Справа № 810/4336/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року місто Київ
№ 810/4336/14

11:40

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., за участю секретаря
судового засідання Гузіка М.І.,
представників

позивача: Яковчук Я.М.,

відповідача: Семиполець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомКиївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідівдоДержавного авіаційного
підприємства «Україна»простягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Київське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державного авіаційного
підприємства «Україна» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 2 351 706, 02 гривень (з
урахуванням уточнень у зв'язку з
допущеною технічною помилкою).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, будучи підприємством, яке
використовує найману працю,
зобов'язаний самостійно розраховувати
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого Законом
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» 21.03.1991
№875-XI зі змінами та доповненнями (далі -
Закон № 875-XI). Відповідач, маючи у 2013
році середньооблікову чисельність
штатних працівників облікового складу
за рік у кількості 482 осіб, відповідно
до вимог Закону № 875-XI зобов'язаний
працевлаштувати 19 осіб-інвалідів,
проте у підприємстві працювало лише 4
особи-інваліда, у зв'язку з чим
відповідач зобов'язаний був у термін до
16.04.2014 сплатити Київському обласному
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 2288542, 50 гривень.

Крім того, відповідач за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських
санкцій, згідно із Законом № 875-XI,
повинен сплатити на користь позивача
пеню в розмірі 63163, 52 гривень.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив адміністративний позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечив, просив відмовити у
його задоволенні. В своїх письмових
запереченнях на адміністративний
позов зазначив, що ДАП «Україна»
підпорядковане Державному управлінню
справами Президента України, яке є
розпорядником державних коштів та
фінансується виключно за рахунок
Державного бюджету України, відтак на
підставі положень статті 20 Закону №875-XI
адміністративно-господарські санкції
до підприємства застосуванню не
підлягають.

Крім того, відповідач зазначив, що
основну частку особового складу ДАП
«Україна» складає льотний та
інженерно-технічний персонал, який
безпосередньо задіяний у підготовці та
виконанні авіаційних перевезень,
використання праці інвалідів у цій
структурі неможливий за умовами праці.
Інші структурні підрозділи
підприємства задіяні у організації і
належному забезпеченні виконання
авіаційних перевезень.

Також, представник відповідача надав
суду звіти форми № 3-ПН за 2013 рік і
стверджував, що він звітувався перед
Бориспільським міськрайонним центром
зайнятості про наявність вакантних
місць.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
подані документи і матеріали,
з`ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
Державне авіаційне підприємство
«Україна», код за , створено
Указом Президента України від 15.07.1997 №
664 «Про Державне авіаційне
підприємство «Україна» та
зареєстровано як юридичну особу 28.09.1997
Печерською районною у місті Києві
державною адміністрацією, що
підтверджується Свідоцтвом про
Державну реєстрацію юридичної особи
Серії А00 №798723 та статутом
підприємства.

Вимоги позивача про притягнення
відповідача до відповідальності та
застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
ґрунтуються на звіті про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за формою
10-ПІ за 2013 рік, поданим відповідачем до
Фонду соціального захисту інвалідів, з
якого випливає, що на підприємстві
повинні працювати 19 осіб-інвалідів,
проте працюють тільки 4. Оскільки з
визначеного законом нормативу по
створенню робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів вільними є 15 робочих місць,
позивачем зроблено висновок про
порушення вимог закону стосовно
працевлаштування інвалідів. Суму
адміністративно-господарських санкцій
позивач доказує відповідними
розрахунками виходячи із середньої
річної заробітної плати працівника на
підприємстві.

Відповідно до частини третьої статті 19
Закону № 875-XI підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог статті 18 Закону № 875-XI.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону № 875-XI підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача стосовно
того, що на підприємстві не можливо
створити місця для інвалідів,
враховуючи специфіку діяльності
підприємства, оскільки законодавством
у сфері захист прав інвалідів і
забезпечення кожному права на працю
передбачений обов'язок або створювати
місця для працевлаштування інвалідів
або відшкодовувати державі
адміністративно-господарські санкції.

Статтею 20 Закону № 875-XI встановлено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
«Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
31.01.2007 № 70 (далі - постанова № 70),
визначає процедуру подання
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів та інформації про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів -
центру зайнятості.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів, які
повністю утримуються за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів,
також подають (надсилають) копію
довідки органу державної податкової
служби про включення їх до реєстру
неприбуткових установ. Оригінал
довідки пред'являється під час подання
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів. У разі
надсилання звіту поштою копія довідки
засвідчується нотаріально.

До 12.07.2013 була чинна Інструкція «Про
затвердження форм звітності та
інструкцій щодо їх заповнення»,
затверджена наказом Мінпраці 19.12.2005,
яка визначала форму звіту про
наявність вакансій (форма № 3-ПН) і
порядок його заповнення.

Відповідно до графи 15 цієї Інструкції
передбачалось заповнення, у разі
наявності, вакансій для
працевлаштування інвалідів.

З 12.07.2013 вступив силу Порядок «Про
затвердження форми звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» та Порядку її подання» від
31.05.2013 № 316, затверджений
наказом Міністерства соціальної
політики України.

Відповідно до форми цієї звітності
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» вона складається з двох
розділів «І.Основні дані про вакансії»
та «ІІ. Характеристики вакансії (й) та
вимоги до претендента (ів)».

З наданих суду звітів форми № 3-ПН
вбачається, що відповідач не
заповнював графу 15 звіту (до 12.07.2013) і не
надав суду інформацію про заповнення
розділу ІІ до звітності форми № 3-ПН з
12.07.2013.

Суд звертає увагу, що з наданої
інформації з Бориспільського
міськрайонного центру зайнятості від
23.07.2014 № 903105 вбачається, що відповідач
статичної звітності форми №
3-ПН для працевлаштування інвалідів у
2013 році не подавав.

Суд погоджується з доводами
представника відповідача, що звітність
форми № 3-ПН подавалась відповідачем до
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості, однак суд звертає увагу, що
звітність подавалась без зазначення
вакансій для працевлаштування
інвалідів.

Цей факт представником відповідача
також не заперечувався, враховуючи
його доводи щодо неможливості створити
вакантні місця на підприємстві у
зв'язку зі специфічними видами
діяльності.

Отже, суд дійшов висновку, що
відповідач не виконав покладений на
нього обов'язком і не створив місця для
працевлаштування інвалідів, не
звертався до центру зайнятості для
працевлаштування інвалідів та не
сплатив адміністративно-господарські
санкції.

Доводи представника відповідача щодо
відсутності вини підприємства у не
працевлаштуванні інваліда у зв'язку з
тим, що у штатному розкладі відсутні
посади, які можуть бути зайняті
інвалідами, оскільки підприємство
працює у спеціальному режимі роботи
оцінюються судом критично, так як
законодавством України не передбачені
пільги для звільнення від обов'язку як
створювати придатні умови для праці
інвалідів, так і звертатися до центрів
зайнятості зі звітами про наявність
вакансій для працевлаштування
інвалідів.

Щодо норм статті 20 Закону № 875-XI в
частині непоширення положення цієї
статті на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів, судом встановлено
наступне.

Згідно із пунктом 12 частини першої
статті 2 Бюджетного кодексу України,
бюджетні установи - це органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, а також організації,
створені ними у встановленому порядку,
що повністю утримуються за рахунок
відповідно державного бюджету чи
місцевого бюджету. Бюджетні установи є
неприбутковими.

Відповідно до пункту 3 Порядку
реєстрації підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб, що
використовують найману працю,
затвердженого постановою № 70
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів, які
повністю утримуються за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів,
подають (надсилають) також копію
довідки про включення їх до реєстру
неприбуткових установ, виданої органом
державної податкової служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою № 70
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів, які
повністю утримуються за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів,
також подають (надсилають) копію
довідки органу державної податкової
служби про включення їх до реєстру
неприбуткових установ. Оригінал
довідки пред'являється під час подання
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів.

Проаналізувавши зазначені норми
законодавства, суд дійшов висновку, що
звільнення від сплати
адміністративно-господарських санкцій
поширюється лише на підприємства, що
повністю утримуються за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів і є
неприбутковими організаціями.

З отриманої відповіді з Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області (вих. №
4249/9/10 від 31.07.2014) встановлено, що рішення
про присвоєння ДАП «Україна» ознаки
неприбутковості Бориспільською ОДПІ
не приймалось. Згідно поданої
підприємством податкової декларації з
податку на прибуток за 2013 рік ДАП
«Україна» було отримано прибуток.

Представник відповідача не
заперечував факт відсутності довідки
про включення підприємства до
неприбуткових організацій.

У зв'язку з викладеним, суд не приймає
до уваги доводи представника
відповідача, що утримання підприємства
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів не пов'язується з
його прибутковістю.

Суд звертає увагу, що запроваджуючи
норму про звільнення від сплати
адміністративно-господарських санкцій
законодавець мав на меті запобігти
перерахуванню коштів з бюджету в
бюджет, а не звільняти державні
підприємства, які отримують прибуток і
не повністю фінансуються з державного
бюджету від таких санкцій.

Тобто, норма статті 20 Закону № 875-XI
розповсюджується виключно на
неприбуткові підприємства.

Згідно з розрахунком, наданим
позивачем, за порушення нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відповідач зобов'язаний
сплатити на користь Фонду соціального
захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
та пеню в сумі 2 351 706, 02 гривень.

На день судового розгляду
заборгованість за
адміністративно-господарськими
санкціями та пенею відповідачем не
сплачено.

За таких обставин, суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими, а позов таким,
що підлягає задоволенню.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім розгляду справ про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94,
128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного
авіаційного підприємства «Україна» на
користь Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
а розмірі 2 288 542 (два мільйони двісті
вісімдесят вісім тисяч п'ятсот сорок
дві) гривні 50 копійок та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно господарських санкцій
в розмірі 63 163 (шістдесят три тисячі сто
шістдесят три) гривні 52 копійки пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно господарських
санкцій.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.

Повний текст постанови виготовлено і
підписано 06 серпня 2014 р.