Справа № 801/5684/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/48952/13

К/800/49900/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційні скарги Державної служби
України з лікарських засобів та
Державної служби з лікарських засобів
в Автономній Республіці Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19 червня 2013 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 вересня 2013 року

у справі №801/5684/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до 1) Державної служби
України з лікарських засобів,

2) Державної служби з лікарських
засобів в Автономній Республіці Крим

про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі по
тексту ДФІ в ФОП ОСОБА_4) звернулась до
суду з позовом до Державної служби
України з лікарських засобів та
Державної служби з лікарських засобів
в Автономній Республіці Крим (далі по
тексту Держлікслужба в АРК), яким
просила визнати протиправними дії
Державної служби з лікарських засобів
в Автономній Республіці Крим з
внесення до Акту №2354/1 перевірки
наявності матеріально-технічної бази,
кваліфікованого персоналу, необхідних
для провадження господарської
діяльності з роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, складеного
17.04.2013р. головним спеціалістом
Держлікслужби в АРК Бєлоглазовим О.М.,
відомостей, які не відповідають
дійсності, а саме: в п. 3.4., підрозділі
«Основне використання будівлі» запису
«маєтковий (індивідуальний) житловий
будинок» замість запису «нежитлова
будівля»; визнати протиправними дії
Державної служби України з лікарських
засобів з відмові позивачу у видачі
ліцензії на право провадження
господарською діяльністю з роздрібної
торгівлі лікарськими засобами на
підставі акту №2354/1 перевірки
наявності матеріально-технічної бази,
кваліфікованого персоналу, необхідних
для провадження господарської
діяльності з роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, складеного
17.04.2013року головним спеціалістом
Держлікслужби в АРК Бєлоглазовим О.М.;
зобов'язати Державну службу України з
лікарських засобів повторно
розглянути надану ФОП ОСОБА_4 заяву на
видачу ліцензії №2354 від 10.04.2013р. та акт
№2354/1 перевірки наявності
матеріально-технічної бази,
кваліфікованого персоналу, необхідних
для провадження господарської
діяльності з роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, складений
17.04.2013року головним спеціалістом
Держлікслужби в АРК Бєлоглазовим О.М., з
урахуванням того, що в п.3.4., підрозділу
«Основне використання будівлі» має
бути запис «нежитлова будівля», та
прийняти рішення про видачу ФОП ОСОБА_4
ліцензії на право провадження
господарської діяльності з роздрібної
торгівлі лікарськими засобами.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19 червня 2013 року у
справі №801/5684/13-а, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 вересня 2013 року у зазначеній
справі, позов задоволено частково,
визнано протиправним та скасовано п.1.4
наказу Державної служби України з
лікарських засобів №576 від 19.04.2013р.
«Щодо ліцензування господарської
діяльності» в частині відмови ФОП
ОСОБА_4 у видачі ліцензії на право
здійснення господарської діяльності з
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами; зобов'язано Державну службу
України з лікарських засобів повторно
розглянути заяву ФОП ОСОБА_4 від 10.04.2013р.
реєстраційний №2354 про видачу ліцензії
на право здійснення господарської
діяльності з роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, з урахуванням
висновків суду. В задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
часткової обґрунтованості позивачем
своїх вимог, оскільки відповідачі
необґрунтовано відмовили ФОП ОСОБА_4 у
видачі ліцензії на право здійснення
господарської діяльності з роздрібної
торгівлі лікарськими засобами.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Державна служба
України з лікарських засобів та
Держлікслужба в АРК звернулись до
Вищого адміністративного суду України
з касаційними скаргами, в яких,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просять
вищезазначені судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог відмовити
в повному обсязі.

ФОП ОСОБА_4 подала до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційні скарги, в яких
наголошувала на відповідності судових
рішень обставинам справи та вимогам
законодавства України. Позивач просила
залишити касаційні скарги без
задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційних скарг та заперечень на них,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з метою зайняття
господарською діяльністю з роздрібної
торгівлі лікарськими засобами ФОП
ОСОБА_4 подано відповідачу заяву №2354
від 10.04.2013 року та надані відомості про
наявність матеріально-технічної бази
та кваліфікованого персоналу,
необхідних для провадження
господарської діяльності з роздрібної
торгівлі лікарськими засобами. Місцем
провадження господарської діяльності
з торгівлі лікарськими засобами
вказано АДРЕСА_1.

Держлікслужбою в АРК проведено
перевірку наявності у позивача
матеріально-технічної бази,
кваліфікованого персоналу, необхідних
для провадження господарської
діяльності з роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, за результатами
якої складено акт №2354/1 від 17.04.2013, з
якого вбачається, що основним
використанням будівлі є маєтковий
(індивідуальний) житловий будинок.

Листом від 23.04.2013 року вих. № 2579-4.0.1/4.0/32-13
Державна служба України з лікарських
засобів повідомила позивача про
відмову у видачі ліцензії на
провадження господарської діяльності
з роздрібної торгівлі лікарськими
засобами на підставі частини третьої
статті 11 Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності" у зв'язку із
невідповідністю заявника згідно
поданими документами ліцензійним
умовам, встановленим для виду
господарської діяльності, зазначеного
у заяві про видачу ліцензії.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону
України "Про ліцензування певних видів
господарської діяльності" від 01.06.2000
року № 1775-ІІІ, господарська діяльність
з роздрібної торгівлі лікарськими
засобами підлягає ліцензуванню
відповідно до цього Закону з
урахуванням особливостей, визначених
Законом України "Про лікарські засоби".

Ліцензійні умови провадження
господарської діяльності з
виробництва лікарських засобів,
оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами затверджені
наказом Міністерства охорони
здоров'я України №723 від 31.10.2011.

Підпунктом а) пункту 3.5.9. Ліцензійних
умов встановлено, що для забезпечення
діяльності з роздрібної торгівлі
аптека повинна розміщуватися у
виведеному із житлового фонду окремому
будинку або у вбудованому
(прибудованому) ізольованому
приміщенні на першому поверсі з
окремим самостійним виходом назовні із
торговельного залу за винятком
випадків, передбачених цим підпунктом.

Для забезпечення діяльності з
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами аптека повинна розміщуватися
у нежитловому приміщенні, у тому числі
у вбудованому (прибудованому)
ізольованому приміщенні на першому
поверсі з окремим самостійним виходом
назовні із торговельного залу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону
України "Про лікарські засоби",
підставою для видачі ліцензії є
наявність матеріально-технічної бази,
кваліфікованого персоналу,
відповідність яких встановленим
вимогам та заявленим у поданих
заявником документах для одержання
ліцензії характеристикам підлягає
обов'язковій перевірці перед видачею
ліцензії у межах строків, передбачених
для видачі ліцензії, за місцем
провадження діяльності органом
ліцензування або його територіальними
підрозділами у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідачі зазначають, що підставою
для відмови у видачі ліцензії стала
невідповідність нерухомого майна, за
місцезнаходженням якого позивач
планувала здійснювати господарську
діяльність, вимогам 3.5.9. Ліцензійних
умов, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№723 від 31.10.2011 року.

З цього приводу судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає
за необхідне виходити з наступного.

Згідно технічного паспорту на будинок
АДРЕСА_1, літера С , яка передана
позивачу на підставі договору оренди
від 31.01.2013 року, є нежитловим
приміщенням.

Пунктом 1.4 Порядку перевірки перед
видачею ліцензії на провадження
господарської діяльності з
виробництва лікарських засобів,
оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України №513 від 11.07.2012 року та
зареєстрованого Міністерством юстиції
України 26.02.2012року за №1262/21574,
встановлено що відповідність
матеріально-технічної бази,
кваліфікації персоналу встановленим
вимогам та заявленим у поданих
заявником документах для одержання
ліцензії на провадження господарської
діяльності з виробництва лікарських
засобів в умовах аптеки, оптової,
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами характеристикам
встановлюється Держлікслужбою України
на підставі:

документів, поданих заявником для
одержання ліцензії на провадження
господарської діяльності з
виробництва лікарських засобів в
умовах аптеки, оптової, роздрібної
торгівлі лікарськими засобами;

акта перевірки наявності
матеріально-технічної бази,
кваліфікованого персоналу, необхідних
для провадження господарської
діяльності з виробництва лікарських
засобів в умовах аптеки, оптової та
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами (додатки 2-4).

Перевірка проводиться на підставі
наданих заявником документів. Метою
перевірки є встановлення наявності
матеріально-технічної бази та
кваліфікаційного персоналу,
необхідних для отримання ліцензії.

Суд касаційної інстанції наголошує, що
Держлікслужба України не має право
виходити за межі вказаної перевірки та
здійснювати заходи, зокрема,
направляти запити щодо отримання
інформації з метою підтвердження або
спростування відомостей, які містяться
у первинних документах заявника. У
Держлікслужби України відсутні
повноваження по наданню правової
оцінки дійсності вказаного договору
оренди. До повноважень відповідачів
віднесено лише перевірку
відповідності наявного приміщення
ліцензійним умовам.

З врахуванням наведеного, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку що відповідач
при наданні відмови ФОП ОСОБА_4 у видачі
ліцензії діяв протиправно, з
порушенням процедури перевірки.
Доводами касаційних скарг цього не
спростовано.

Крім того, судова колегія Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності»,
повідомлення про прийняття рішення про
видачу ліцензії або про відмову у
видачі ліцензії надсилається
(видається) заявникові в письмовій
формі протягом трьох робочих днів з
дати прийняття відповідного рішення. У
рішенні про відмову у видачі ліцензії
зазначаються підстави такої відмови.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності», підставами
для прийняття рішення про відмову у
видачі ліцензії є:

- недостовірність даних у документах,
поданих заявником, для отримання
ліцензії;

- невідповідність заявника згідно з
поданими документами ліцензійним
умовам, встановленим для виду
господарської діяльності, зазначеного
в заяві про видачу ліцензії.

Судами попередніх інстанцій в рішеннях
правомірно звернуто увагу на обставину
відсутності в рішенні відповідача про
відмову у видачі ліцензії, яке
оформлено п.1.4. наказу №576 від 19.04.2013
року підстав для відмови у видачі
ліцензії позивачу, передбачених
частиною 4 статті 11 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності».

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційних скарг не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішенням, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги Державної служби
України з лікарських засобів та
Державної служби з лікарських засобів
в Автономній Республіці Крим - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 19
червня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2013 року у справі №801/5684/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: