Справа № 2601/17787/12
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Плахотнюк
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

06 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі міста Києва на
постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 01 квітня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі міста
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі міста Києва про
визнання протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України
в Голосіївському районі міста Києва
від 10.01.2013 року за № 369/12 щодо
призначення їй пенсії у розмірі 3 000, 00
грн.; зобов'язання відповідача
призначити їй пенсію відповідно до ст.
50-1 Закону України «Про прокуратуру» за
вислугу років у розмірі 90 відсотків
від суми її місячної заробітної
плати, що становить 13 230, 40 грн. у сумі 11
907, 36 грн. та провести перерахунок з
06.09.2012 року з урахуванням проведених
виплат.

Голосіївський районний суд міста
Києва своєю постановою від 01 квітня 2013
року позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 01 квітня 2013 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі. На думку апелянта,
зазначену постанову суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
06.09.2012 року позивач звернулася з заявою
до управління Пенсійного фонду України
в Голосіївському районі міста Києва
про призначення пенсії за вислугу
років відповідно до Закону України
«Про прокуратуру».

Розпорядженням управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
міста Києва № 821026 від 17.01.2013 року ОСОБА_2
за вислугу років з 06.09.2012 року
призначена пенсія у розмірі 3 123, 59
грн. відповідно до спеціального закону
у розмірі обчисленому з врахуванням
вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 46 Конституції
України право на соціальний захист
особи гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» прокурори і слідчі
мають право на пенсійне забезпечення
за вислугу років незалежно від віку за
наявності на день звернення вислуги
років не менше: з 1 жовтня 2011 року по
30 вересня 2012 року - 20 років 6
місяців, у тому числі стажу роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років 6 місяців.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці,
з якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення, а до 01 січня 2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» з
01.10.2011 року змінено порядок виплати та
розміру пенсій, що призначаються за
спеціальними законами, в тому числі і
за ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру».

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему,
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист громадян України. В
рішенні у справі № 1-212005 від 11.10.2005 року
№ 8-рп/2005 зазначено, що пенсійне
забезпечення громадян, які виконують
або виконували державні функції на
посадах зі спеціальним статусом, є
важливим елементом державних гарантій
матеріального і соціального захисту
відповідних осіб з метою належного
виконання ними особливих
професійних обов'язків, пов'язаних у
тому числі з певними обмеженнями
конституційних прав і свобод.

Зі змісту зазначеного рішення
Конституційного Суду України
вбачається, що право на пенсійне
забезпечення відповідних категорій
громадян, встановлене законами
України, є таким, що не підлягає
звуженню або обмеженню згідно з
вимогами статей 22 та 64 Конституції
України.

Для окремих категорій осіб передбачено
особливий порядок пенсійного
забезпечення з урахуванням їх
правового статусу, професійних
обов'язків, підвищених вимог до
дисципліни, обмежень та інших
особливостей, пов'язаних з ризиком для
життя та здоров'я, що й зумовило
встановлення додаткових гарантій
соціального забезпечення таких осіб.
Обмеження цих гарантій суперечить
вимогам ст.ст. 3, 22, 48 Конституції
України.

Відповідно до п. 6 рішення
Конституційного Суду України, воно має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей законів, що визнані
неконституційними.

Таким чином, відмовляючи позивачу в
перерахуванні пенсії без обмеження
її розміру та у відповідності до вимог
спеціального закону України, яким
врегульовано питання соціального
забезпечення працівників, на яких
поширюється дія цього Закону,
управління Пенсійного фонду України
у Голосіївському районі міста Києва
фактично порушило права позивача,
які передбачені ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», оскільки
цим Законом визначено, що пенсія за
вислугу років призначається в розмірі
80 відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позову в частині
зобов'язання відповідача призначити
позивачу пенсію за вислугою років у
розмірі 80 відсотків від суми її
місячної (чинної) заробітної плати, до
якої включаються всі види оплати
праці, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове
держане пенсійне страхування,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням такої пенсії, а саме з
06.09.2012 року, а тому апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі міста Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського
районного суду міста Києва від 01 квітня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.