядку
письмового провадження, у зв'язку з чим,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

03 червня 2011 року рішенням № 21 УПФУ в м.
Ізмаїл Одеської області відмовлено
ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком
згідно списку № 2, статті 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(а.с. 3).

Підставою для відмови в призначені
пенсії зазначено невідповідність
довідки відособленого структурного
підрозділу «Дунайтранссервіс» ВАТ
«Українське Дунайське пароплавство»
від 12.03.2009 року № БКОФ-83 (а.с. 7), вимогам
Порядку застосування списків № 1 та № 2,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року № 383 та вимогам статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», внаслідок чого
пенсійний орган порахував стаж
позивача за списком № 2 який склав 1 рік
03 місяці 21 день.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
дотримання позивачем всіх вимог для
отримання ним пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2,
встановлених п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
саме: досягнення позивачем 55 років,
наявність у позивача стажу роботи не
менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на роботах за списком № 2 - на
посаді слюсаря-судноремонтника який
виконував ремонт обладнання у відсіках
судів, що також підтверджено
матеріалами справи, копією трудової
книжки (а.с. 4), довідками відособленого
структурного підрозділу
«Дунайтранссервіс» ВАТ «Українське
Дунайське пароплавство» від 12.03.2009 року
№ БКОФ-83 (а.с. 7) від 10.03.2009 року БКОФ-84
(а.с. 14), поясненнями свідків, допитаних
судом першої інстанції, архівною
довідкою № 42 від 02.04.2012 р. (а.с. 52). При
цьому апеляційна скарга не містить
обґрунтованих заперечень щодо
наявності у позивача права на
отримання пенсії за віком на пільгових
умовах за Списком № 2, відповідно до п.
«б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Посилання відповідача у рішенні про
відмову у призначенні пенсії на
невідповідність довідки про
підтвердження стажу від 12.03.2009 року №
БКОФ-83 (а.с. 7) вимогам Порядку
застосування списків № 1 та № 2,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року № 383 та вимогам статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», є протиправним,
оскільки довідка про підтвердження
стажу від 12.03.2009 року № БКОФ-83, видана у
відповідності до Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637,
в редакції чинній на час видання
довідки, а ст. 13 статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не
встановлює ні форму ні порядок видачі
довідок про підтвердження стажу
роботи.

Також безпідставним є посилання
апелянта на те, що в довідці від 12.03.2009
року № БКОФ-83 замість ст. 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
має бути зазначена ст. 13 цього ж закону,
оскільки п. 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 637 від 12 серпня 1993 року, в редакції
чинній на час видання довідки, не
передбачає обов'язковою умовою
зазначення в цій довідці (додаток № 5 до
Положення) чи то ст.13, чи то ст. 100 або
будь-якої іншої статті Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Доводи апелянта щодо обов'язкового
посилання в довідці від 12.03.2009 року №
БКОФ-83, відповідно до п. 3 Порядку
застосування Списків №1 та №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 383 від 18 листопада 2005 року, Списку №2,
затвердженого Постановою КМ СРСР № 10
від 26.01.1991 року, замість Списку № 2,
затвердженого Постановою РМ СРСР № 1173
від 22 серпня 1956 року, є безпідставним,
оскільки Список № 2 затверджений
Постановою РМ СРСР № 10 від 26.01.1991 року,
не має зворотної дії у часі.

Сама довідка стосується стажу роботи
до грудня 1991 року, тобто часу коли був
чинним Список № 2, затверджений
Постановою РМ СРСР № 1173 від 22 серпня 1956
року, внаслідок доводи пенсійного
органу щодо зазначення неправильного
періоду стажу з посиланням на
неправильний Список № 2, не ґрунтуються
на нормах чинного законодавства.

При цьому апеляційний суд зазначає, що
доводи апеляційної скарги, які не
спростовують висновків суду першої
інстанції, не були зазначені як
підстави для відмови у призначені
позивачу пенсії за віком на пільгових
умовах за Списком № 2.

Доводи пенсійного органу щодо
звернення позивача за призначенням
пенсії саме з посиланням на ст. 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є надуманими та такими,
що, спростовані матеріалами справи, а
саме наданою відповідачем копією заяви
позивача, встановленої форми,
відповідно до якою позивач 24 травня 2011
року просив призначити йому пенсію за
віком за Списком № 2 (а.с. 47).

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п.
1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О. Кравець

суддя
О.А.Шевчук