Справа № 9101/195273/2012
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/10541/12
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Підприємство
Жовтоводської виправної колонії
Управління Державної Пенітенціарної
служби України в Дніпропетровській
області №26» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.10.2012 року
у справі №2а/0470/10541/12 за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Державного підприємства
«Підприємство Жовтоводської виправної
колонії Управління Державної
Пенітенціарної служби України в
Дніпропетровській області №26» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів (
далі - Позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Державного підприємства «Підприємство
Жовтоводської виправної колонії
Управління Державної Пенітенціарної
служби України в Дніпропетровській
області №26» (далі - Відповідач) в якому
просить стягнути з останнього
адміністративно- господарські санкції
у розмірі 20625,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
робоче місце, призначене для
працевлаштування інвалідів і не
зайнятих ними, Відповідач до 15.04.2012 року
повинен був самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі: 20625,00 грн. Також, внаслідок
несвоєчасної сплати зазначеної
санкції утворилася пеня в розмірі 123.90
грн. У зв'язку з тим, що
адміністративно-господарські санкції
та пеня самостійно сплачені не були,
утворилась заборгованість у
розмірі:20748.90 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02.10.2012 року адміністративний позов
задоволено з Відповідача було
стягнуто на користь Позивача
адміністративно - господарські санкції
в розмірі 20625,00 грн. та пеню у розмірі
123.90 грн.

Державне підприємства «Підприємство
Жовтоводської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Дніпропетровській
області №26», не погодившись з рішенням
адміністративного суду першої
інстанції, звернулася з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02.10.2012 року скасувати та прийняти нове
судове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
положення ст. 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» не поширюється на
підприємства, установи і організації,
що повністю утримуються за рахунок
коштів державного або місцевих
бюджетів.

Також заявник апеляційної скарги
зазначив, що звіти про наявність
робочих місць для інвалідів за 2011 рік
подавалися не підприємством, а
підприємством Жовтоводською виправною
колонією №26 управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в
Дніпропетровській області
пенітенціарної служби у
Дніпропетровській області (№26), адже на
той час ДП ЖВК-26 знаходилося в складі
виправної колонії. На думку
Відповідача, зазначене свідчить про
необхідність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
саме з Жовтоводської виправної колонії
№26, оскільки вона повинна була
виконувати визначені нормативи, щодо
працевлаштування інвалідів.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
підприємством Жовтоводською виправною
колонією №26 управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в
Дніпропетровській області було подано
до Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт за формою №10-ПІ (річна)
«Про зайнятість та працевлаштування
інвалідів» за 2011 рік, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 10.02.2007
року.

Також, Відповідачем були надані звіти
до Жовтоводського міського центру
зайнятості населення, про наявність
вакансій для інвалідів станом: на 01.02.2011
року, 01.04.2011 року, 01.05.2011 року, 01.06.2011 року,
01.08.2011 року.

Як вбачається з наданих звітів,
середньооблікова чисельність штатних
працівників у Відповідача у 2011 році
становила 20 осіб.

Тобто, виходячи з того, що на
підприємстві працює 20 осіб,
середньорічна заробітна плата якого
складає 20625,00 грн., то 1 робоче місце має
бути створене для працевлаштування
інвалідів.

Внаслідок не здійснення
працевлаштування 1 інваліду, що
підтверджується даними звіту
підприємства за формою №10-ПІ за 2011 рік,
Відповідачу була нарахована
адміністративно-господарська санкція
та пеня, які в добровільному порядку
сплачені не були.

У зв'язку з відсутністю добровільної
сплати заборгованості,
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося до суду про стягнення
зазначеної заборгованості.

Правомірність стягнення з Державного
підприємства «Підприємство
Жовтоводської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Дніпропетровській
області №26» суми заборгованості у
розмірі 20625,00 грн. є предметом спору,
переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідач як роботодавець, що
використовує найману працю 20 осіб, мав
сплатити Позивачу
адміністративно-господарські санкції,
у розмірі середньої річної заробітної
плати, оскільки не здійснив
працевлаштування 1 інваліду.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про
основи соціального захисту інвалідів в
Україні» для підприємств, установ,
організацій у тому числі установ
організацій, громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб,- у кількості
одного робочого місця.

Згідно зі ст. 18 Закону України « Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Статтею 20 Закону № 875 встановлено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.

Аналіз зазначених правових норм вказує
на те, що підприємства, установи та
організації зобов'язані установлювати
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів, у
кількості одного робочого місця, якщо
на підприємстві працює від 8 до 25 осіб.
Підприємства також мають надавати
відомості про наявність вакантних
робочих місць для інвалідів до
державної служби зайнятості та Фонду
соціального захисту інвалідів. Не
виконання вимог закону щодо
працевлаштування інвалідів тягне за
собою накладення
адміністративно-господарських санкцій
на такі підприємства.

Тобто, адміністративного-господарські
санкції, які є заходом впливу до
правопорушника у сфері господарювання
у зв'язку зі скоєнням правопорушення,
мають накладатися саме на
підприємства, установи та організації,
які не забезпечили працевлаштування
інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відповідач, на момент подачі звітів
про наявність вакантних місць для
інвалідів за 2011 рік, знаходився у
складі Жовтовдської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби у Дніпропетровській області,
яка від його імені подавала звіти.

Відповідно до довідки про реєстрацію
роботодавця у відділенні фонду
соціального захисту інвалідів №9883 від
02.11.2012 року Відповідач був
зареєстрований як роботодавець в
Дніпропетровському обласному
відділенні Фонду соціального захисту
інвалідів лише 02.11.2012 року.

Тобто, на момент подання звітів за
2011рік, Відповідач не був роботодавцем,
а був структурним підрозділом
Жовтовдської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби у Дніпропетровській області.

Проте, чинним законодавством
встановлено, що накладення
адміністративно-господарських
санкцій, які є заходом впливу до
правопорушника у сфері господарювання
у зв'язку зі скоєнням правопорушення,
мають накладатися саме на
роботодавців (підприємства, установи
та організації), які не забезпечили
працевлаштування інвалідів, а не на їх
структурні підрозділи.

Отже, виходячи з того, що при поданні
звітів про наявність вакантних місць
для працевлаштування інвалідів за 2011
рік, Відповідач не мав статус
роботодавця та був структурним
підрозділом Жовтоводської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби у
Дніпропетровській області, то до нього
не можуть бути застосовані
адміністративно-господарські санкції
за незабезпечення працевлаштування
інвалідів, оскільки така
відповідальність може бути накладена
лише на роботодавця.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
не погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо правомірності
стягнення з Державного підприємства
«Підприємство Жовтоводської виправної
колонії Управління Державної
Пенітенціарної служби України в
Дніпропетровській області №26»
адміністративно-господарських санкцій
та пені, оскільки такі висновки не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувана постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.10.2012 року
є незаконною та такою, що підлягає
скасуванню

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 207 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Підприємство
Жовтоводської виправної колонії
Управління Державної Пенітенціарної
служби України - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02.10.2012 року у справі №2а/0470/10541/12 -
скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає чинності
відповідно з моменту проголошення та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим