Справа № 826/9276/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9276/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 липня 2014 року 13:05 №826/9276/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючої судді Літвінової А.В., суддів Головань О.В. та Мазур А.С., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп»

до

Міністерства доходів і зборів України

про

визнання протиправним та скасування рішення від 17.06.2014 №000229,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 липня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз’яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування рішення від 17.06.2014 №000229 про застосування фінансових санкцій.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Міністерством доходів і зборів України при прийнятті рішення від 17.06.2014 №000229 про застосування фінансових санкцій не враховано приписи пункту 222.2 статті 222 Податкового кодексу України, відповідно до яких у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість рішення від 17.06.2014 №000229 про застосування фінансових санкцій, оскільки в силу приписів пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Міністерства доходів і зборів у Харківській області проведено фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп» з питань додержання суб’єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов’язковими до виконання при здійснені оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп» вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України.

За наслідками перевірки Головним управлінням Міністерства доходів і зборів у Харківській області складено акт від 09.04.2014 №14/20-40-21-02-10/36126345, а Міністерства доходів і зборів України прийнято рішення від 17.06.2014 №000229 про застосування фінансових санкцій у розмірі 40 707,70 грн..

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачається, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (далі - Положення) наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Відповідні до підпункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані:

- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

- алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно пункту 228.9 статті 228 Податкового кодексу України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України встановлено заборону на ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З акту Головного управління Міністерства доходів і зборів у Харківській області перевірки від 09.04.2014 №14/20-40-21-02-10/36126345 вбачається, що контролюючим органом встановлено факт зберігання алкогольних напоїв маркованих марками акцизного податку сплаченого за одиницю маркованої продукції, що не відповідає сумі визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

З матеріалів справи вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп» на підставі заявки-розрахунку від 05.03.2012 №176 було замовлено марки у кількості 14 400 шт. для алкогольних напоїв імпортного виробництва компанії «Веннекер Дістіллеріс».

Враховуючи, що 01.04.2012 набули чинності зміни в оподаткуванні підакцизних товарів в частині визначеного переліку підакцизних товарів та встановлених розмірів ставок податку на них, зокрема, було змінено розмір ставок акцизного податку на алкогольну продукцію, товариством з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп» здійснено доплату акцизного податку у сумі 9 853,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.04.2012 №7044.

Алкогольна продукція імпортного виробництва компанії «Веннекер Дістіллеріс» була ввезена на митну територію України 20.06.2012 (що підтверджується вантажно-митною декларацією №125110000/2012/334674) з наявністю марок акцизного податку зразка згідно заявці-розрахунку від 05.03.2012 №176.

Згідно доводів позивача, якщо на час митного оформлення алкоголю ставка податку збільшилась порівняно з днем придбання марок, то цей податок підлягає доплаті, при цьому на акцизних марках, що наклеєні на пляшках, вказаний розмір податку не виправляється.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з вказаними твердженнями з огляду на наступне.

В силу приписів статті 226 Податкового кодексу України, пунктів 19, 29 Положення наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Марки, які не можуть бути використані через невідповідність нанесеної на них суми акцизного податку сумі, визначеній з урахуванням діючої ставки акцизного податку на дату розливу продукції, повернуті суб'єктами господарювання та ті, що зберігаються у продавців марок, підлягають знищенню в місячний строк після зміни ставки акцизного податку відповідно до встановленого порядку.

Під час здійснення перевірки позивача відповідачем було встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп» здійснюється зберігання алкогольних напоїв маркованих марками акцизного податку сплаченого за одиницю маркованої продукції, що не відповідає сумі визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

За таких обставин, незважаючи на те, що ставки акцизного збору були змінені 01.04.2012, а відповідна алкогольна продукція ввезена на територію України 20.06.2012, позивач не виконав свій обов’язок щодо забезпечення маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку у відповідності до ставок податку на дату розливу продукції.

При цьому, відповідно до підпункту 222.2.2 пункту 222.2 статті 222 Податкового кодексу України, на якій посилається позивач, у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Доплата позивачем була здійснена 26.04.2012, ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України здійснено 20.06.2012.

Тобто у позивача було достатньої часу для приведення марок акцизного збору у відповідність із вимогами чинного законодавства.

Таким чином позивачем в порушення вимог пункту 29 Положення замість знищення марок було здійснено доплату, знаючи що суми зазначені на марках не відповідають сумі акцизного податку діючої на дату розливу продукції.

Окрім того, необхідно зазначити, що пунктом 4 розділу XIX Податкового кодексу України визначено механізм перегляду ставок акцизного податку з урахуванням індексу споживчих цін, відповідно до якого зміна ставок акцизного податку здійснюється шляхом щорічного внесення до 1 червня Кабінетом Міністрів України відповідного законопроекту до Верховної Ради України.

Отже, встановлена норма дає змогу іноземним компаніям – виробникам та/або імпортерам підакцизної продукції завчасно аналізувати, прогнозувати, планувати свою господарську діяльність з урахуванням можливих змін правил і порядку оподаткування акцизним податком.

Враховуючи викладене позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Вітіс Груп» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Оскаржуваним рішенням про застосування фінансових санкцій від 17.06.2014 №000229 позивачеві визначено суму фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 40 707,70 грн., 2 відсотка від якої складає суму 814,15 грн.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 182,70 грн., мінімальну ставку судового збору, з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 644,30 грн. (1 827,00 грн. – 182,70 грн.).

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Суддя Головань О.В.

Суддя Мазур А.С.

Повний текст складено 24.07.2014