Справа № 804/11085/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 липня 2014 р. Справа № 804/11085/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Кальник В.В.,
розглянувши матеріали
адміністративного позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування Акту перевірки,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

29 липня 2014 року» фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним адміністративним
позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та
скасувати Акт № 2373/17-3/НОМЕР_1 від 07.07.2014
р. про результати позапланової
невиїзної документальної перевірки
ФОП ОСОБА_1;

- зобов'язати Лівобережну
об'єднану державну податкову інспекцію
м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відновити в системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України стан, який був до
внесення висновків акту перевірки №
2373/17- 3/НОМЕР_1 від 07.07.2014 р.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для відкриття провадження за
поданою позовною заявою, суд зазначає
наступне.

Порядок реалізації контролюючими
органами повноважень проводити
відповідно до законодавства перевірки
і звірки платників податків, що
випливають з підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України,
врегульований чинним законодавством.

За результатами проведених звірок та
перевірок, відповідно до пункту 86.1
статті 86 Податкового кодексу України,
оформлюється акт або довідка, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Висновки, викладені в акті перевірки, є
лише відображенням фактичних дій
податкових інспекторів-ревізорів та їх
особистої думки, а тому не створюють
жодних правових наслідків. Відповідно,
акти перевірки не порушують права
платників податків безвідносно до
змісту таких актів, а так само й дії
щодо включення до актів перевірки
будь-яких даних.

Таким чином, ані акт чи довідка
перевірки не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень, не тягнуть
наслідків для платника податків.

Вирішуючи питання щодо підсудності
адміністративному суду розглянутої
позовної вимоги суд зазначає, що до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо платник податків вважає, що цими
рішеннями, діями чи бездіяльністю його
права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші обмеження прав чи свобод
(стаття друга, підпункт 1 пункту 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України).

З наведеної норми права випливає, що
платник податків на власний розсуд
визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Проте ці
рішення, дія або бездіяльність повинні
бути такими, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин.

У свою чергу, висновки акта
перевірки/звірки та власне сам акт не є
рішенням органу владних повноважень, а
відтак не породжує для платника
податків настання будь-яких юридичних
наслідків та не впливає на його права,
обов'язки та законні інтереси, що у свою
чергу виключає можливість такого
платника податків, з урахуванням
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, на їх оскарження у
судовому порядку.

Таким чином, висновки, викладені в акті
податкового органу, складеного за
результатом перевірки/звірки, не є
предметом оскарження в
адміністративному суді, оскільки не є
обов'язковими ані для платника
податків, ані для керівника
контролюючого органу.

У разі здійснення дій або прийняття
рішення контролюючим органом на
підставі або з врахуванням фактів,
викладених у такому акті, належним
способом захисту є оскарження в
судовому порядку таких дій та рішень, а
відповідні обґрунтування
протиправності останніх мають
покладатись у мотивування
протиправності таких рішень та дій.

З урахуванням зазначених обставин, суд
вважає, що даний спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки не має встановлених нормами
КАС України ознак справи
адміністративної юрисдикції, що
відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України є
підставою для відмови у відкритті
провадження у справі.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.7 Закону
України «Про судовий збір» сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі відмови у відкритті
провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п.1
ч.1 ст.109 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування Акту перевірки,
зобов'язання вчинити певні дії.

Повернути фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн.,
сплачений на підставі квитанції
банківської установи від 29.07.2014 року.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Копію ухвали надіслати позивачу разом
із позовною заявою та усіма доданими до
неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя В.В. Кальник