Справа № 802/863/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/863/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

при секретарі судового засідання:
Копійчук О.В.

за участю:

представника апелянта Горецького Ю.М.

представника відповідача Сінгаєвської
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницького міського відділу
управління внутрішніх справ України у
Вінницькій області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Вінницький міський відділ
управління внутрішніх справ України у
Вінницькій області до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Вінницької області
про скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В :

24.03.2014 року позивач - Вінницький міський
відділ управління внутрішніх справ
України у Вінницькій області звернувся
до Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Вінницької області про скасування
постанови.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 18.04.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
18.04.2014 року та прийняти нове рішення,
яким у задоволити позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, представник відповідача, в свою
чергу, заперечив проти апеляційної
скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
24.11.2011 року постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області на підставі виконавчого листа
№/0270/3093/11, виданого 21.11.2011 року
Вінницьким окружним адміністративним
судом, про щодо зобов'язання
Ленінського районного відділу
Вінницького міського управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_4 грошове
забезпечення за час вимушеного
прогулу. Постанову в частині виплати
грошового забезпечення за один місяць
допустити до негайного виконання,
відкрито виконавче провадження.

30 грудня 2011 року орган державної
виконавчої служби звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду із поданням про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Постановою державного виконавця від 30
грудня 2011 року зупинено виконавче
провадження в зв'язку із зверненням до
окружного адміністративного суду із
поданням.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року подання відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області про встановлення способу і
порядку виконання рішення суду у
справі №2а/0270/3093/11 залишено без
розгляду.

04.04.2013 року ухвалою Вінницького
окружного адміністративного суду від
року замінено боржника у виконавчому
провадженні ВП№30034175 у справі
№2а/0270/3093/11, а саме: Ленінський районний
відділ Вінницького міського
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Вінницькій області
замінено його правонаступником -
Вінницький міський відділ УМВС України
у Вінницькій області.

Постановою державного виконавця від 26
грудня 2013 року поновлено виконавче
провадження ВП№30034175 за виконавчим
листом №2а/0270/3093/11.

У зв'язку із зверненням до суду
апеляційної інстанції із заявою про
роз'яснення судового рішення державний
виконавець постановою від 16 січня 2014
року зупинив виконавче провадження до
вирішення судом поданої заяви.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року органу державної виконавчої
служби відмовлено в задоволенні заяви
про роз'яснення судового рішення з
підстав її необґрунтованості (суд
апеляційної інстанції вказав на те, що
рішення суду є зрозумілим).

20 лютого 2014 року державний виконавець
поновив виконавче провадження ВП№30034175
та знову надіслав боржнику вимогу щодо
виконання виконавчого листа
Вінницького окружного
адміністративного суду у справі
№2а/0270/3093/11, надавши строк до 03 березня
2014 року.

28.02.2014 року Вінницький міський відділ
УМВС України у Вінницькій області у
своєму листі зазначив, що не може
виконати рішення суду у зв'язку з тим,
що воно є незрозумілим.

04 березня 2014 року головним держаним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Мельник Т.П. складено акт про
невиконання рішення суду у справі
№2а/0270/3093/11 та винесено постанову про
накладення штрафу на боржника в
розмірі 680 гривень.

В подальшому, в зв'язку з невиконанням
боржником рішення суду в наданий
державним виконавцем строк органом
державної виконавчої служби стягнуто з
боржника виконавчий збір в розмірі 1360
гривень.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції, керуючись Законом
України "Про виконавче провадження",
дійшов висновку про відсутність
підстав для скасування постанови про
стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується із зазначеними
висновками суду першої інстанції , з
огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи.

Згідно ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження" після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Статтею 89 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачена
відповідальність за невиконання
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії.

Згідно ч.1 зазначеної статті у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від
сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.75 Закону України
"Про виконавче провадження" якщо
рішення не виконано і виконання може
бути проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Зазначені норми передбачають, що у
випадку коли боржник самостійно не
виконує рішення у встановлений строк
для самостійного виконання, державний
виконавець повинен вжити відповідних,
передбачених законом заходів для його
виконання.

Тобто у даному випадку накладення
штрафу та стягнення виконавчого збору
державним виконавцем з позивача є
наслідком невиконання ним законних
вимог державного виконавця, який як
зазначалося вище, зобов'язаний вжити
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення заходи.

Як встановлено з матеріалів справи, на
момент розгляду справи у суді першої
інстанції боржником не вчинено жодних
дій спрямованих на виконання рішення,
що ще раз свідчить про відсутність у
боржника наміру виконувати рішення
самостійно, та обґрунтованість дій
державного виконавця.

Що стосується доводів апеляційної
скарги стосовно неправомірності
стягнення судом першої інстанції
судового збору, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Тобто, в даному випадку у разі відмови
позивачу у задоволенні
адміністративного позову ним, при
сплаті 10 відсотків розміру ставки
судового збору відповідно ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", повинно бути
доплачено повний розмір судового збору
за подання позову майнового характеру.

Також, колегія суддів не може взяти до
уваги твердження апелянта стосовно
того, що оскаржувана постанова в
частині стягнення судового збору
суперечить ухвалі Вінницького
окружного адміністративного суду від
08.04.2014 року про відкриття провадження,
оскільки відкриття провадження не є
підставою для звільнення від сплати
судового збору, крім того суд має право
стягнути з позивача несплачену при
подачі позову частину судовий збору.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про законність та
обґрунтованість дій управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Вінницької області
щодо винесення оскаржуваної постанови
про стягнення виконавчого збору.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
безпідставність заявлених позивачем
вимог, які обґрунтовано залишені судом
першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницького
міського відділу управління
внутрішніх справ України у Вінницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
23 липня 2014 року .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.