Справа № 9101/197/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2014 рокусправа № 2а-1950/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації

на постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 26 квітня 2011 року у справі №
2а-1950/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання
неправомірними дії відповідача та
зобов'язання останнього здійснити
нарахування та виплату позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2008 - 2011
роки у розмірах: за 2008 та 2009 роки -
чотирьох мінімальних заробітних плат
за кожен рік, за 2010 - 2011 роки - п'яти
мінімальних заробітних плат за кожен
рік та здійснювати такі виплати у
подальшому, зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату
позивачу разову грошову допомогу у
відповідності до ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі -
вісім мінімальних пенсій за віком за 2011
рік.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено частково;
зобов'язано здійснити нарахування та
виплату на користь позивача щорічної
допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
на час проведення виплати, з
урахуванням виплачених сум. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач оскаржує судове рішення в
апеляційному порядку, вважає що
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить постанову суду скасувати, та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити. Апелянт
стверджує, що у 2010 році разової
грошової допомоги виплачувалась
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів зазначає наступне.

Позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інвалідом 2 групи, перебуває на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації і має
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранам
війни - інвалідів війни, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 16 листопада 2009 року та серії
НОМЕР_2 від 21 січня 1999 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.13
Закону України № 796-ХІІ держава бере на
себе відповідальність за завдану шкоду
громадянам та зобов'язується
відшкодувати її за пошкодження
здоров'я або втрату працездатності
громадянами та їх дітьми, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Право позивача на
отримання щорічної грошової допомоги
відповідно до ст.13 Закону України №
796-ХІІ підтверджується матеріалами
справи. Порушення конституційних прав
особи є протиправною дією.

Правовий статус ветеранів війни
визначає Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії соціального
захисту" від 22.10.1953 року № 3551-12, розділом
3 якого визначені пільги ветеранам
війни та гарантії їх соціального
захисту.

У відповідності із ст. 3 Конституції
України, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканість і
безпека визнаються найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав людини є головним
обов'язком держави.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
ограни державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, статтею 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбаченими статтями 12-16 цього
закону, здійснюють органи праці та
соціального захисту населення через
відділення зв'язку або, через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами -
за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання. Відповідно до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» передбачено, що інвалідам
війни II групи щорічно до 5 травня
надається разова грошова допомога в
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

З урахуванням статусу позивача дані
позовні вимоги за 2011 рік підлягають
задоволенню, чого судом зроблено не
було у зв'язку з невірним застосуванням
норм матеріального права.

Щодо задоволення позовних вимог на
підставі ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» висновки
суду першої інстанції є вірними. Так,
вказаними нормами передбачено, що
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2-ї
гру пи інвалідності виплачується
щорічна разова грошова допомога на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон України № 796-ХІІ) Кабінет
Міністрів України не уповноважено на
свій розсуд змінювати, у тому числі
зменшувати конкретні розміри
компенсацій і допомоги, зокрема
допомоги на оздоровлення, встановлені
цим Законом. Натомість частиною першою
ст. 67 зазначеного Закону України №796-Х11
від 28.02.1991 року встановлено, що
конкретні розміри всіх передбачених
ним доплат, пенсій та компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання заробітної
плати.

Зазначений закон має вищу юридичну
силу, і при вирішенні позовних вимог
необхідно керуватися вимогами ст.48
Закону України №796-Х11 від 28.02.1991 року,
який передбачає право позивача на
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Суд також обґрунтовано не бере до уваги
посилання відповідача на відсутність
відповідного бюджетного фінансування
для проведення належного перерахунку
заявлених сум, оскільки така позиція
відповідача суперечить Конституції
України.

Разом з тим, судом не застосовано норми
ст.99,100 КАС України щодо позовних вимог,
заявлених за період 2008-2009р.р. Так, з
урахуванням застосування строку
звернення до суду з адміністративним
позовом, встановленого ст.99 КАС
України, судом обґрунтовано задоволені
позовні вимоги в межах цього строку.
Разом з тим, у відповідності до ст.100 КАС
України наслідком пропуску строку
звернення до суду є залишення позову
без розгляду, однак суд відмовив в
задоволенні решти позовних вимог, що є
порушенням процесуальних норм.

Враховуючи вищезазначене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, проте
невірне застосування судом норм
матеріального права та порушення
процесуальних норм призвело до
невірного рішення, у зв'язку з чим
постанову суду першої інстанції у
даній справі слід скасувати та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в частково; визнати неправомірними дії
відповідача щодо не нарахування
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та разову грошову допомогу у
відповідності до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 - 2011 роки - п'яти
мінімальних заробітних плат за кожен
рік та зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації здійснити нарахування
та виплату позивачу разову грошову
допомогу у відповідності до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі - вісім мінімальних пенсій за
віком за 2011 рік. В частині вимог щодо
2008-2009 року позов залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації на постанову
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 26 квітня
2011 року у справі № 2а-1950/11 задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 26 квітня 2011 року у справі №
2а-1950/11 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації щодо не нарахування
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та разову грошову допомогу у
відповідності до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації здійснити нарахування
та виплату позивачу щорічної допомоги
на оздоровлення у відповідності до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2010 - 2011 роки - п'яти
мінімальних заробітних плат за кожен
рік.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації здійснити нарахування
та виплату позивачу разову грошову
допомогу у відповідності до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі - вісім мінімальних пенсій за
віком за 2011 рік.

В частині вимог щодо 2008-2009 років позов
залишити без розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна