Справа № 2а-0370/2769/12
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р.
Справа № 169177/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів :

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Савицької Н.В.,

при секретарі судового засідання:
Гелецькому П.В.,

з участю представника апелянта:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17.09.2012 року
у справі № 2а/0370/2769/12 за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

31.08.2012 року ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 03 серпня 2012 року,
яким позивачу зменшено від'ємне
значення ПДВ за квітень 2012 року на 16 833
грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17.09.2012 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ Волинської області ДПС
від 03 серпня 2012 року № .

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Луцька ОДПІ
Волинської області ДПС оскаржила її
подавши до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, та з наведених в ній підстав з
посиланням на порушення судом першої
інстанції, при прийнятті оскаржуваного
рішення, норм матеріального та
процесуального права та неповне
з'ясування всіх обставин справи
просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 17.09.2012 року
у справі № 2а/0370/2769/12та прийняти нову
постанову про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта у ході
апеляційного розгляду підтримав
вимоги, викладені у апеляційній скарзі,
та просив скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
в задоволенні позову.

Позивач, будучи повідомленим про час та
місце розгляду справи, явки
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, що відповідно
до ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції не знаходить підстав для її
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи наступне.
Відповідачем проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
позивача з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за квітень 2012 року на рахунок
платника у банку, про що складено Акт №
2683/17-2/28205/0263 від 20.07.2012 р.

В акті перевірки встановлено порушення
позивачем п. 198.3 , п. 198.4 ст.198 та п. 200.14 «а»
ст. 200 Податкового кодексу України, що
полягало в завищенні ФОП ОСОБА_2
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту у декларації за
березень 2012 року в сумі 16 833 грн., що в
свою чергу призвело до завищення
залишку від'ємного значення декларації
за квітень 2012 року на цю суму.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 03.08.2012 р. винесено
податкове повідомлення - рішення №
, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за квітень 2012 р. в сумі
16 833,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області 07 квітня 2000 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця № НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено, що позивачем
придбано та сплачено ПДВ по
транспортних засобах згідно
видаткової накладної від 13.03.2012 року №
РН-0000093 та податкової накладної № 115 від
13.03.2012 року, виданих ПП «Даніела-Тур», з
вартості придбаного тягача сідельного
DAF FTXF95 (номер кузова НОМЕР_2) за ціною 101
000 грн., з них ПДВ в розмірі 16 833,33 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач здійснює підприємницьку
діяльність з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, що
підтверджується ліцензією Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті серії НОМЕР_4. Відповідно до
вказаної ліцензії позивачу дозволено
здійснювати внутрішні та міжнародні
перевезення небезпечних вантажів
вантажними автомобілями, причепами та
напівпричепами. Вказана обставинами не
заперечувалась і відповідачем, про що
зазначено в Акті перевірки позивача.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що транспортний засіб
придбаний та використовується
позивачем у власній господарській
діяльності, зокрема наданні послуг з
перевезення небезпечних вантажів.

Відповідно до п. 6 Порядку державної
реєстрації ( перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07 вересня 1998 року, транспортні
засоби реєструються за юридичними та
фізичними особами в реєстраційно -
екзаменаційних підрозділах
Державтоінспекції; транспортні засоби,
що належать фізичним особам -
підприємцям, реєструються за ними, як
за фізичними особами.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що у свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу не може
зазначатися власником фізична особа -
підприємець, оскільки чинним
законодавством таке не передбачено.

Відповідно до п. 198.3. ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
передбачено ст. 200 Податкового кодексу
України.

Відповідно до п. 200.1. ст.200 Кодексу, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом ( п. 200.2 ст.200
Кодексу ).

Відповідно до п. 200.3. ст. 200 Податкового
кодексу України, при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.4., якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Таким чином, неможливість реєстрації
транспортних засобів за фізичними
особами - підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
по операціях з придбання транспортних
засобів, якщо були дотримані умови його
формування, визначені ст.198 Податкового
кодексу України та не позбавляє права
такого платника податків на бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
обґрунтованість позовних вимог та
приходить до висновку, що позивачем не
завищено від'ємне значення суми
податку на додану вартість за квітень
2012 року на суму 16 833, 33 грн. та, вважає,
що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
Луцької об'єднаної Державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2012 року задоволенню не підлягає, а тому
постанову суду першої інстанції
необхідно залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст.160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
17.09.2012 року у справі № 2а/0370/2769/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І.
Запотічний

Судді О.І.Довга

Н.В.Савицька

Повний текст ухвали складений 25.07.2014
року.