Справа № 804/5793/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
15 липня 2014 р. Справа № 804/5793/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддя
при секретарі судового
засідання Федуркіній А.В.
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, рішень та
зобов'язання вчинити певні дії
суб'єктом владних повноважень, -
22 квітня 2014 року гр. ОСОБА_3 звернулась
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області,
в якому, просила суд:
- визнати протиправним та скасувати
припис головного державного
інспектора Дніпропетровського відділу
контролю та державного нагляду
інспекції державного архітектурно
-будвельного контролю у
Дніпропетровській області Ханіса М.Е.
від 17 грудня 2013року;
- визнати протиправними дії головного
державного інспектора
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
Ханіса М.Е. при проведенні 19 березня 2014
року позапланової перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
- визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області від 19
березня 2014 року про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил;
- визнати протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
щодо привернення ОСОБА_3 на
доопрацювання декларації (від__ січня
2014р.) про готовність об'єкта
«Реконструкція нежитлового приміщення
під офіс по АДРЕСА_2» до експлуатації;
- зобов'язати Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області
зареєструвати декларацію ОСОБА_3 (від __
січня 2014 року) про готовність об'єкта
«Реконструкція нежитлового приміщення
під офіс по АДРЕСА_2» до експлуатації.
В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що відповідачем не було
встановлено невідповідність
проведення будівельних робіт на
об'єкті будівництва містобудівним
умовам та обмеженням, затвердженому
проекту чи виконанням будівельних
робіт без реєстрації декларації про
початок їх виконання; чинне
законодавство передбачає можливість
лише у разі виявлення факту
самочинного будівництва та
невиконання припису щодо усунення
виявлених порушень саме щодо
самочинного будівництва за наявності
передбачених законами підстав
звертатись відповідачеві до суду з
позовом про знесення самочинно
збудованого об'єкта та компенсацію
витрат, пов'язаних з таким знесенням.
Ухвалою суду від 25 квітня 2014 року
відкрито провадження у справі № 804/5793/14
та призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 13 травня 2014 року.
13 травня 2014 року сторони у судове
засідання не прибули, позивач надав
клопотання про відкладення розгляду
справи, відповідач про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином. Розгляд
справи було відкладено судом на 03
03 червня 2014 року в судовому засіданні
до початку розгляду справи по суті
позивач скористався процесуальними
правами, подавши суду письмову заяву
про зміну підстав позову, а також
уточнивши та збільшивши розмір раніше
заявлених позовних вимог.
З урахуванням раніше заявлених
позовних вимог та в обгрунтування
змінених підстав позивачка додатково
зазначила, що нею було проведено
будівельні роботи з реконструкції
нежилого приміщення без зміни
зовнішніх геометричних розмірів його
фундамента у плані, а також без зміни
його зовнішньої конфігурації; висновки
відповідача про необхідність
отримання позивачем містобудівних
умов та обмежень забудови земельної
ділянки та приведення проектної
документації у відповідність до вимог
чинного законодавства є
необгрунтованими та безпідставними;
відповідачем при проведенні
позапланової перевірки було порушено
порядок та процедуру проведення
перевірки та порушено право позивача
бути присутнім під час її проведення,
позивач був позбавлений можливості
подавати документи, пояснення, довідки,
відомості, матеріали з питань, що
виникали під час здійснення
позапланової перевірки; висновки
відповідача про невідповідність
заповненої та поданої позивачем на
реєстрацію декларації про готовність
об'єкта будівництва до експлуатації є
хибними та безпідставними.
Відповідач проти задоволення позову
заперечував, обгрунтовуючи це тим, що
позивачу перед початком реконструкції
нежитлового приміщення потрібно було
отримати містобудівні умови та
обмеження забудови земельної ділянки;
посилався на обставини, встановлені у
постанові Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року у
справі № 201/829/14-а про адміністративне
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності; вважав, що відповідачем
правомірно було видано припис про
усунення порушень у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
19 березня 2014 року.
Заслухавши представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши достатність і взаємний
зв'язок доказів, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті у їх сукупності
з нормами чинного законодавства
України, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, виходячи з наступного:
згідно договору купівлі-продажу від 29
травня 2013 року, позивачу належить на
праві власності нежиле приміщення
АДРЕСА_2, в житловому будинку літ. А- 2,
яке складається з: 1 - коридор 8,9 кв.м., 2 -
кабінет 21,8 кв.м., 3 - туалет 1,8 кв.м., 4 -
кабінет 14,2 кв.м., 5 - коридор 2,9 кв.м., 6 -
котельна 2,7 кв.м., на першому поверсі 7 -
хол 9,5 кв.м., 8 - кабінет 12,3 кв.м., 9 -
кабінет 15,9 кв.м., І - тераса 16,1 кв.м.,
договір посвідчений 29 травня 2013 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 381 (а.с. 60).
24 вересня 2013 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
було зареєстровано декларацію ОСОБА_3
про початок виконання будівельних
декларації, у нежитловому приміщенні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_2
здійснюється реконструкція ІІІ
(третьої) категорії складності,
проектна документація розроблена ТОВ
"Інститут проектування та експертизи
будівництва" та затверджена 05 липня 2013
року замовником будівництва - ОСОБА_3,
інженер технічного нагляду ОСОБА_6,
НОМЕР_1; головний архітектор проекту
ОСОБА_7, кваліфікаційний сертифікат
НОМЕР_2 (а.с. 84, 85).
17 грудня 2013 року головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області Ханісом М.Е.
було проведено позапланову перевірку
дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, за
наслідками якої складено акт. За
результатами перевірки встановлено, що
замовником будівництва добудовано
другий поверх прибудови до житлового
будинку, але в декларації про початок
виконання будівельних робіт не
зазначено наявність у замовника
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки (а.с. 23, 24).
17 грудня 2013 року відповідачем було
складено припис, в якому зазначено, що
позивачем порушено вимоги
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, а саме:
будівельні роботи на об'єкті
виконуються без отримання
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки, що є
порушенням ст. 29, 34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
та ст. 4 Закону України "Про
архітектурну діяльність". З метою
усунення виявлених порушень
відповідач вимагав негайно зупинити
виконання будівельних робіт на об'єкті
будівництва; отримати містобудівни
умови та обмеження забудови земельної
ділянки та привести проектну
документацію у відповідність до вимог
чинного законодавства (а.с. 25).
19 березня 2014 року головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області Ханісом М.Е.
у присутності гр. ОСОБА_8, гр. ОСОБА_9
було проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
позивача, за наслідками якої складено
акт. Ця позапланова перевірка була
мотивована необхідністю проведення
перевірки достовірності даних,
наведених у декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, поданої
замовником будівництва до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області.
Як зазначено в акті перевірки,
потрапити на об'єкт не вдалось,
оскільки даний об'єкт зачинено,
замовник будівництва або його
уповноважена особа не з'явились для
проведення перевірки; позивачем
порушено вимоги законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, а саме: не виконано вимоги
припису Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області від 17 грудня
2013 року з вимогою негайно зупинити
виконання будівельних робіт на об'єкті,
отримати містобудівні умови та
обмеження забудови земельної ділянки
та привести проектну документацію у
відповідність до вимог чинного
законодавства, що є порушенням ч. 4 ст. 41
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" (а.с. 26-28).
19 березня 2014 року відповідачем за
результатами проведеної позапланової
перевірки складено припис про те, що
позивачем порушено вимоги
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, а саме
невиконано вимоги припису інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
від 17 грудня 2013 року з вимогою негайно
зупинити виконання будівельних робіт
на об'єкті, отримати містобудівні умови
та обмеження забудови земельної
ділянки та привести проектну
документацію у відповідність до вимог
чинного законодавства, з метою
усунення виявлених порушень
відповідач вимагав від позивача
усунути порушення законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил шляхом знесення об'єкту
будівництва (а.с. 29, 30).
З вищенаведеними діями та рішенням
відповідача позивачка не згодна, що і
стало підставою звернення до суду з
Як вбачається зі справи, у січні 2014 року
позивачем було подано до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації (а.с. 161-166).
Листом від 04 лютого 2014 року № 275/42
відповідач повідомив, що за
результатами розгляду декларації
встановлено, що позивачем не в повному
обсязі надано відомості, передбачені
додатком №1 до Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року N 461, а саме п. 11 строк
введення об'єкта вказано некоректно, п.
111 не відповідає формі, що передбачена
додатком № 1 до Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року N 461 у зв'язку із цим
відповідач повернув на доопрацювання
декларацію позивачеві (а.с. 167).
Щодо рішення відповідача про
необхідність отримання позивачем
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки слід
Згідно із ст. 4 Закону України "Про
архітектурну діяльність" для створення
об'єкта архітектури виконується
комплекс робіт, який включає, зокрема,
підготовку містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки у
випадках і порядку, передбачених
Згідно із ст. 10 Закону України "Про
архітектурну діяльність" для створення
об'єкта архітектури виконується
комплекс робіт, який включає
підготовку містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки у
випадках і порядку, передбачених
законодавством; будівництво (нове
будівництво, реконструкцію,
реставрацію, капітальний ремонт) та
знесення об'єкта архітектури,
архітектурно-будівельний контроль,
технічний та авторський нагляди під
час здійснення будівництва або зміни (у
тому числі шляхом знесення) об'єкта
Як зазначено у абзаці другому ст. 29
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", перелік
об'єктів будівництва, для проектування
яких містобудівні умови та обмеження
не надаються, визначає центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері будівництва,
містобудування та архітектури.
Згідно із п. 25 Переліку об'єктів
будівництва, для проектування яких
містобудівні умови та обмеження не
надаються, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 07.07.2011 року N
109, реконструкція житлових та
нежитлових приміщень без зміни їх
зовнішньої конфігурації, улаштування в
існуючих житлових будинках,
адміністративно-побутових будівлях
підприємств та громадських будівлях
вбудованих приміщень громадського
призначення здійснюється без
отримання замовником будівництва або
проектувальником містобудівних умов
Як вбачається з висновку експерта -
директора Інститута експертизи,
проектування та вишукувань Державного
вищого навчального закладу
"Придніпровська державна академія
будівництва та архитектури" д.т.н, проф.
ОСОБА_10, кваліфікаційний сертифікат
серії НОМЕР_3, та доцента кафедри
технології будівельних матеріалів,
виробів та конструкцій к.т.н. ОСОБА_11,
реконструкція об'єкта будівництва -
нежитлового приміщення АДРЕСА_2
проведена без зміни зовнішніх
геометричних розмірів його фундамента
у плані; проведена реконструкція
об'єкта будівництва - нежитлового
приміщення АДРЕСА_2 відбулась без зміни
його зовнішньої конфігурації (а.с. 179).
Суд вважає такий доказ належним та бере
до уваги при прийнятті постанови,
оскільки зроблені експертом висновки є
фактом, який має юридичне значення для
встановлення даної обставини та
вирішення справи, та доходить
висновків щодо незмінності в ході
реконструкції зовнішньої конфігурації
об'єкта будівництва, будівельні роботи
з реконструкції об'єкта будівництва
правильно здійснюватись позивачем без
отримання містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки.
Відповідачем в обґрунтування своїх
заперечень не надано суду інших
доказів правомірності свого рішення
щодо необхідності отримання позивачем
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки, а також
доказів зміни в ході реконструкції
зовнішньої конфігурації об'єкта
будівництва у зв'язку із встановленими
судом обставинами посилання
відповідача на лист Головного
архітектурно-планувального управління
Дніпропетровської міської ради є
безпідставним та не ґрунтується на
нормах чинного законодавства України.
Стосовно посилань відповідача на
встановлені обставини у постанові
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року у
справі № 201/829/14-а про адміністративне
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності суд зазначає наступне.
Як зазначено у листі Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2012 р. N 2379/12/13-12, передбачене частиною
першої статті 72 КАС України звільнення
від доказування не має абсолютного
характеру і не може сприйматися судом
як неможливість спростування під час
судового розгляду обставин, які
зазначені в іншому судовому рішенні.
Адміністративні суди не повинні
сприймати як обов'язкові висновки щодо
фактичних обставин справи, наведені у
чинних судових рішеннях за інших
адміністративних, цивільних чи
господарських справ. Для спростування
преюдиційних обставин, передбачених
частиною першою статті 72 КАС України,
учасник адміністративного процесу,
який ці обставини заперечує, повинен
подати суду належні та допустимі
докази. Ці докази повинні бути оцінені
судом, що розглядає справу, у
загальному порядку за правилами статті
86 КАС України. Якщо суд дійде висновку
про те, що обставини у справі, що
розглядається, є інакшими, ніж
установлені під час розгляду іншої
адміністративної, цивільної чи
господарської справи, то справу
належить вирішити відповідно до тих
обставин, які встановлені
безпосередньо судом, який розглядає
справу.
Суд, який розглядає справу,
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідив та оцінив надані
позивачем та відповідачем докази та
дійшов висновку, що обставини у даній
адміністративній справі є іншими, та
вирішив справу відповідно до тих
обставин, які встановлені
безпосередньо судом, який розглядає
справу.
Щодо визнання протиправними дій
відповідача при проведенні
позапланової перевірки дотримання
позивачем вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил, то
відповідно до п. 1 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року N 553 (далі - Порядок),
визначено процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.
Згідно із абзацом четвертим п. 7 Порядку
підставою для проведення позапланової
перевірки є необхідність проведення
перевірки достовірності даних,
наведених у повідомленні та декларації
про початок виконання підготовчих
робіт, повідомленні та декларації про
початок виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів.
Відповідно до п. 9 Порядку державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється у присутності суб'єктів
містобудування або їх представників,
які будують або збудували об'єкт
будівництва, що кореспондується із п. 13
цього ж Порядку відносно права суб'єкта
містобудування, який перевіряється,
бути присутнім під час здійснення
контролю; подавати в письмовій формі
свої пояснення, зауваження або
заперечення до акта перевірки,
складеного інспекцією за результатами
перевірки; вимагати від посадових осіб
інспекції дотримання вимог
Виключення із передбаченого п. 9
Порядку передбачене лише у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, щодо якого
неможливо встановити суб'єкта
містобудування, який будує чи збудував
такий об'єкт, в такому випадку
перевірка проводиться із залученням
представників органів місцевого
самоврядування та органів внутрішніх
справ. Документи, оформлені за
результатами такої перевірки,
надсилаються до відповідного органу
внутрішніх справ для встановлення
особи суб'єкта містобудування.
Наказом Міністерства регіонального
розвитку будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 15 травня 2012 N 240 затверджено
форми актів та інших документів, які
складаються під час або за
результатами здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю. До
таких актів, зокрема, згідно з додатком
2 віднесено і акт про недопущення
посадових осіб інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єкти будівництва, підприємства
будівельної галузі для виконання
покладених на них функцій.
Обставини справи свідчать про те, що на
момент проведення відповідачем
позапланової перевірки в нього не було
підстав вважати об'єкт будівництва
таким, щодо якого неможливо встановити
суб'єкта містобудування, який будує чи
збудував такий об'єкт, оскільки, як
зазначалось у описовій частині акту,
відповідачем було у встановленому
чинним законодавством України порядку
зареєстровано декларацію позивача про
початок виконання будівельних робіт.
Однак, відповідачем при проведенні
позапланової перевірки було порушено
право позивача бути присутнім під час
здійснення контролю, (в акті перевірки
вказано, що перевірка здійснена за
відсутності позивача), позивач був
позбавлений можливості подавати
документи, пояснення, довідки,
відомості, матеріали з питань, що
виникали під час здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю, як
це передбачено Порядком (п.п. 9, 13, 14
Щодо рішення відповідача про усунення
виявлених порушень шляхом знесення
об'єкту будівництва суд зазначає
відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.
Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Статтею 38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
передбачено, що у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.У разі
якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований
об'єкт підлягає знесенню в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, з компенсацією витрат,
пов'язаних із знесенням об'єкта, за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
таке самочинне будівництво. Замовником
робіт із знесення зазначеного об'єкта є
орган державного
архітектурно-будівельного контролю, за
позовом якого прийнято відповідне
рішення суду.

Отже, нормами ст. 38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
яка кореспондує із ст. 376 ЦК України,
встановлений порядок дій відповідача у
разі виявлення факту самочинного
будівництва, який в першу чергу повинно
встановити, чи є неможливою перебудова
такого об'єкта з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм. Лише в
такому випадку посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил та має право зобов'язати особу,
яка здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову з
визначенням строку для добровільного
виконання припису. Право на звернення
із позовом до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних із таким
знесенням, виникає у Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю виключно у разі, якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі.

Суд зауважує, що відповідачем в
спірному приписі від 19 березня 2014 року
не встановлено, що перебудова об'єкта з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб є
неможливою, відповідачем не
встановлено істотного порушення
позивачем будівельних норм; відповідач
раніше не видавав позивачу припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил із зобов'язанням позивача
провести відповідну перебудову з
визначенням строку для добровільного
виконання припису, який він відмовився
виконувати.

На момент виникнення спірних
правовідносин будівельні роботи з
реконструкції об'єкта будівництва
виконувались позивачем на підставі
належним чином затвердженого проекта
та декларації, яка давала право на
виконання будівельних робіт. Фактичних
даних, виходячи з яких суду можливо б
було встановити інші обставини та які б
обгрунтовували таке спірне рішення,
відповідачем до суду не надано та в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином, виходячи з встановлених
судом обставин справи та аналізу норм
чинного законодавства, які регулюють
дані правовідносини, суд приходить до
висновків щодо права відповідача лише
за наявності передбачених законами
виключних підстав звертатись до суду
із позовом про знесення самочинно
збудованого об'єкта та компенсацію
витрат, пов'язаних з таким знесенням у
разі виявлення факту самочинного
будівництва та невиконання припису
щодо усунення виявлених порушень щодо
самочинного будівництва.

Щодо дій та рішення відповідача
стосовно повернення позивачеві на
доопрацювання декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
потрібно вказати таке:

згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
та п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року N
461 (далі - Порядок), прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" датою прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта є дата реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
або видачі сертифіката.

Згідно до п. 17 Порядку, реєстрація
декларації здійснюється з дотриманням
вимог Закону України "Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності". Декларація приймається в
дозвільному центрі за
місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію
декларації здійснює Інспекція за
місцезнаходженням об'єкта на
безоплатній основі.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України
"Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності" підставами
для відмови у видачі документа
дозвільного характеру є: подання
суб'єктом господарювання неповного
пакета документів, необхідних для
одержання документа дозвільного
характеру, згідно із встановленим
вичерпним переліком; виявлення в
документах, поданих суб'єктом
господарювання, недостовірних
відомостей; негативний висновок за
результатами проведених експертиз та
обстежень або інших наукових і
технічних оцінок, необхідних для
видачі документа дозвільного
характеру. Законом можуть
встановлюватися інші підстави для
відмови у видачі документа дозвільного
характеру. Відмова у видачі документа
дозвільного характеру за підставами,
не передбаченими законами, не
допускається.

Як зазначено у п. 19, 20, 21 Порядку,
замовник відповідно до закону
відповідає за повноту та достовірність
даних, зазначених у поданій ним
декларації. Інспекція перевіряє
протягом десяти робочих днів з дати
подання (надходження) до неї декларації
повноту даних, зазначених у ній, та
реєструє декларацію. У разі коли
декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог,
Інспекція повертає її на доопрацювання
з обґрунтуванням підстав повернення у
строк, передбачений для її реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Земельного кодексу
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні житлові
будинки, а також віднесені до них
будівлі, споруди, прибудинкові
території державної або комунальної
власності, надаються у постійне
користування підприємствам, установам
та організаціям, що здійснюють
управління цими будинками.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 42 ЗК України у разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками.

Нормами законодавства України не
передбачено можливості передачі у
власність окремим співвласникам
багатоквартирних будинків земельної
ділянки (на якій розташований
багатоквартирний жилий будинок) або її
частини.

Згідно із ч. 4 ст. 34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
реставрація або капітальний ремонт
об'єктів будівництва без зміни
зовнішніх геометричних розмірів їх
фундаментів у плані, а також
реконструкція або капітальний ремонт
автомобільних доріг, залізничних
колій, ліній електропередачі, зв'язку,
трубопроводів, інших лінійних
комунікацій у межах земель їх
розміщення може проводитися за
відсутності документа, що засвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою.

Як зазначалось вище та встановлено
судом на підставі даних експертного
висновку, реконструкція об'єкта
будівництва проведена позивачкою без
зміни зовнішніх геометричних розмірів
його фундамента у плані, позивачка
правомірно проводила будівельні
роботи з реконструкції об'єкта
будівництва за відсутності документа,
що засвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою.

Суд приймає до уваги та враховує той
юридичний факт, який має значення для
правильного вирішення справи, що у
позивача, як у співвласника
багатоквартирного будинку, відсутній
документ про право власності або право
користування земельною ділянкою, отже
він був об'єктивно позбавлений
можливості навести таку інформацію,
саме тому в поданій декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
позивач послався на норму ч. 4 ст. 34
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", що не можна
вважати неповним обсягом передбачених
відомостей або недостовірними
відомостями чи порушенням
встановлених чинним законодавством
вимог.

Згідно із ч. 5 ст. 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
видачі сертифіката.

Як зазначено у ч. 1 ст. 8 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Виходячи з аналізу норм діючого
законодавства та обставин справи,
позивачка в даному випадку була
об'єктивно позбавлена можливості
зазначити в поданій відповідачеві
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації точний строк введення
об'єкта в експлуатацію, оскільки такою
датою може бути виключно дата
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації відповідачем.

Таким чином, суд приходить до
висновків, що відповідачем
необгрунтовано та неправомірно
відмовлено у видачі документа
дозвільного характеру за підставами,
не передбаченими законами, та вважає за
доцільне задовольнити цю частину
заявлених вимог та зобов'язати
відповідача зареєструвати
неправомірно повернуту декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації.

Отже, на підставі вищезазначених норм
законодавства, встановлених судом
обставин справи та наданих позивачем
доказів в обгрунтування своєї позиції
суд приходить до висновку, що
відповідачем не доведено
правомірність своїх дій та рішень, не
надано достатніх доказів на їх
підтвердження, натомість вимоги
позивача знайшли підтвердження в ході
судового розгляду та не спростовані
матеріалами справи, тому є передбачені
законом підстави для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Від-так, адміністративний позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - ОСОБА_3 при зверненні до
суду понесені судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору за подання
адміністративного позову до суду, в
розмірі 73,08 грн., що документально
підтверджується квитанцією № 1 від 30
квітня 2014 року ПАТ "Банк Кредит Дніпро"
(а.с. 14).

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 122,
128, 158, 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, рішень та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Скасувати припис від 17 грудня 2013 року
виданий ОСОБА_3 головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області Ханісом
Максимом Едуардовичем.

Визнати протиправними дії головного
державного інспектора
Дніпропетровського відділу контролю
та державного нагляду Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
Ханіса Максима Едуардовича при
проведенні 19 березня 2014 року
позапланової перевірки дотримання
ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Скасувати припис від 19 березня 2014 року
виданий ОСОБА_3 головним державним
інспектором Дніпропетровського
відділу контролю та державного нагляду
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області Ханісом
Максимом Едуардовичем.

Визнати протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
щодо повернення ОСОБА_3 на
доопрацювання декларації про
готовність об'єкта "Реконструкція
нежитлового приміщення під офіс по
АДРЕСА_2" до експлуатації, поданої
ОСОБА_3 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області у січні 2014
року.

Зобов'язати Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області
зареєструвати декларацію ОСОБА_3 про
готовність об'єкта "Реконструкція
нежитлового приміщення під офіс по
АДРЕСА_2" до експлуатації, поданої
ОСОБА_3 у січні 2014 року до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (49000, АДРЕСА_1) судові
витрати пов'язані із сплатою судового
збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні 08 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено
18 липня 2014 року

Суддя С.В.
Ніколайчук