Справа № 2-а/12767/11/0212
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/12767/11/0212

Головуючий у 1-й інстанції: Федчишен
С.А.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

30 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.

представника відповідача - Степанової
С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 20 грудня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
відділу соціального захисту населення
№4 (Старе місто) Департаменту праці і
соціального захисту населення
Вінницької міської ради, Департаменту
праці і соціального захисту населення
Вінницької міської ради про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня,
допомоги на оздоровлення та
одноразової компенсації за
інвалідність , -

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2011 року постановою
Ленінського районного суду м. Вінниці у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду І
істанції та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився,
про час та місце рзгляду справи
повідомлений вчасно та належним чином.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення апеляційної скарги
та просив залишити рішення суду І
інстанції без змін.

Відповідно до частини 4 статті196 КАС
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку у відповідача, має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом 2 групи.

Відповідач здійснив виплату щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 12 липня 2005
року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у 2011 року в розмірі 120 грн.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону
№796 (в редакції від 20 червня 1996 року)
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення в таких розмірах:
інвалідам І і ІІ групи - п'ять
мінімальних заробітних плат; інвалідам
ІІІ групи, дітям інвалідам - чотири
мінімальні заробітної плати; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять
мінімальних заробітних плат; 3
категорії - три мінімальні заробітні
плати.

Постановою КМУ № 562 від 12 липня 2005 року
всупереч Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (яким встановлено розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
до розміру мінімальної заробітної
плати, визначеної Законом на час
здійснення виплати) встановлено
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі й, зокрема,
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1,
інваліду 2 групи.

Відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"від 12 липня
2005 року № 562 та виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі ніж це передбачено
вищевказаним Законом, у звязку з чим
його право підлягає захисту у спосіб,
встановлений Конституцією та чинним
законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішення справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Тому, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору підлягають застосуванню
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Закон України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
якими встановлено розмір мінімальної
заробітної плати на 2011 рік.

За таких обставин, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач при виплаті
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, діяв відповідно норм
чинного законодавства.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Вінниці від 20 грудня 2011 року позовні
вимоги щодо перерахунку щорічної
разової допомоги до 5 травня та
одноразової компенсації за
інвалідність залишено без розгляду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на такі обставини.

Разова щорічна допомога до 5 травня
нарахована відділом соціального
захисту населення №4 (Старе місто)
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради та виплачена Департаментом праці
і соціального захисту населення
Вінницікої міської ради в квітні 2011
року, тобто більше, ніж пів року тому.

Щодо нарахування та виплати
одноразової компенсації за
інвалідність, встановленої в 2003 році,
що стала наслідком захворювання
пов`язаного із участю в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, позивач звернувся лише в 2011 році,
тобто через 8 років.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із статтею 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку зверненнядо адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення статті 195 КАС України, яким
суду апеляційної інстанції надано
право перегляду рішень суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково .

Постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 20 грудня 2011 року -
скасувати .

Прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати дії відділу соціального
захисту населення №4 (Старе місто)
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради, Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради
неправомірними, щодо виплати ОСОБА_3
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011 рік.

Зобов`язати Департамент соціальної
політики Вінницької міської ради
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_3 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у розмірі 5
мінімальних заробітних плат з
урахуванням виплачених сум.

В решті адміністративний позов
залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "01" серпня 2014 р. .

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.