Справа № П/811/826/14
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2014 рокусправа № П/811/826/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів:
Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року по справі за позовом Комунального
підприємства "Теплоенергетик" до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправною та
скасування постанови, -

в с т а н о в и
В :

В березні 2014 року Комунальне
підприємство "Теплоенергетик" (далі -
позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України (далі -
відповідач) та просило визнати
нечинною постанову про стягнення
виконавчого збору № 28155404 від 13.04.2012
року винесену державним виконавцем
Роєнко Р.В. Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про стягнення з
Комунального підприємства
"Теплоенергетик" виконавчого збору у
розмірі 1030156,89 грн. та скасувати її.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
Постанову про стягнення виконавчого
збору від 13 квітня 2012 року (виконавче
провадження № 28155404), винесену
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про стягнення з Комунального
підприємства "Теплоенергетик"
виконавчого збору у розмірі 1030156,89 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
до суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року та відмовити в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15
серпня 2011 року на підставі наказу
Господарського суду Кіровоградської
області від 14 квітня 2014 року №15/120,
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження ВП №28155404 про
стягнення з позивача на користь
дочірньої компанії "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" заборгованості у
розмірі 8768980,15 грн., 482 293,91 грн. -
інфляційних втрат, 207 807,29грн. - 3% річних,
816751,58 грн. - пені; 25500,00 грн - сплаченого
державного мита, 236 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, заборгованість на
загальну суму 10301568, 93 грн. (а.с.6).

Згідно ч.2 ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

18.08.2011 року позивач отримав копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 15.08.2011 року для
виконання (а.с. 7).

19.08.2011 року позивач направив на
адресу відповідача Лист №1917/ю (про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.26) про
наявність підстав для закінчення
виконавчого провадження, згідно з п. 14
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до п.14 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено закінчення виконавчого
провадження в звязку з дією Закону
України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію», який
зазначає про списання боргу та його
відсутності після набрання ним
чинності.

Беручи до уваги, що Закону України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» № 3319 набрав чинності 04.06.2011
року, тобто до дати відкриття
виконавчого провадження (15.08.2011 року),
то є підставою для закінчення
виконавчого провадження.

02.02.2012 року позивач направив на
адресу відповідача вдруге Лист № 396/ю
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 14 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» зазначивши, що на
виконання Закону України № 3319 від
11.05.2011 року підприємством проведено
списання зазначеного боргу про, що
складено відповідний протокол, один
екземпляр якого направлено до ДК «Газ
України» (а.с.27).

Однак, 13 квітня 2012 року у зв'язку з
несплатою у добровільному порядку
заборгованості державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
позивача виконавчого збору у розмірі
1030156,89 грн.(а.с.23).

Після численних намагань КП
«Теплоенергетик» повідомити орган ДВС
України про закінчення виконавчого
провадження, директор підприємства
звернувся з відповідним листом від
30.01.2014 року №315/ю до Голови Державної
Виконавчої служби України, в якому
повідомив про виконання рішень судів,
зокрема і наказу № 15/20 від 14.04.2011 року
Господарського суду Кіровоградської
області.

28 лютого 2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про виконавче провадження з
примусового виконання наказу
Господарського суду Кіровоградської
області №15/20 було закінчено з огляду на
фактичне виконання рішення суду.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
з часу введення в дію Закону України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію», борг, який існував до
відкриття виконавчого провадження
списаний, тобто взагалі відсутній і не
може бути стягнутий.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності у
відповідача правових підстав для
стягнення виконавчого збору з
позивача, а отже - і про протиправність
оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Крім цього, з позивача підлягає
стягненню судовий збір за подання
апеляційної скарги, оскільки сплата
судового збору, за клопотанням
позивача, була відстрочена до
ухвалення судового рішення за
результатами розгляду апеляційної
скарги.

Розмір судового збору, який підлягав
сплаті при поданні апеляційної скарги,
становив 2436 грн. із наступного
розрахунку.

На час подання апеляційної скарги
та вирішення питання
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом про прийняття
апеляційної скарги, Закон України "Про
судовий збір" діє в редакції Закону від
19.09.2013р. №590-VII.

Так, Законом України "Про судовий
збір", відповідно до положень якого,
ставки судового збору встановлено у
таких розмірах: за подання апеляційної
скарги до адміністративного суду
заявник сплачує 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, а у разі подання позовної заяви
майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми. Ставка складає 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати
(пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону).

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Таким чином, враховуючи те, що
адміністративний позов носить
майновий характер, розмір судового
збору, який підлягає сплаті при поданні
апеляційної скарги, складає 2436 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд
апеляційної інстанції-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2014 року - залишити без змін.

Стягнути з Державної виконавчої служби
України на користь держави судовий
збір у розмірі 2 436 грн.

Ухвала суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук