Справа № 587/1790/14-а
Суддя: Черних О. М.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/1790/14-а
УХВАЛА

01 серпня 2014 року Суддя Сумського
районного суду Сумської області
Черних О.М., розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
районного управління юстиції
Тимофєєвої Тетяни Іванівни про
визнання дій неправомірними,
скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Сумського районного суду Сумської
області надійшов адміністративний
позов до державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
районного управління юстиції
Тимофєєвої Тетяни Іванівни про
визнання дій неправомірними,
скасування рішень.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Визначення поняття «справа
адміністративної юрисдикції» наведено
у статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, під якою
розуміється переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є суб'єкт, що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пункт шостий частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України містить положення, згідно з
яким адміністративний позов це
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Суб'єкт владних повноважень згідно з
пунктом 7 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України - це орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома конкретними
суб'єктами суспільства стосовно їхніх
прав та обов'язків у конкретних
правових відносинах, у яких хоча б один
суб'єкт законодавчо уповноважений
владно керувати поведінкою іншого
суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно
зобов'язаний виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта.

У пункті першому частини першої статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Виходячи з цілісності та системного
аналізу Кодексу адміністративного
судочинства України можливо
встановити наступні критерії
визначення компетенції
адміністративного суду у спорі:
по-перше - наявність публічного
характеру правовідносин, по-друге -
хоча б однією стороною правовідносин є
суб'єкт владних повноважень у зв'язку з
виконанням владних управлінських
функцій, по-третє - між сторонами виник
спір, компетенція адміністративних
судів на який поширена дією ст. 17 КАС
України і такий спір не віднесений до
компетенції інших судів.

Згідно ч. 2 ст. 18 КАС України окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу
їхніх рішень, дій чи бездіяльності у
справах про адміністративні
проступки та справ, які підсудні
місцевим загальним судам як
адміністративним судам.

Справи щодо оскарження дій або
бездіяльності посадових чи службових
осіб місцевих органів виконавчої
влади розглядаються і вирішуються
місцевим загальним судом як
адміністративним судом або окружним
адміністративним судом за вибором
позивача.

Встановлено, що ОСОБА_1 просить суд
скасувати постанови про накладення
штрафу винесені державним виконавцем
за невиконання рішення Сумського
районного суду Сумської області у
цивільній справі №2-22/12, яким
зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_3 шляхом розташування його
земельної ділянки відповідно до акту
погодження (встановлення) та
закріплення в натурі меж цієї
земельної ділянки.

Відповідно до положень ст. 181 КАС
України до адміністративного суду із
позовною заявою мають право звернутися
учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій , якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 17 ЗУ "Про виконавче
провадження" відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи як постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу, як
окремі виконавчі документи , які
виноситься державним виконавцем в
порядку ст. 28 та ст. 41 ЗУ "Про виконавче
провадження".

Крім того , згідно п. 6 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13.12.2010 р. № 3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" зазначено, що судам необхідно
враховувати, що постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
певних видів відповідальності за
невиконання рішення у добровільному
порядку та порушення обов'язків, що
покладаються на осіб, які беруть участь
у виконавчому процесі.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
учасників виконавчого провадження,
громадян і посадових осіб за
невиконання покладених на них
обов'язків щодо вчинення необхідних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні, не виконана добровільно, є
підставою для її примусового виконання
шляхом звернення стягнення на
заробіток чи інші доходи оштрафованої
особи, а за їх відсутності - на її майно.

За змістом пункту 8 частини другої
статті 3 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Тому судам слід ураховувати, що спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби під час виконання постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору або накладення
штрафу, прийнятої під час виконання
будь-яких виконавчих документів, у тому
числі рішень судів загальної
юрисдикції та господарських судів,
також належать до адміністративної
юрисдикції.

Враховуючи наведене, постанови про
накладання штрафу за невиконання
судового рішення є окремими
виконавчими документами, які винесені
державним виконавцем в порядку ст. 75, 89
Закону України "Про виконавче
провадження", тому вирішення даного
позову підсудне Сумському окружному
адміністративному суду.

Як роз'яснено у п.6 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 2 від 06.03.2008 "Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ" зазначено, що судам необхідно
розрізняти правові наслідки
недотримання правил предметної і
територіальної підсудності.

Підпунктом 6 частини третьої ст.108
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що позовна заява
повертається позивачу, якщо справа
непідсудна цьому адміністративному
суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.18,
п.6 ч.3 ст. 108 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
районного управління юстиції
Тимофєєвої Тетяни Іванівни про
визнання дій неправомірними,
скасування рішень,повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення
позовної заяви не позбавляє його права
повторно звернутись з позовною заявою
до Адміністративного окружного суду
Сумської області.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Сумський районний суд Сумської області
шляхом подання апеляційної скарги,
яка подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
О.М.Черних