Справа № 805/9625/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р.
м.Київ
К/800/50570/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Стрелець
Т.Г.,

Цуркан М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Держземагенства у місті
Маріуполі Донецької області, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання
незаконним рішення, визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління
Держземагенства у місті Маріуполі
Донецької області, в якому просила
визнати незаконним рішення
відповідача від 14 травня 2013 року
№2013/1711, визнати протиправними дії
відповідача з прийняття рішення від 14
травня 2013 року №2013/1711 щодо відмови та
невжиття заходів по виправленню
помилок у Державному земельному
кадастрі України на земельну ділянку
АДРЕСА_1 відповідно до державного акту
ЯД №129895 від 30 січня 2007 року на ім'я
ОСОБА_5 (кадастровий номер земельної
ділянки :02:009:0315), зобов'язати
відновити дані у Державному земельному
кадастрі України та землевпорядній
документації (паперові та електронні
документи) на земельну ділянку АДРЕСА_1
у відповідності до державного акту ЯД
№129895 від 30 січня 2007 року на ім'я ОСОБА_5
(кадастровий номер земельної ділянки
:02:009:0315).

Ухвалами Донецького окружного
адміністративного суду від 05 липня 2013
року та від 18 липня 2013 року до участі у
справі залучено в якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року, позов ОСОБА_2 задоволено
частково; визнано протиправною відмову
відповідача у вжитті заходів по
виправленню помилок у Державному
земельному кадастрі України на
земельну ділянку АДРЕСА_1 відповідно до
державного акту ЯД №129895 від 30 січня 2007
року на ім'я ОСОБА_5 (кадастровий номер
земельної ділянки :02:009:0315),
оформлену листом від 14 травня 2013 року
№2013/1711; зобов'язано Управління
Держземагенства у місті Маріуполі
Донецької області розглянути
повідомлення ОСОБА_2 про виявлення
технічної помилки у Державному
земельному кадастрі України у
відповідності до вимог встановлених
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2012 року №1051; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В частині задоволення позовних вимог
рішення судів попередніх інстанцій
мотивовані тим, що відповідачем не
приймалося відповідне рішення за
зверненням позивача, що свідчить про
неправомірну бездіяльність та
порушення прав позивача. Виходячи із
того, що відповідачем за результатом
розгляду повідомлення відповідного
рішення згідно Порядку ведення
Державного земельного кадастру не
приймалось та необхідна оцінка наданим
документам не надавалася, суди
зазначили про передчасність позовних
вимог про визнання такого рішення
незаконним.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, ОСОБА_2
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати в цій частині,
направити справу на новий розгляд або
для продовження розгляду до суду
першої інстанції; судові рішення в
частині задоволення позовних вимог
залишити без змін.

Управління Держземагенства у місті
Маріуполі Донецької області та ОСОБА_4
у поданих запереченнях просять
відмовити у задоволенні касаційної
скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 29 квітня 2013 року
відповідачем отримано повідомлення
ОСОБА_2 від 11 квітня 2013 року про
виявлення технічної помилки у
Державному земельному кадастрі
України, в якому позивач повідомив про
невідповідність лінійних промірів між
точками, про збільшення кількості
поворотних точок, а також про
невідповідність периметру меж
земельної ділянки даним державного
акту ЯД №129895 від 30 січня 2007 року.

Відповідач листом від 14 травня 2013 року
№2013/1711 повідомив ОСОБА_2 про розгляд її
звернення; з посиланням на п.п.116-121
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2012 року № 1051, зазначив, що
внесення до Державного земельного
кадастру відомостей (змін до них) про
зареєстровану земельну ділянку
здійснюються за заявою власника
земельної ділянки, користувача
земельної ділянки державної чи
комунальної власності; на підставі п.122
Порядку внесення змін до Державного
земельного кадастру не є можливим;
також відзначено, що в провадженні
Приморського районного суду
м.Маріуполя Донецької області
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою, до
прийняття рішення у якій внесення змін
до Державного земельного кадастру є
неможливим.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Земельні відносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами, що передбачено ч.2 ст.3
Земельного кодексу України.

Статтею 151 Земельного кодексу України
встановлено, що до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, належить, серед
іншого, ведення та адміністрування
Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру забезпечуються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру і надання таких відомостей
здійснюються державними кадастровими
реєстраторами центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» до
Державного земельного кадастру
включаються такі відомості про
земельні ділянки: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку. Відомості про
земельну ділянку містять інформацію
про її власників (користувачів),
зазначену в частині другій статті 30
цього Закону, зареєстровані речові
права відповідно до даних Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

У ч.1 ст.21 Закону України «Про Державний
земельний кадастр» встановлено, що
відомості про межі земельної ділянки
вносяться до Державного земельного
кадастру: на підставі відповідної
документації із землеустрою щодо
формування земельних ділянок - у
випадках, визначених статтею 79-1
Земельного кодексу України, при їх
формуванні; на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) - у разі встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки за
її фактичним використанням відповідно
до статті 107 Земельного кодексу
України; на підставі проектів
землеустрою щодо впорядкування
існуючих землеволодінь - у разі зміни
меж суміжних земельних ділянок їх
власниками.

Статтею 37 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
передбачено, що у разі виявлення
фізичною або юридичною особою у витязі,
довідці з Державного земельного
кадастру, викопіюванні з
картографічних матеріалів Державного
земельного кадастру технічної помилки
(описка, друкарська, граматична,
арифметична чи інша помилка), допущеної
органом, що здійснює ведення
Державного земельного кадастру,
заінтересована особа письмово
повідомляє про це центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
який перевіряє відповідність
відомостей Державного земельного
кадастру інформації, що міститься в
документах, які стали підставою для
внесення цих відомостей. Якщо факт
невідповідності підтверджено, орган,
що здійснює ведення Державного
земельного кадастру, безоплатно
виправляє допущену помилку в день
надходження повідомлення та не пізніше
наступного дня повідомляє про це
заінтересованих осіб. Виправлення
технічної помилки у відомостях
Державного земельного кадастру, яка
була допущена не з вини органу, що
здійснює його ведення, здійснюється за
плату, розмір якої встановлюється
Кабінетом Міністрів України. У разі
виявлення технічної помилки, допущеної
в записах Державного земельного
кадастру органом, що здійснює його
ведення, зазначений орган у п'ятиденний
строк письмово повідомляє про це
заінтересовану особу. Виправлення
технічних помилок, допущених у
відомостях Державного земельного
кадастру внаслідок наявності
технічних помилок у документах, на
підставі яких були внесені такі
відомості, здійснюється після
виправлення помилок у зазначених
документах. Виправлення інших помилок,
допущених у відомостях Державного
земельного кадастру внаслідок помилки
у документації із землеустрою, оцінки
земель, здійснюється після внесення
змін до такої документації.
Виправлення помилок у відомостях про
земельну ділянку може здійснюватися
також на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) або матеріалів
інвентаризації земель чи рішення суду.
Інформація про виправлення технічних
помилок не пізніше наступного дня з дня
їх виправлення надається в письмовій
формі власникам та користувачам
земельних ділянок, а також третім
особам, чиїх інтересів стосувалося
виправлення помилок.

Процедура та вимоги щодо ведення
Державного земельного кадастру, у тому
числі виправлення помилок, допущених
під час його ведення встановлені
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі також
Порядок), відповідно до п.139 якого у разі
виявлення фізичною або юридичною
особою у витязі, довідці з Державного
земельного кадастру, викопіюванні з
картографічних матеріалів Державного
земельного кадастру технічної помилки
(описки, друкарської, граматичної,
арифметичної чи іншої помилки)
заінтересована особа письмово
повідомляє про це за формою згідно з
додатком 29 територіальному органові
Держземагентства у районі (місті) за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
повідомленні викладається суть
виявлених помилок. До повідомлення
додаються документи, що містять
зазначені у повідомленні технічні
помилки, та документи, що підтверджують
такі помилки і містять правильну
редакцію відповідних відомостей.
Повідомлення разом з доданими до нього
документами подається заінтересованою
особою особисто або надсилається
рекомендованим листом з описом
вкладення та повідомленням про
вручення.

Згідно п.140 Порядку повідомлення про
виявлення технічних помилок
обліковуються шляхом їх реєстрації у
Державному земельному кадастрі з
присвоєнням їм реєстраційного номера,
фіксацією дати їх реєстрації та
створенням їх електронних копій за
допомогою програмного забезпечення
Державного земельного кадастру.
Повідомлення про виявлення технічних
помилок реєструються в день їх
надходження в порядку черговості. Дата
реєстрації повідомлень про виявлення
технічних помилок у Державному
земельному кадастрі вважається датою
їх прийняття.

У п.142 Порядку встановлено, що розгляд
повідомлення про виявлення технічної
помилки та виконання за результатами
його розгляду дій, передбачених
пунктами 143 - 150 цього Порядку,
здійснюються Державним кадастровим
реєстратором у день надходження такого
повідомлення.

Державний кадастровий реєстратор під
час розгляду повідомлення про
виявлення технічної помилки перевіряє
відповідність відомостей Державного
земельного кадастру інформації, що
міститься в документах, які є підставою
для внесення таких відомостей (п.143
Порядку).

Відповідно до п.149 Прядку, якщо за
результатами розгляду повідомлення
про виявлення технічної помилки
Державним кадастровим реєстратором
встановлено, що відомості Державного
земельного кадастру відповідають
інформації, що міститься в документах,
які є підставою для внесення таких
відомостей, та не потребують
виправлення у зв'язку з невиявленням
відповідних технічних помилок у таких
документах, Державний кадастровий
реєстратор повідомляє заявникові про
відмову у виправленні вказаних у його
повідомленні помилок із зазначенням
причини відмови згідно з додатком 33.

Згідно п.150 Порядку якщо за
результатами розгляду повідомлення
про виявлення технічної помилки
Державним кадастровим реєстратором
встановлено, що відомості Державного
земельного кадастру відповідають
інформації, що міститься в документах,
які є підставою для їх внесення, але
потребують виправлення у зв'язку з
виявленням технічних помилок у таких
документах, Державний кадастровий
реєстратор повідомляє про це
заявникові згідно з додатком 34 із
зазначенням документів та технічних
помилок у них, виправлення яких має
передувати виправленню відповідних
відомостей у Державному земельному
кадастрі.

Отже, у разі виявлення фізичною або
юридичною особою в технічній
документації Державного земельного
кадастру технічної помилки, особи
мають право звернутися до
територіального органу
Держземагентства у районі (місті) за
місцезнаходженням земельної ділянки з
повідомленням про виявлення технічної
помилки, яке повинно бути у
встановленому законом порядку
зареєстровано, та за результатами
розгляду якого повинно бути прийнято
відповідне рішення встановленої форми,
відповідно до п.п.149, 150 Порядку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем як
суб'єктом владних повноважень не
надано доказів, що повідомлення від 11
квітня 2013 року ОСОБА_2 про виявлення
технічної помилки у Державному
земельному кадастрі України
зареєстровано відповідно до Порядку
ведення Державного земельного
кадастру і за результатом його
розгляду прийнято передбачене
Порядком рішення. Лист відповідача від
14 травня 2013 року №2013/1711 не є рішенням,
прийнятим відповідно до п.п.149 або 150
Порядку.

За вказаними обставинами висновки
судів щодо зобов'язання відповідача
розглянути повідомлення позивача про
виявлення технічної помилки у
Державному земельному кадастрі
України у відповідності до вимог
встановлених Порядком ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2012 року
№1051, є обґрунтованими та відповідають
встановленим обставинам справи.

Також колегія суддів вважає правильним
рішення судів попередніх інстанцій про
відмову у задоволенні позовних вимог
щодо оскарження дій та рішення
відповідача стосовно відмови у
виправленні помилок у Державному
земельному кадастрі України, оскільки
відповідного рішення щодо виправлення
помилок у Державному земельному
кадастрі відповідно до Порядку № 1051
відповідачем не приймалося.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанцій не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді