Справа № 819/764/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/764/14-a

26 травня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Галайчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
реєстраційної служби Борщівського
районного управління юстиції
Тернопільської області про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до реєстраційної служби
Борщівського районного управління
юстиції Тернопільської області (далі -
реєстраційна служба Борщівського РУЮ,
відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
рішення реєстраційної служби
Борщівського РУЮ про відмову у
внесенні змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№12010246 від 28 березня 2014 року;

- зобов'язати реєстраційну службу
Борщівського РУЮ внести зміни до
запису в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно щодо цілісного
майнового комплексу, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер
об'єкта , а саме: внести розмір 1/1
частки власності ОСОБА_1, виключити
інформацію про спільну часткову
власність.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

За позивачем згідно з рішенням
господарського суду Тернопільської
області № 11/119-2381, яке набрало законної
сили 18 липня 2008 року, визнано право
власності на цілісний майновий
комплекс, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Проте відповідно до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) станом на 02 лютого 2013 року щодо
реєстрації права власності на даний
об'єкт (зареєстрований за
реєстраційним номером ) зазначені
відомості про розмір частки ОСОБА_1 95/100,
замість 1/1, і про спільну часткову
власність, а не одноосібну. Для
виправлення таких відомостей щодо
розміру частки та інформації про
спільну часткову власність у
Державному реєстрі прав позивач
звернувся до державного реєстратора
реєстраційної служби Борщівського РУЮ
із заявою про внесення відповідних
змін до Державного реєстру прав.

28 березня 2014 року відповідач прийняв
оскаржуване рішення про відмову у
внесенні змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 12010246 з посиланням на договір від 08
лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100
частин цілісного майнового комплексу.
Позивач не погоджується з таким
рішення, оскільки даний договір
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу має статус
неукладеного, що встановлено рішенням
Борщівського районного суду
Тернопільської області від 12 грудня 2012
року. Відтак, позивач вважає рішення
державного реєстратора протиправним
та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача, кожен зокрема,
позовні вимоги підтримали з мотивів,
наведених у позовній заяві. Крім того,
зазначили, що відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1
(продавець) та ОСОБА_5, ОСОБА_6 (покупці),
08 лютого 2012 року нотаріально
посвідченого державним нотаріусом
Хотинської державної нотаріальної
контори, продано 5/100 частин цілісного
майнового комплексу, що знаходиться
АДРЕСА_1, проте даний договір
вважається неукладеним. На даний час
існує спір щодо цієї частини цілісного
майнового комплексу. Також повідомили,
що на цю частину цілісного майнового
комплексу покупцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6
оформлено право власності з
присвоєнням таким об'єктам нового
адресного номера, а саме: будинок
АДРЕСА_2. При цьому в Державному
реєстрі прав у відомостях про об'єкт
нерухомого майна, що знаходиться
АДРЕСА_1, вказано цілісний майнових
комплекс із зазначенням усіх об'єктів,
у тому числі і тих, що були предметом
договору від 08 лютого 2012 року
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу.

Позивач, представник позивача просили
позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала з
підстав, наведених у запереченнях
проти адміністративного позову від 24
квітня 2014 року (а. с. 31-32), та пояснила
суду таке.

Реєстраційною службою Борщівського
РУЮ при розгляді заяви позивача про
внесення змін до запису Державного
реєстру прав щодо зміни частки з
спільна часткова 95/100 на приватну 1/1
встановлено її безпідставність,
оскільки відповідно до інформації з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно позивачем відчужено 5/100 частин
цілісного майнового комплексу, що
знаходиться АДРЕСА_1, на підставі
договору купівлі-продажу від 08 лютого
2012 року. Також це підтверджено копією
даного договору, наданого на запит
відповідача Борщівським районним бюро
технічної інвентаризації. При цьому,
відповідно пункту 94 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868, під час
проведення державної реєстрації прав у
Державному реєстрі прав державний
реєстратор використовує дані Реєстру
прав власності на нерухоме майно.
Розділ у державному реєстрі прав
відкривається на цілий об'єкт
нерухомого майна. В Державному реєстрі
прав за реєстраційним номером
вказано цілісний майновий комплекс з
зазначенням усіх об'єктів, у тому числі
і об'єктів, що були предметом договору
купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року, а
тому позивач є власником лише 95/100
нерухомого майна. Внесення змін до
Державного реєстру прав, про які
зазначає позивач, можливе лише при
одночасному внесені змін до об'єкта
нерухомого майна з вилучення тих
об'єктів, які відчужені згідно з
договором купівлі-продажу від 08 лютого
2012 року. Проте позивач наполягає на
внесенні змін щодо частки з 95/100 на 1/1
без внесення змін до переліку об'єктів
нерухомого майна.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, в тому числі, оглянувши
реєстраційну справу (копії документів
якої долучені до матеріалів
адміністративної справи), суд
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11 квітня
2003 року зареєстрований як фізична
особа - підприємець, що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
серії НОМЕР_1 (а. с. 5). Рішенням
господарського суду Тернопільської
області від 03 липня 2008 року, яке набрало
законної сили, по справі № 11/119-2381 за
позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
унітарного приватного підприємства
«Укртехмаш» визнано за суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 право власності на
цілісний майновий комплекс, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.
6-7).

Також судом встановлено, що 08 лютого 2012
року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_6,
ОСОБА_5 (покупці) укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений державним
нотаріусом Хотинської державної
нотаріальної контори Мартинюк Є.Р.,
відповідно до умов якого продавець
продав у власність покупців 5/100 частин
цілісного майнового комплексу за
адресою: АДРЕСА_1. Вказані 5/100 частин
цілісного майнового комплексу
складаються з: будови електростанції
площею 210,20 кв. м., пожежної водойми
площею 52,10 кв. м., будови підстанції
площею 46,60 кв. м., будови насосної 24,60 кв.
м., будови з/д ваги з віткою площею 7,10 кв.
м. (а. с. 20-21).

Рішенням Борщівського районного суду
Тернопільської області від 12 грудня 2012
року, яке набрало законної сили, у
справі № 1902/1865/2012 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа Хотинська
державна нотаріальна контора у
задоволенні позовних вимог про
визнання зазначеного вище договору
купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року
недійсним відмовлено (а. с. 58-61). Судове
рішення обгрунтоване тим, що підстав
для визнання оспорюваного договору
купівлі-продажу недійсним з мотивів
наведених позивачем немає, судом не
встановлено порушення прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача у зв'язку з його укладенням,
тому позовні вимоги є безпідставними.
Також у постанові суду зазначено, що
сторонами не надано доказів державної
реєстрації оспорюваного договору
купівлі-продажу, а тому в цьому випадку
договір не є укладеним, не породжує для
його сторін відповідних прав, а тому не
може бути визнаний недійсним. При
цьому, Борщівським районним судом
встановлено, що 27 квітня 2012 року
Борщівським районним бюро технічної
інвентаризації видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
власникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 5/100
частин цілісного майнового комплексу
нежитлових приміщень, та присвоєно
нову адресу: АДРЕСА_2

В порядку статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України) судом витребувано
інформацію у Борщівського районного
бюро технічної інвентаризації щодо
державної реєстрації договору від 08
лютого 2012 року купівлі-продажу 5/100
частин цілісного майнового комплексу
за адресою: АДРЕСА_1, такі відомості
надані суду, державна реєстрація
договору проведена. Відповідно до
витягу про державну реєстрацію прав
Борщівським районним бюро технічної
інвентаризації 23 квітня 2012 року
зареєстровано право спільної
часткової власності за ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на підставі наведеного вище
договору купівлі-продажу (а. с. 76-77).

Також судом встановлено, що 18 січня 2013
року ОСОБА_1 звернувся до реєстраційної
служби Борщівського РУЮ із заявою про
надання інформації з Державного
реєстру прав (а. с. 82-83). Тоді ж
відповідачем надано витяг з Державного
реєстру прав № 72070 та проінформовано
позивача про те, що за адресою: АДРЕСА_1
у Державному реєстрі прав відомості
відсутні (а. с. 85-86).

В подальшому 02 лютого 2013 року
реєстраційною службою Борщівського
РУЮ на підставі заяви ОСОБА_1 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та доданих документів (а. с.
86-87) сформовано витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності індексний
№ 257175 по цілісному майновому комплексу
за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний
номер . Відповідно до цього витягу
02 лютого 2013 року проведена державна
реєстрація прав та їх обтяжень за
власником ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого
майна цілісний майновий комплекс, за
адресою вказаною вище, з зазначенням
всіх об'єктів, у тому числі і тих, що
були предметом договору від 08 лютого 2012
року купівлі-продажу 5/100 частин
цілісного майнового комплексу. При
цьому зазначено форму власності
приватна спільна часткова, розмір
частки 95/100 (а. с. 53-57).

Не погоджуючись із таким відомостями,
зазначеними у витягу, ОСОБА_1 звернувся
до реєстраційної служби Борщівського
РУЮ із заявою про внесення змін до
запису Державного реєстру прав з метою
зміни спільної часткової власності 95/100
на приватну власність 1/1 та подав
рішення господарського суду
Тернопільської області від 03 липня 2008
року по справі № 11/119-2381 про визнання за
ним права власності на цілісний
майновий комплекс (а. с. 80, 89).

Державним реєстратором реєстраційної
служби Борщівського РУЮ за
результатами розгляду даної заяви
прийнято рішення від 07 травня 2013 року №
2146379 про відмову у внесенні змін до
запису Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно через відсутність
підстав для їх внесення, оскільки
відповідно до інформації з Реєстру
прав власності на нерухоме майно
встановлено відчужено 5/100 частин
цілісного майнового комплексу згідно
договору купівлі-продажу від 08 лютого
2012 року (а. с. 28). Дане рішення прийнято
державним реєстратором на підставі
підпункту 2.15.1 пункту 2.15 Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12
грудня 2011 року № 3502/5.

Позивач оскаржив зазначене рішення
державного реєстратора в судовому
порядку. Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року, яка набрала законної
сили, у справі № 819/2015/13-а за позовом
ОСОБА_1 до реєстраційної служби
Борщівського РУЮ позовні вимоги
задоволені частково, визнано
протиправним та скасовано рішення
державного реєстратора реєстраційної
служби Борщівського РУЮ від 07 травня 2013
року № 2146379 про відмову у внесенні змін
до запису Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та зобов'язано
реєстраційну службу Борщівського РУЮ
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
внесення змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
(а. с. 68-70). Судове рішення мотивоване
тим, що під час судового розгляду
справи відповідачем не виконано свій
обов'язок щодо доказування
правомірності оскаржуваного рішення
від 07 травня 2013 року № 2146379,
необґрунтовано безпідставність
внесення змін до реєстрації 95/100 частин
цілісного майнового комплексу за
ОСОБА_1 при наявності у витягу від 02
лютого 2013 року будов вказаних у
договорі купівлі-продажу від 08 лютого
2012 року; також оскаржуване рішення
прийнято на підставі Порядку прийняття
і розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12
грудня 2011 року № 3502/5, який втратив
чинність на день прийняття рішення
відповідно до наказу Міністерства
юстиції України від 14 грудня 2012 року №
1841/5, яким вказаний Порядок викладено у
новій редакції. Також у постанові суду
зазначено, що ОСОБА_1 при поданні заяви
07 травня 2013 року про внесення змін до
запису Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно не представлено
реєстраційній службі Борщівського РУЮ
рішення Борщівського районного суду
Тернопільської області від 12 грудня 2012
року по справі № 1902/1865/2012, а отже,
відповідач не міг дати їм належну
оцінку, що обумовлює необхідність
зобов'язання відповідача повторно
розглянути питання внесення змін до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

На виконання постанови
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року державним реєстратором
реєстраційної служби Борщівського РУЮ
повторно 28 березня 2014 року розглянуто
заяву ОСОБА_1 про внесення змін до
запису Державного реєстру прав з метою
зміни спільної часткової власності 95/100
на приватну власність 1/1 (а. с. 80, 90) та
прийнято оскаржуване рішення № 12010246
від 28 березня 2014 року про відмову у
внесенні змін до запису в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішення обґрунтоване тим, що для
внесення змін до Державного реєстру
прав відсутні підстави. Відповідно до
відомостей з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, який використовується
під час проведення державної
реєстрації прав у Державному реєстрі
прав, відчужено 5/100 частин цілісного
майнового комплексу згідно з договором
купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року, що
підтверджується копією даного
договору наданого на запит державного
реєстратора Борщівським районним бюро
технічної інвентаризації. Дане рішення
прийнято державним реєстратором на
підставі підпункту 2.14.1 пункту 2.14
Порядку прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 12 грудня 2011 року № 3502/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 грудня 2011 року за №
1429/20167 (з змінами) (а. с. 16). Визнання
протиправним та скасування цього
рішення є предметом позову в даній
адміністративній справі.

При прийняті постанови суд застосовує
до спірних правовідносин наступні
правові норми.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року № 1952-IV (з змінами і
доповненнями) (далі - Закон № 1952-IV)
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав
приймає державний реєстратор, який
також встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав (пункти 1, 2 частини
другої статті 9 Закону № 1952-IV).

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав визначає Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 року № 868 (з змінами і
доповненнями) (далі - Порядок № 868).
Відповідно до пункту 94 даного Порядку
під час проведення державної
реєстрації прав у Державному реєстрі
прав державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Процедуру прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав), перелік документів,
необхідних для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури, визначає Порядок прийняття
і розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затверджений наказом
Міністерства юстиції України від 12
грудня 2011 року № 3502/5 (з змінами і
доповненнями) (далі - Порядок № 3502/5).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 3502/5
для внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав заявник подає
органу державної реєстрації прав,
державним реєстратором якого було
проведено державну реєстрацію прав,
або нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Для внесення змін до записів
Державного реєстру прав у зв'язку зі
зміною відомостей про нерухоме майно,
право власності та суб'єкта (суб'єктів)
цього права, інші речові права та
суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження
прав на нерухоме майно та суб'єкта
(суб'єктів) цих прав, що містяться у
Державному реєстрі прав, які не
пов'язані з проведенням державної
реєстрації прав, заявник подає
документ, що є підставою для зміни
відомостей, копії документів,
визначених у пункті 2.3 цього розділу
(тобто документи, що посвідчують його
особу, визначені Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року N 703), та документ про
внесення плати за внесення змін до
запису Державного реєстру прав (пункт
2.5 Порядку № 3502/5).

Згідно з пунктами 2.9, 2.10 Порядку № 3502/5
під час розгляду заяви та документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор перевіряє наявність
підстав для внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав. За результатами розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор приймає рішення,
зокрема, щодо внесення змін до записів
або рішення щодо відмови у внесенні
змін до записів Державного реєстру
прав.

Підпунктом 2.14.1 пункту 2.14 Порядку № 3502/5
визначено підстави за наявності яких
державний реєстратор приймає рішення
щодо відмови у внесенні змін до записів
Державного реєстру прав, зокрема:
органом державної реєстрації прав або
нотаріусом, до якого звернувся заявник,
не проводилась державна реєстрація
прав на відповідний об'єкт нерухомого
майна; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами;
відповідні зміни до записів Державного
реєстру прав уже внесені; із заявою
звернулась неналежна особа; відсутній
запис, щодо якого подано заяву;
документи подані не в повному обсязі.

Як встановлено судом державним
реєстратором реєстраційної служби
Борщівського РУЮ 28 березня 2014 року
повторно розглянуто заяву позивача про
внесення змін до запису Державного
реєстру прав з метою зміни спільної
часткової власності 95/100 на приватну
власність 1/1 (а. с. 80, 90). Як вбачається з
пояснень представника відповідача при
розгляді заяви використана інформація
з Реєстру прав власності на нерухоме
майно станом на 28 березня 2014 року,
відповідно до якої про об'єкт
нерухомого майна цілісний майновий
комплекс, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, внесено відомості про право
власності за ОСОБА_5 (приватна спільна
часткова, частка власності 1/40), яке
виникло на підставі договору
купівлі-продажу від 08 лютого 2012 року, та
ОСОБА_6 (приватна спільна часткова,
частка власності 1/40) - на підставі
договору купівлі-продажу від 08 лютого
2012 року, що разом складають 5/100 частин
цілісного майнового комплексу, а також
за ОСОБА_1 (приватна спільна часткова
95/100) - на підставі рішення
господарського суду Тернопільської
області від 03 липня 2008 року по справі
№11/119-2381 (а. с. 62-67). Державним
реєстратором врахована інформація
надана на відповідний запит
Борщівським районним бюро технічної
інвентаризації, а саме відомості
договору від 08 лютого 2012 року
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу.

Також судом встановлено, що у
Державному реєстрі прав, зміни до якого
просив внести позивач, щодо об'єкта
нерухомого майна (реєстраційний номер
512376120), вказано цілісний майновий
комплекс із зазначенням усіх об'єктів,
у тому числі і тих, які були предметом
договору від 08 лютого 2012 року
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу, а саме: будови
електростанції площею 210,20 кв. м.,
пожежної водойми площею 52,10 кв. м.,
будови підстанції площею 46,60 кв. м.,
будови насосної 24,60 кв. м., будови з/д
ваги з віткою площею 7,10 кв. м. (а. с. 53-57).
Зважаючи на те, що розділ Державного
реєстру прав відкрито на об'єкт -
цілісний майновий комплекс
(реєстраційний номер 512376120), та не
проведено виділу частки нерухомого
майна, яке відчужено на підставі
договору від 08 лютого 2012 року
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу, про що свідчить
наявність записів з відомостями про
всі об'єкти цілісного майнового
комплексу, то підстав у державного
реєстратора вносити зміни до
Державного реєстру прав в частині
зміни частки ОСОБА_1 з приватна
часткова з часткою 95/100 на приватна з
часткою 1/1 не було.

Крім того, з пояснень сторін та
матеріалів справи (а. с. 81) вбачається,
що на 5/100 частин цілісного майнового
комплексу видано свідоцтво про права
власності на нерухоме майно від 27
квітня 2012 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та
присвоєно нову поштову адресу даному
об'єкту: АДРЕСА_1 «Г».

Разом з тим, з пояснень позивача слідує,
що останній не бажає вносити зміни в
частині відчужених об'єктів цілісного
майнового комплексу, між позивачем та
ОСОБА_5, ОСОБА_6 існує спір щодо права
власності на такі об'єкти. Проте на
даний час свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане 27
квітня 2012 року виконавчим комітетом
Іване-Пустенської сільської ради
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є дійсним, рішення
Іване-Пустенської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області № 14, на підставі якого видано
свідоцтво на право власності на 5/100
частин цілісного майнового комплексу
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не скасовано.

Відтак, на переконання суду, державний
реєстратор, з'ясувавши необхідну
інформацію про нерухоме майно, та
встановивши відсутність
невідповідності щодо частки власності
ОСОБА_1 на об'єкт - цілісний майновий
комплекс, який включає відчужені 5/100
частин, правомірно прийняла рішення
про відмову у внесенні змін до запису
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно. В судовому засіданні
представник відповідача вказала, що
рішення щодо відмови у внесенні змін до
запису Державного реєстру прав
прийняте на підставі підпункту 2.14.1
пункту 2.14 Порядку № 3502/5, а саме: подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим законом, цим Порядком та
іншими нормативно-правовими актами.
Суд вважає обґрунтованим застосування
такої підстави, оскільки ОСОБА_1 ні
державному реєстратору при поданні
заяви про внесення змін до запису
Державного реєстру прав, ні суду не
надано документів, що є підставою для
зміни відомостей про нерухоме майно,
право власності та суб'єкта цього права
згідно з пунктом 2.5 Порядку № 3502/5. Отже,
у державного реєстратора були відсутні
підстави для внесення змін до записів
Державного реєстру прав. Суд
погоджується з позицією представника
відповідача, що зміни у Державному
реєстрі прав щодо частки власності
ОСОБА_1 на об'єкт нерухомого майна -
цілісний майновий комплекс можуть бути
внесені лише у випадку одночасного
внесення змін щодо складових об'єктів
цілісного майнового комплексу (їх
виділу з цілісного майнового
комплексу).

При цьому, суд не бере до уваги
посилання позивача на те, що державний
реєстратор реєстраційної служби
Борщівського РУЮ мала взяти до уваги
те, що договір від 08 лютого 2012 року
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу має статус
неукладеного згідно з рішенням
Борщівського районного суду
Тернопільської області від 12 грудня 2012
року у справі № 1902/1865/2012 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа
Хотинська державна нотаріальна
контора про визнання даного договору
недійсним, з огляду на таке.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» передбачено, що
відповідно до статей 215 та 216 Цивільного
кодексу України суди розглядають
справи за позовами: про визнання
оспорюваного правочину недійсним і
застосування наслідків його
недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину.

Вимога про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду в разі
наявності відповідного спору. Такий
позов може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. У цьому разі в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не вправі посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким доводам
позивача. Відповідно до статей 215 та 216
ЦК вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

У спірному випадку ОСОБА_1 посилається
на те, що договір від 08 лютого 2012 року
купівлі-продажу 5/100 частин цілісного
майнового комплексу є неукладеним,
тобто в розумінні Цивільного кодексу
України нікчемним правочином, що є
недійсним через невідповідність його
вимогам закону - в даному випадку
відсутність державної реєстрації
договору. Проте, як зазначено вище, в
матеріалах даної адміністративної
справи є відомості надані Борщівським
районним бюро технічної
інвентаризації щодо державної
реєстрації договору від 08 лютого 2012
року купівлі-продажу 5/100 частин
цілісного майнового комплексу за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 76-77), що
спростовує факт відсутності державної
реєстрації.

Також суд зауважує, що Борщівським
районним судом Тернопільської області
розглядалась справа № 1902/1865/2012 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя
особа Хотинська державна нотаріальна
контора, на судове рішення у якій
посилається ОСОБА_1, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, а
не про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину.
Вимога про встановлення нікчемності
правочину не була предметом судового
розгляду, такий позов окремо не
пред'являвся, позивачем не надано
судового рішення, у резолютивній
частині якого судом вказано про
нікчемність правочину. Крім того,
покупцями 5/100 частин цілісного
майнового комплексу ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на підставі договору купівлі-продажу
оформлено право власності на
відповідні об'єкти, що підтвердив
позивач.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи та наведені положення
чинного законодавства, суд приходить
до висновку, що у спірному випадку
державний реєстратор реєстраційної
служби Борщівського РУЮ правомірно та
підставно прийняла рішення № 12010246 від
28 березня 2014 року про відмову у
внесенні змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
у зв'язку з чим у задоволенні позовних
вимог про визнання протиправним та
скасування такого рішення, а також про
зобов'язання внести зміни до запису в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно щодо цілісного
майнового комплексу, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер
об'єкта слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до реєстраційної служби
Борщівського районного управління
юстиції Тернопільської області про
визнання протиправним та скасування
рішення реєстраційної служби
Борщівського районного управління
юстиції Тернопільської області № 12010246
від 28 березня 2014 року, зобов'язання
внести зміни до запису в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо цілісного майнового комплексу, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
реєстраційний номер об'єкта
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 30
травня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя
Чепенюк О.В.