Справа № 813/9012/13-а
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/9012/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого-судді Сасевича О.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Лущак О.Є.,
представників відповідача Вітіва В.Я.,
Солтиса Я.Я., Залеського В.В.,
представника третьої особи 1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Служби автомобільних доріг у
Львівській області до Державної
фінансової інспекції у Львівській
області, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Товариства
з обмеженою відповідальністю «Онур
Конструкціон Інтернешнл», Приватного
підприємства науково-виробничої фірми
«Дорожні технології» про часткове
скасування вимоги, -
Служба автомобільних доріг у
Львівській області звернулася 29.11.2013
року до суду із позовом до Державної
фінансової інспекції у Львівській
області, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Товариства
з обмеженою відповідальністю «Онур
Конструкціон Інтернешнл» (надалі по
тексту - ТзОВ «Онур Конструкціон
Інтернешнл», Приватного підприємства
науково-виробничої фірми «Дорожні
технології» (надалі по тексту - ПП НВФ
«Дорожні технології»), в якому просила
частково скасувати вимогу №06-15м/6764 від
Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду (суддя Кравчук
В.М.) від 24.12.2013 року позовну заяву
залишено без розгляду, у зв'язку із
пропуском позивачем строку звернення
до суду.
Позивач, не погодившись із ухвалою суду
від 24.12.2013 року про залишення позовної
заяви без розгляду, оскаржив її в
апеляційному порядку.
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
апеляційну скаргу Служби
автомобільних доріг у Львівській
області задоволено та скасовано ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013 року
про залишення позовної заяви без
розгляду, а справу направлено до суду
першої інстанції для продовження
17.04.2014 року вказана справа була
надіслана Львівським апеляційним
адміністративним судом до Львівського
окружного адміністративного суду для
продовження розгляду та надійшла до
суду 14.05.2014 року, що підтверджується
даними реєстрації на вхідному штампі.
Відповідно до вимог статті 15-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
та за результатами автоматизованого
розподілу справ між суддями,
адміністративну справу №813/9012/13-а
передано на розгляд судді Львівського
окружного адміністративного суду
Ухвалою від 15.05.2014 року адміністративна
справа за позовом Служби автомобільних
доріг у Львівській області до
Державної фінансової інспекції у
Львівській області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Онур Конструкціон
Інтернешнл», Приватного підприємства
науково-виробничої фірми «Дорожні
технології» про часткове скасування
вимоги була прийнята суддею Сасевичем
О.М. до свого провадження та призначена
до судового розгляду.
Як вбачається із змісту позовної заяви,
Служба автомобільних доріг у
Львівській області вважає, що
обов'язкові для виконання вимоги
Державної фінансової інспекції у
Львівській області, які були викладені
в листі №06-15м/6764 від 03.09.2013 року, в
частині зобов'язання усунути
порушення, що полягали у завищенні
вартості робіт ТзОВ «Онур Конструкціон
Інтернешнл», ПП НВФ «Дорожні
технології» та сум на утримання служби
замовника, є безпідставними, а тому
підлягають скасуванню.
На обґрунтування таких тверджень
позивач зазначає, що ним не було
допущено порушень, про які йдеться в
акті ревізії, проведеної Державною
фінансовою інспекцією у Львівській
області. Позивач стверджує, що обсяги
та вартість усіх робіт, які замовлялися
ним та виконувалися ТзОВ «Онур
Конструкціон Інтернешнл», ПП НВФ
«Дорожні технології» і субпідрядником
останнього - ТзОВ «Львівшляхрембуд»,
підтверджені документально
відповідними первинними документами.
На переконання позивача усі матеріали
та обставини справи безумовно свідчать
про відповідність визначення вартості
робіт чинному на той час законодавству
України, а зокрема, ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила
визначення вартості будівництва». У
зв'язку з чим, висновки відповідача про
завищення вартості робіт, виконаних
ТзОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» на
загальну суму 192 339 грн. та виконаних ПП
НВФ «Дорожні технології» (і його
«Львівшляхрембуд») на загальну суму 337
400 грн., є безпідставними й
Окрім того, позивач звертає увагу на те,
що відповідачем було безпідставно й
необґрунтовано стверджено про
заготівельно-складських витрат при
виконанні робіт ПП НВФ «Дорожні
технології» у розмірі 6 235 грн. На
переконання позивача при виконанні
заготівельно-складські витрати
взагалі були відсутні, а вказані кошти
відносяться до інших кошторисних
витрат (не пов'язаних із
заготівельно-складськими).
Також позивач вважає, що безпідставною
є й вимога відвідача про повернення
зайво відрахованих коштів на утримання
Служби автомобільних доріг у
Львівській області 9 907,06 грн.
Відповідачем на заперечення позовних
вимог було подано письмове заперечення
на позовну заяву, в яких він
обґрунтовує власну позицію наступним.
Відповідач зазначає, що ним було
проведено планову ревізію Служби
автомобільних доріг у Львівській
області за період з 01.07.2012 року по 30.04.2013
року, результати якої засвідчили ряд
порушень, допущених позивачем як
замовником робіт, усунути які він
зобов'язаний у відповідності до
приписів оскаржуваних вимог
фінансової інспекції.
Так, відповідач звертає увагу на те, що
при виконанні ряду робіт на замовлення
позивача відсутні необхідні первинні
документи, які підтверджують придбання
та використання матеріалів і послуг.
Зокрема, підрядником ТзОВ «Онур
Конструкціон Інтернешнл» було
безпідставно включено до актів за
грудень 2012 року ресурс по перевезенню
матеріалів до 3 км. При цьому, такий
ресурс не передбачався кошторисами, а
також роботи, виконувані у той період,
не вимагали такого транспортування
матеріалів. Також, підрядником не
підтверджено належними первинними
документами факт роботи машин і
механізмів при перевезенні матеріалів
до 3 км. З огляду на вказане, відповідач
вважає, що витрати на таке перевезення
в сумі 192 339 грн. є безпідставними, а
відповідно, вартість робіт є завищеною.
Окрім того, підрядником ПП НВФ «Дорожні
технології» було включено до
підсумкової відомості ресурсів
матеріальних цінностей та акти за
жовтень-грудень 2012 року, матеріали,
придбання та наявність яких не
підтверджено первинними документами.
Зазначене призвело до завищення
вартості робіт на 50 514,92 грн. А також,
даним підрядником було завищено
вартість заготівельно-складських
витрат на суму 6 235 грн. понад
встановлені нормативні 2 відсотки від
вартості матеріалу та його
транспортної складової.
Водночас, субпідрядником ТзОВ
«Львівшляхрембуд», залученим до
виконання робіт ПП НВФ «Дорожні
технології», було завищено вартість
робіт на загальну суму 280 700,52 грн. Так,
задекларовані ним роботи будівельних
машин та механізмів у жовтні-грудні 2012
року не підтверджені відповідними
первинними бухгалтерськими
документами, а тому їх кошторисна
вартість у сумі 128 075,34 грн. є завищеною.
Окрім того, субпідрядником не
підтверджено первинними документами
наявність та придбання матеріалів,
використання яких було відображено у
підсумковій відомості ресурсів
матеріальних цінностей та акти за
жовтень-грудень 2012 року, що свідчить
про завищення вартості робіт на 152 625,18
Окрім іншого, відповідач стверджує, що
загальна сума завищення вартості
виконаних робіт, виявлена при ревізії,
становить 529 789 грн., а тому загальна
сума коштів на утримання служби
замовника, яка становить 2,5%
відрахувань від підсумку графи 8 глав 1-9
ЗКР вартості будівництва,
реконструкції, капітального та
поточного ремонту автомобільних доріг
загального користування державного та
місцевого значення, а також з
експлуатаційного тримання
автомобільних доріг, у зв'язку з
завищенням вартості робіт також
завищена на 9 907,06 грн.
Ураховуючи викладене, відповідач
вважає, що ним було достовірно
встановлено факти завищення вартості
робіт, замовником яких виступав
позивач, а тому, у відповідності до
власних повноважень та цілей
діяльності, ним поставлено позивачу
правомірні вимоги, підстави для
скасування яких відсутні.
Третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ТзОВ «Онур
Конструкціон Інтернешнл» - 10.12.2013 року
було подано письмові пояснення. У них
третя особа висловлює думку, що
висновок відповідача про не
підтвердження витрат на роботу машин
та механізмів по перевезенню
матеріалів до 3 км за грудень 2012 року на
суму 192 400 грн. є безпідставним. Так,
третя особа звертає увагу на те, що
обсяг таких робіт підтверджений актом
приймання виконаних будівельних робіт
ф.КБ-2в за грудень 2012 року, а вартість
довідкою ф.КБ-3. При цьому, третя особа
зазначає, що вартість таких робіт
становила 41 678 грн., а не 192 400 грн., як
стверджує відповідач. Третя особа
наголошує на тому, що використання
машин та механізмів також підтверджено
відповідними первинними документами
(товарно-транспортними накладними,
актами виконаних робіт тощо). У зв'язку
з чим, у цій частині вважає висновки й
вимоги відповідача безпідставними й
такими, що підлягають скасуванню.
У судових засіданнях представник
позивача й третьої особи 1 позовні
вимоги підтримали повністю, надали
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві, поясненнях просили
позов задовольнити й скасувати
частково вимоги №06-15м/6764 від 03.09.2013
Представники відповідача проти позову
заперечили, стверджують про
правомірність своїх дій і вимог,
просили у позові відмовити повністю.
Приватне підприємство
науково-виробничої фірми «Дорожні
технології» (третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача) явку
уповноваженого представника у судове
засідання не забезпечило, хоча
своєчасно та належним чином було
повідомлено про дату, час та місце
розгляду справи.
Заслухавши пояснення представників
сторін та представника третьої особи,
розглянувши і дослідивши подані
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення частково з наступних
Судом встановлено, що відповідачем
було проведено з 14.05.2013 року по 26.07.2013
року планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01.07.2012 року по
За результатами ревізії відповідачем
було складено акт №06-25/18 від 02.08.2013 року,
у якому відображено ряд порушень,
допущених позивачем у своїй
діяльності. Для усунення таких
порушень відповідачем було також
скеровано позивачу обов'язкові до
виконання вимоги за №06-15м/6764 від 03.09.2013
року. Окремі з таких вимог позивачем
оскаржені, а саме, позивач не
погоджується та вважає безпідставними
вимоги, викладені в листі №06-15м/6764 від
03.09.2013 року, про:
- забезпечення відшкодування
зайво сплачених коштів ТзОВ «Онур
Конструкціон Інтернешнл» за
перевезення матеріалів до 3 км у грудні
2012 року на загальну суму 192 339 грн.
претензійно-позовної роботи;
- забезпечення відшкодування
зайво сплачених коштів ПП НВФ «Дорожні
технології» за матеріали та послуги,
придбання та використання яких у
жовтні-грудні 2012 року не підтверджено
первинними документами, а також
заготівельно-складських витрат на
загальну суму 337 450,44 грн. шляхом
проведення претензійно-позовної
- внесення змін у кошторис і
зменшення обсягу призначень на
фінансування утримання позивача в 2013
році на загальну суму 9 907,06 грн.
Як вбачається з матеріалів справи (в
контексті епізодів, висновки та вимоги
по яких оскаржуються), позивач виступав
замовником ряду робіт по здійсненню
поточного та капітального ремонту
автомобільних робіт, а саме:
- за договором №26-06/12 від 15.06.2012
року, укладеним із ТзОВ «Онур
Конструкціон Інтернешнл», останній
(підрядник за договором) зобов'язався
надати послуги (виконати роботи) з
поточного ремонту автомобільної
дороги М-09 Львів - Рава-Руська, км 5+234 - км
- за договором №36-09/12 від 28.09.2012
року, укладеним із ПП НВФ «Дорожні
технології», останній (підрядник за
договором) зобов'язався надати послуги
(виконати роботи) з поточного ремонту
автомобільної дороги О140403 Дрогобич -
Комарне км 17+200 - км 21+200. За цим договором
до безпосереднього виконання робіт
підрядником залучався субпідрядник -
ТзОВ «Львівшляхрембуд».
- за договором №37-09/12 від 28.09.2012
року, укладеним із ПП НВФ «Дорожні
технології», останній (підрядник за
договором) зобов'язався надати послуги
(виконати роботи) з поточного ремонту
автомобільної дороги С141215 Ков'ярі -
Милятичі км 8+700 - км 10+200. За цим
договором до безпосереднього
виконання робіт підрядником залучався
субпідрядник - ТзОВ «Львівшляхрембуд».
- за договором №96-11/12 від 12.11.2012
року, укладеним із ПП НВФ «Дорожні
технології», останній (підрядник за
договором) зобов'язався надати послуги
(виконати роботи) з поточного ремонту
автомобільної дороги С141417 Чернихів -
Максимовичі км 8+500 - км 10+000. За цим
договором до безпосереднього
виконання робіт підрядником залучався
субпідрядник - ТзОВ «Львівшляхрембуд».
- за договором №99-11/12 від 21.11.2012
року, укладеним із ПП НВФ «Дорожні
технології», останній (підрядник за
договором) зобов'язався надати послуги
(виконати роботи) з капітального
ремонту автомобільної дороги С141417
Чернихів - Максимовичі км 12+940 - км 13+406 -
км 13+500. За цим договором до
безпосереднього виконання робіт
підрядником залучався субпідрядник -
ТзОВ «Львівшляхрембуд».
- за договором №100-11/12 від 21.11.2012
року, укладеним із ПП НВФ «Дорожні
технології», останній (підрядник за
договором) зобов'язався надати послуги
(виконати роботи) з капітального
ремонту автомобільної дороги С140611
Великі Грибовичі - Дубляни км 0+950 - км
1+055, км 1+940 - км 2+040, км 2+120 - км 2+245 у
Жовківському районі. За цим договором
до безпосереднього виконання робіт
підрядником залучався субпідрядник -
ТзОВ «Львівшляхрембуд».
Як вбачається з матеріалів ревізії,
відповідач прийшов до висновку про
завищення вартості робіт, виконаних за
вказаними вище договорами, у зв'язку з
відсутністю вичерпного
документального підтвердження витрат,
понесених підрядниками на закупівлю і
використання сировини й матеріалів та
їх транспортування, що, на думку
відповідача, є порушенням п.3.3.10.1 Правил
визначення будівництва, затверджених
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України №174 від 27.08.2000 року
(надалі - ДБН Д.1.1-1-2000).
Як вказує відповідач, підрядник ТзОВ
«Онур Конструкціон Інтернешнл»
безпідставно включив до актів за
грудень 2012 року ресурс по перевезенню
матеріалів до 3 км, при цьому, факт
роботи машин і механізмів при
перевезенні матеріалів до 3 км не
підтверджено належними первинними
документами, які мали би складатися
підрядником у своїй господарській
Окрім того, відповідач вказує на те, що
підрядник ПП НВФ «Дорожні технології»
безпідставно включив до актів за
жовтень-грудень 2012 року матеріали,
придбання та використання яких також
не підтверджено первинними
документами, які мали би складатися
підрядником у своїй господарській
діяльності. При цьому, субпідрядником
ТзОВ «Львівшляхрембуд», залученим до
виконання робіт ПП НВФ «Дорожні
технології», було безпідставно
включено до актів за жовтень-грудень 2012
року вартість роботи будівельних машин
і механізмів та матеріали, придбання та
використання яких також не
підтверджено первинними документами,
які мали би складатися субпідрядником
у своїй господарській діяльності.
Ураховуючи доводи сторін, суд
відзначає, що згідно з приписами ДБН
Д.1.1-1-2000, договірна ціна будівництва
може бути твердою, динамічною або
періодичною. Так, у відповідності до
п.3.3.3.2 ДБН Д.1.1-1-2000, тверді договірні
ціни встановлюються незмінними на весь
обсяг будівництва і не уточнюються, за
винятком окремих чітко визначених
випадків. Згідно з п.3.3.3.3 ДБН Д.1.1-1-2000,
приблизний кошторис (динамічна
договірна ціна) встановлюється
відкритим і може уточнюватися протягом
всього строку будівництва. Пункт 3.3.3.4
ДБН Д.1.1-1-2000 визначає, що періодичні
договірні ціни встановлюються
відкритими і мають елементи як
динамічної, так і твердої договірних
Згідно з п.3.3.3.1 ДБН Д.1.1-1-2000, вид
договірної ціни встановлюється
сторонами (замовник, підрядник) з
урахуванням положень законодавства.
Розглянувши подані договори №26-06/12 від
15.06.2012 року, №36-09/12 від 28.09.2012 року, №37-09/12
від 28.09.2012 року, №96-11/12 від 12.11.2012 року,
№99-11/12 від 21.11.2012 року, №100-11/12 від 21.11.2012
року, суд відзначає, що їхніми умовами
визначено вартість комплексу послуг
(робіт) та зафіксовано у визначеному
грошовому розмірі. Окрім того, оскільки
у договорах не зазначено конкретного
виду договірної ціни (тверда, динамічна
чи періодична), суд бере до уваги, що
Загальними умовами укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України №668 від 01.08.2005 року,
договірна ціна вважається твердою,
якщо інше не встановлено договором. А
тому, суд приходить до висновку, що
договірна ціна за договорами про
надання послуг (виконання робіт) щодо
поточного та капітального ремонту
автомобільних доріг, які укладалися
між позивачем його підрядниками, є
Із врахуванням викладеного, суд вказує
на те, що ДБН Д.1.1-1-2000 розрізняє порядок
взаєморозрахунків за обсяги виконаних
робіт при твердій ціні та при
Так, згідно з п.3.3.10 ДБН Д.1.1-1-2000, за
динамічною договірною ціною вартість
прямих витрат при взаєморозрахунках за
обсяги виконаних робіт визначається на
підставі витрат трудових і
матеріально-технічних ресурсів,
виходячи з фізичних обсягів виконаних
робіт та уточнених цін ресурсів,
передбачених в договірній ціні. Кошти
на покриття решти статей
загальновиробничих витрат та рівень
заробітної плати працівників,
заробітна плата яких враховується в
загальновиробничих витратах,
уточнюються в порядку, передбаченому
У відповідності ж до згаданого вище
п.3.3.3.2 ДБН Д.1.1-1-2000, тверді договірні
ціни встановлюються незмінними на весь
обсяг будівництва і уточнюються в
подальшому у виключних випадках.
Таким чином, при виконанні робіт за
твердою ціною законодавство не
передбачає необхідності на стадії
приймання кінцевих робіт та
взаєморозрахунків за виконані роботи
перевіряти будь-які первинні документи
підрядника. А головним критерієм для
прийняття робіт є якість та обсяги
виконаних кінцевих робіт, які повинні
за загальним правилом відповідати
договірній ціні. У зв'язку з чим, суд
підкреслює, що при встановленні у
договорі твердої ціни сам факт
виконання певного обсягу будівельних
робіт відповідної якості є належною та
достатньою підставою для оплати
виконаних робіт за встановленими у
Як випливає із матеріалів справи,
роботи, які виконувалися підрядниками
на замовлення позивача були прийняті
останнім, а отже, їх результат
відповідає умовам договору та
поставленим до таких робіт вимогам. При
цьому, повторюючи викладене вище, суд
відзначає, що оскільки вартість робіт
визначена за твердою ціною, а не
динамічною, то не є обов'язковим
здійснення перевірки вартості витрат
підрядника на виконувані роботи, а
відповідно, й перевірки пов'язаних з
цим первинних документів підрядника.
Суд також відзначає, що ані при
прийнятті робіт, ані при проведенні
ревізії, не було виявлено фактичного
невиконання чи неналежного виконання
замовлених робіт. При цьому, у
відповідності до норм Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №550 від 20.04.2006 року,
ревізія полягає як у документальній
перевірці, так і фактичній перевірці
(під чим, зокрема, розумується
обстеження та контрольний обмір
виконаних робіт тощо). Отже, в даному
випадку саме дані фактичної перевірки
виконаних робіт за договорами підряду
могли би засвідчити завдання збитків
об'єкту контролю або завищення
вартості таких робіт. Однак, такого
роду свідчень про фактичне невиконання
чи фактичне неналежне виконання робіт
з поточного та капітального ремонту
автомобільних доріг відповідачем
представлено не було. Тож, з огляду на
це, суд вважає за необхідне також
відзначити, що належному виконанню
підрядником обумовлених договором
підряду робіт кореспондує обов'язок
замовника оплатити виконану роботу, що
передбачено ч.1 ст.837 Цивільного кодексу
України. При цьому, згідно з ч.2 ст.845
Цивільного кодексу України, навіть у
разі зменшення фактичних витрат
підрядника від тих, які передбачалися
при визначенні ціни (кошторису),
підрядник має право на оплату роботи за
ціною, встановленою договором підряду,
якщо замовник не доведе, що отримане
підрядником заощадження зумовило
погіршення якості роботи.
Суд також при вирішенні справи бере до
уваги те, що позивачем та третьою
особою спростовано деякі твердження
відповідача щодо не підтвердження
окремих видів робіт. А саме, у справі
наявні копії накладної №50 від 01.10.2012
року на придбаний ПП НВФ «Дорожні
технології» бітум та щебінь фр.10х20,
видаткової накладної №РН-0000027 від
02.11.2012 року на придбаний ПП НВФ «Дорожні
технології» гас, емульсію бітумну,
щебінь фр.20х40, фр.40х70, видаткової
накладної №РН-0000047 від 19.12.2012 року на
придбаний ПП НВФ «Дорожні технології»
щебінь фр.5х10, фр.10х20, фр.40х70, видаткової
накладної №РН-0000048 від 20.12.2012 року на
придбаний ПП НВФ «Дорожні технології»
щебінь фр.5х10, фр.10х20, фр.20х40,
товарно-транспортних накладних від
20.12.2012 року, 21.12.2012 року, 24.12.2012 року,
25.12.2012 року, 26.12.2012 року, 27.12.2012 року на
перевезення ґрунту та відфрезованого
матеріалу на будівельному майданчику
Львів - Рава-Руська, км 5+234 - км 63+600,
договору оренди будівельної техніки,
машин та механізмів №18 від 25.08.2006 року з
Відповідач у акті ревізії також виклав
твердження про те, що при виконанні
робіт з капітального ремонту
автомобільної дороги С141417 Чернихів -
Максимовичі км 12+940 - км 13+406 - км 13+500 та
автомобільної дороги С140611 Великі
Грибовичі - Дубляни км 0+950 - км 1+055, км 1+940
- км 2+040, км 2+120 - км 2+245 у Жовківському
районі було завищено понад нормативні
2% від вартості матеріалів та його
транспортної складової
заготівельно-складські витрати на
загальну суму 6 235 грн. і включив дану
суму до складу завищення вартості
У даному випадку суд відзначає, що
згідно з п.3.1.10.13 ДБН Д.1.1-1-2000, у складі
кошторисної вартості матеріальних
ресурсів враховуються
заготівельно-складські витрати,
призначені для покриття витрат
будівельних організацій на утримання
апарату заготівельних служб (контори і
відділи постачання, управління
виробничо-технологічної комплектації
будівельно-монтажних організацій) та
матеріальних базових складів, а також
витрат, зв'язаних з втратами, які важко
усуваються, і псуванням матеріалів при
їх транспортуванні та зберіганні на
складах. Ці витрати розраховуються за
відсотком, рекомендованим Держбудом,
до кошторисної вартості матеріалів
франко-приоб'єктний склад і є лімітом
коштів на відшкодування цих витрат
підрядника, який для будівельних,
санітарно-технічних і
електротехнічних матеріалів, виробів
та конструкцій складає 2 відсотки.
Однак, як засвідчено представленими
розрахунками ціни товару від 02.11.2012
року, від 19.12.2012 року, 20.12.2012 року до його
розрахункової вартості
заготівельно-складські витрати не
включалися взагалі, що спростовує
висновки відповідача.
Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання, що висновки відповідача
про завищення вартості робіт за
договорами №26-06/12 від 15.06.2012 року, №36-09/12
від 28.09.2012 року, №37-09/12 від 28.09.2012 року,
№96-11/12 від 12.11.2012 року, №99-11/12 від 21.11.2012
року, №100-11/12 від 21.11.2012 року, укладеними
з ТзОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл»
і ПП НВФ «Дорожні технології», які були
виконані у жовтні-грудні 2012 року, є
помилковими та безпідставними, а
відповідно, й вимоги про усунення
допущених у зв'язку з цим порушень є
також безпідставними.
При цьому, суд звертає увагу на те, що
висуваючи до позивача вимогу про
стягнення з підрядників незаконно
отриманих коштів (в розмірі завищеної
вартості робіт), шляхом проведення
претензійно-позовної роботи,
відповідачем не враховано, що зміст
вимоги повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає й те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону. У
даному ж випадку відповідач не
зазначає, які правові підстави
стягнення з третіх осіб цих коштів, а
також відповідач не зазначає, якою
нормою закону (підзаконного акту)
передбачено відновлення порушених
вимог законодавства саме в такий
спосіб. Більш того, суд підкреслює, що
вимоги щодо проведення
претензійно-позовної роботи без
належного обґрунтування підстав для
цього (а як було встановлено в даній
справі, висновки відповідача за
результатами ревізії здебільшого
базувалися на припущеннях, а не
достовірно встановлених фактах, а
окрім того, не доведення невиконання чи
неналежного виконання робіт не створює
правових підстав для повернення
частини їх ціни) не відповідають
завданням фінансового контролю,
оскільки їх виконання потягне за собою
не збереження державних фінансових
ресурсів, а навпаки - додаткові витрати
для позивача, пов'язані зі вжиттям
заходів по стягненню коштів (підстав
для чого фактично немає).
Щодо позовної вимоги позивача про
скасування вимоги відповідача про
усунення виявлених порушень в частині
утримання служби замовника на суму 9
907,06 грн. суд відзначає наступне.
Вимоги відповідача до позивача були
висунуті за листом №06-15м/6764 від 03.09.2013
року. При цьому, серед цих вимог
відсутня вимога, предметом якої є
усунення порушень в частині утримання
служби замовника саме в сумі 9 907,06 грн.
Суд зазначає, що наслідком
встановлення судом невідповідності
частини рішення суб'єкта владних
повноважень вимогам чинного
законодавства є визнання такого акта
частково протиправним, при умові, що цю
частину може бути ідентифіковано
(виокремлено, названо) та що без неї
оспорюваний акт в іншій частині
(частинах) не втрачає свою цілісність,
значення. Зокрема, частково
протиправним можна визнати якусь
частину, пункт, речення рішення або
рішення в частині нарахування певної
суми окремого виду податку чи збору,
накладення штрафних (фінансових)
санкцій в якійсь сумі тощо. При цьому,
суд не може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

У зв'язку з чим, ураховуючи те, що серед
вимог за листом №06-15м/6764 від 03.09.2013 року
неможливо ідентифікувати осібно від
інших вимогу про усунення порушень в
частині утримання служби замовника в
сумі 9 907,06 грн., а також неможливо
виокремити її зі складу інших вимог,
суд відмовляє у задоволенні позову в
цій частині.

Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143,
158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати вимогу Державної фінансової
інспекції у Львівській області щодо
усунення виявлених порушень №06-15м/6764
від 03.09.2013 року в частині завищення
вартості робіт ТзОВ «Онур Конструкціон
Інтернешнл» на суму 192 339 грн., ПП НВФ
«Дорожні технології» на суму 337,4 тис.
грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Служби автомобільних доріг
у Львівській області сплачений судовий
збір у сумі 4 503 (чотири тисячі п'ятсот
три) грн. 77 коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч.3 ст.160
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений
та підписаний 04 серпня 2014 року.