Справа № 820/1370/14
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 р.
№ 820/1370/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання -
Онопрієнко С.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представники відповідача- Медведєвої
І.А., Єршової О.І.

представника ДФІ України - Медведєвої
І.А.

представник в.о. начальника ДФІ в
Харківській області Калінніков В.В.-
Єршової О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Харківській області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, в.о. начальника
Державної фінансової інспекції в
Харківській області Калінніков В.В.,
Державна фінансова інспекція України,
про поновлення на роботі,
відшкодування моральної шкоди, оплату
за час вимушеного прогулу, виплату
матеріальної допомоги та грошової
винагороди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Харківській
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, в.о.
начальника Державної фінансової
інспекції в Харківській області
Калінніков В.В., Державна фінансова
інспекція України, в якому, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просить суд:

- визнати незаконними та вчиненими з
особистих мотивів дії Відповідача щодо
безпідставного звільнення позивача за
п.3 ст. 40 КЗпП України і скасувати наказ
ДФІ в Харківській області від 31.12.2013
№616-о "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення з посади";

- поновити позивача на роботі з 31.12.2013;

- стягнути на користь позивача з
Відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 01.01.2014 до
дня поновлення на роботі, який на день
висунення позову становить 6518,40
гривень;

- стягнути з Відповідача на користь
позивача моральну шкоду в сумі 32886,0
гривень;

- стягнути з Відповідача на користь
позивача матеріальну допомогу на
оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати в
сумі 6518,40 гривень;

- стягнути з Відповідача на користь
позивача грошову винагороду згідно
Порядку №212 в розмірі 2-х
середньомісячних заробітних плат в
сумі 13036,80 гривень;

- скасувати наказ ДФІ в Харківській
області від 30.08.2013 №12-д про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності за неналежне
виконання посадових обов'язків в
частині здійснення контролю за
веденням діловодства у відділі;

- скасувати акт службового
розслідування від 31.12.2013 щодо
недодержання позивачем законодавства
про державну службу, порушення етики
поведінки державного службовця;

- визнати в повному обсязі
недостовірною інформацію, викладену у
поясненні ректора ХДЗВА ОСОБА_6. від
01.11.2013 та у акті службового
розслідування від 31.12.2013;

- скасувати довідку від 18.10.2013 перевірки
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Харківської державної зооветеринарної
академії за період 01.01.2011 по 31.12.2011;

- скасувати акт службового
розслідування від 11.11.2013 по факту
нібито неналежного виконання
посадових обов'язків співробітниками
відділу позивача в частині співпраці з
фахівцями Держсільгоспінспекції;

- скасувати наказ ДФІ в Харківській
області від 15.11.2013 №14-Д про притягнення
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, оголошеної головному
державному фінансовому інспектору
ОСОБА_13 за результатами службового
розслідування;

- стягнути з Відповідача витрати в сумі
3000,0 грн. понесені позивачем за надання
їй правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що її звільнення є
незаконним, оскільки позивач сумлінно
виконувала свої обов'язки, також вважає
підстави, встановлені під час
проведення службових перевірок,
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, які
були підставою для звільнення
позивача, недостовірними, через що
відповідач має сплатити на користь
позивача: середній заробіток за час
вимушеного прогулу, моральну шкоду,
матеріальну допомогу на оздоровлення,
грошову винагороду.

Позивач зазначає, що її звільнення
відбувалось із значними порушеннями,
що потягло за собою винесення
неправомірних на її думку наказів про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани та звільнення з посади.
Пояснила, що при визначенні виду
дисциплінарної відповідальності
шляхом застосування крайнього заходу
дисциплінарного впливу відповідачем
не враховано позитивну характеристику
позивача.

Представниками відповідача та третьої
особи в.о. начальника Державної
фінансової інспекції в Харківській
області Калінніков В.В. в ході судового
розгляду справи були надані письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначено, що позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з огляду на те,
що позивача звільнено обґрунтовано за
систематичне неналежне виконання нею
службових обов'язків, зокрема, через
встановлення наступних порушень:
відсутність третіх примірників
додатків до актів перевірки,
відсутність третього тому справи
ХДЗВА, неетична поведінка позивача,
неналежне проведення ревізії ХДЗВА
отже, відповідач та третя особа
вважають, що звільнення позивача було
здійснене в межах їх компетенції,
відповідно до норм чинного
законодавства, через що також вважають,
що підстав для відшкодування позивачу
сум:; середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
грошової винагороди не виникло.

Позивач та представник позивача в
судове засідання прибули, позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Державної фінансової
інспекції в Харківській області в
судове засідання прибув та просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник в.о. начальника Державної
фінансової інспекції в Харківській
області Калінніков В.В. в судове
засідання прибув та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник Державної фінансової
інспекції України в судове засідання
прибув та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Судом встановлено, що позивач мала
статус державного службовця з
листопада 1996 року.

Працювала на посадах: провідного
контролера-ревізора КРУ в Харківській
області з 11.11.1996; старшого
контролера-ревізора КРУ в Харківській
області з 04.01.1998; провідного
контролера-ревізора відділу контролю в
сфері АПК КРУ в Харківській області з
15.10.1998; головного контролера-ревізора
відділу контролю в сфері АПК КРУ в
Харківській області з 04.01.1999;
заступника начальника відділу
контролю в сфері АПК КРУ в Харківській
області з 23.11.01; начальника відділу
контролю в сфері АПК КРУ в Харківській
області з 09.02.07; начальника відділу
контролю в сфері АПК, сфері
використання надр та екології з 07.05.08;
начальника відділу інспектування в АПК
та сфері використання природних
ресурсів з 16.06.10; начальника відділу
інспектування в АПК та сфері
використання природних ресурсів ДФІ в
Харківській області з 16.06.10 з 08.02.12, що
підтверджується наявною у матеріалах
даної адміністративної справи копією
трудової книжки (т. 1 а.с.37-44)

Наказом в.о. начальника Державної
фінансової інспекції в Харківській
області Калінніковим В.В. №616-о від
31.12.2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади
начальника відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
Державної фінансової інспекції в
Харківській області за систематичне
невиконання без поважних причин
службових обов'язків (в частині
недотримання етики поведінки
державного службовця, незабезпечення
збереження документів ревізійної
справи Харківської державної
зооветеринарної академії) та у зв'язку
із попереднім застосуванням до неї
заходу дисциплінарного стягнення у
вигляді догани, п.3 ст.40 КЗпП України, за
погодженням з Держфінінспекцією
України.

Підставою для прийняття зазначено
наказу вказано: лист-погодження
Державної фінансової інспекції
України від 31.12.2013 р. №09-18/1253, акт від
31.12.2013 р. про ненадання ОСОБА_1 пояснень.

Вищезазначений наказ Державної
фінансової інспекції в Харківській
області № 616-о від 31.12.2013 року винесений:
на підставі наказу Держфінінспекції в
Харківській області від 30.08.2013 року№12-Д
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності» (ОСОБА_1 оголошено
догану); на підставі результатів
проведеного службового розслідування,
яким було підтверджено факти щодо
недодержання ОСОБА_1 законодавства про
державну службу, порушення етики
державного службовця, чим порушено
вимоги ст.5 Закону України «Про
державну службу» в частині допущення
вчинку, який негативно вплинув на
репутацію державного службовця; за
незабезпечення збереження документів
ревізійної справи Харківської
державної зооветеринарної академії (т.1
а.с.30-31).

Суд, перевіряючи правомірність
винесення рішення про накладення на
позивача дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів Державної фінансової
інспекції в Харківській області та
спірних наказів, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України орган державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 43 Конституції
України кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну службу» державна служба
в Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Згідно статті 5 вищевказаного Закону
державний службовець повинен: сумлінно
виконувати свої службові обов'язки;
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування; не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» передбачені основні обов'язки
державних службовців, серед яких:
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; а також сумлінне виконання
своїх службових обов'язків, ініціатива
і творчість в роботі.

Згідно статті 30 зазначеного Закону
серед підстав для припинення державної
служби передбачено, як загальні -
визначені Кодексом законів про працю
України так і спеціальні - визначені
цим Законом.

Згідно статті 14 Закону України «Про
державну службу» за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків державним службовцем,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює, до
державного службовця застосовуються
дисциплінарні стягнення. До
службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Статтею 147 Кодексу законів про працю
України, в свою чергу, передбачено, що
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.

При цьому підставами припинення
трудового договору згідно статті 36
Кодексу законів про працю України є,
зокрема розірвання трудового договору
з ініціативи працівника (статті 38, 39), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового, чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

Так, відповідно до ч. 3 статті 40 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

У той же час, згідно статті 149 Кодексу
законів про працю України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
пункті 22 постанови від 6 листопада 1992
року № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясовувати, в чому
конкретно проявилося порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за підпунктами 3, 4, 7,
8 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за
пунктом 3 статті 40 КЗпП України суд
повинен з'ясовувати, чи передував
безпосередньо звільненню
дисциплінарний проступок, за який не
застосовувалися інші заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення, та чи можна вважати його
вчинення систематичним невиконанням
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 23 зазначеної
постанови, за передбаченими пунктом 3
частини 1 статті 40 КЗпП України
підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок, вчинений
після застосування до нього
дисциплінарного чи громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку. У
таких випадках враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або не зняті достроково (статті 151 КЗпП
України), і ті громадські стягнення, які
застосовані до працівника за порушення
трудової дисципліни відповідно до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення не минуло більше одного
року.

Отже, законодавством передбачено, що
підставою для звільнення може бути
лише безпосереднє порушення трудової
дисципліни чи невиконання працівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, за наявності застосованого
й такого, що не втратив юридичної сили
за давністю або не знятого заходу
дисциплінарного чи громадського
стягнення, а не фактична наявність
сукупності застосованих заходів
дисциплінарного стягнення (К/800/8295/14).

Враховуючи роз'яснення Пленум
Верховного Суду України, суд вважає за
доцільне встановити в чому конкретно
проявилося порушення ОСОБА_1, що стало
приводом до звільнення, чи могло воно
бути підставою для розірвання
трудового договору за підпунктами 3, 4, 7,
8 частини 1 статті 40 КЗпП України, та чи
передував безпосередньо звільненню
дисциплінарний проступок, за який не
застосовувалися інші заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення, та чи можна вважати його
вчинення систематичним невиконанням
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Судом встановлено, що Наказ Державної
фінансової інспекції в Харківській
області № 616-о від 31.12.2013 року був
винесений за систематичне невиконання
без поважних причин службових
обов'язків (в частині недотримання
етики поведінки державного службовця,
незабезпечення збереження документів
ревізійної справи Харківської
державної зооветеринарної академії) та
у зв'язку із попереднім застосуванням
до неї заходу дисциплінарного
стягнення у вигляді догани (Наказом
№12-д від 30.08.2013 року ОСОБА_1 оголошено
догану за неналежне виконання
посадових обов'язків в частині
здійснення контролю за веденням
діловодства у відділі, що призвело до
відсутності додатків до третіх
примірників актів ревізій) , п.3 ст.40
КЗпП України, за погодженням з
Держфінінспекцією України.

Надаючи оцінку правомірності спірного
наказу № 12-д від 30.08.13 року про
оголошення начальнику відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів ОСОБА_1 догани за
неналежне виконання посадових
обов'язків, суд виходить з наступних
норм діючого законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до п.2
Наказу Держфінінспекції у Харківській
області від 28.08.2013 року №11-Д фахівцям
відділу внутрішнього аудиту було
проведено тематичні перевірки
інспекційних підрозділів обласного
апарату на предмет виконання вимог п.5.4
Методичних рекомендацій щодо
здійснення інспектування органами
Державної фінансової інспекції
України, №90, щодо наявності третіх
примірників актів ревізії та додатків
до них ( у разі, якщо вони не
передавалися до правоохоронних
органів).

29.08.2013 року ОСОБА_1 було надано письмові
пояснення стосовно надання комісії до
перевірки третіх примірників актів
ревізій та додатків до актів ревізій,
які затверджено в 2013 році. Зокрема,
ОСОБА_1 повідомила, що зазначені
матеріали ревізій підготовлені до
копіювання з метою виготовлення
додатків до третіх примірників актів
ревізій. Зазначила, що замовлення на
копіювання знаходиться у першого
заступника начальника управління
Каліннікова В.В.

Вподальшому, на підставі доповідної
записки начальника відділу
внутрішнього аудиту Вижги від 29.08.2013
року та пояснення начальника відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів ОСОБА_1 від 29.08.2013
року начальником Державної фінансової
інспекції в Харківській області було
видано Наказ № 12-д від 30.08.13 р. про
оголошення начальнику відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів ОСОБА_1 догани за
неналежне виконання посадових
обов'язків в частині здійснення
контролю за веденням діловодства у
відділі, що призвело до відсутності
додатків до третіх примірників актів
ревізій інституту тваринництва НААН
України, Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, Державної
екологічної інспекції в Харківській
області та Харківського міжрайонного
управління водного господарства.

Також, 30.08.2013 року начальником відділу
кадрів Державної фінансової інспекції
в Харківській області було складено
Акт про відмову від підпису про
ознайомлення начальника відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів ОСОБА_1 з наказом
від 30.08.2013 року № 12-д «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності»
(т.4 а.с. 111).

Позивач не погоджується з вказаним
Наказом та застосованою до неї доганою,
зазначаючи, що вимога про необхідність
виготовлення додатків до третіх
примірників актів ревізії є
необґрунтованою.

Так, Порядком формування справ за
матеріалами ревізій (перевірок
державних закупівель), затвердженим
наказом Держфінінспекції України від
07.09.2012 N 295, визначено процедуру
систематизації виконаних документів,
що стосуються окремої ревізії або
перевірки державних закупівель (далі -
контрольний захід), і оформлення їх в
одну справу згідно з формою,
встановленою Інструкцією з
діловодства в органі Держфінінспекції
України передбачено. У п.4 вказаного
Порядку передбачено, що матеріали за
результатами контрольного заходу
формуються у справу у послідовності,
визначеній додатком 1 до цього Порядку.
Згідно Додатку 1 до Порядку визначено
послідовність формування матеріалів у
справу за результатами контрольних
заходів, зокрема, у п. 13,14. вказані: акт,
складений за результатами
контрольного заходу; додатки
(додаткова документація, складена за
результатами контрольного заходу,
пояснення тощо) до акта ревізії
(перевірки державних закупівель) в
порядку посилання на них.

Вказаним Порядком не визначено ані
кількість примірників акту ревізії,
яку належить формувати, ані додатків до
них. При цьому окремо зазначені як
складові справи акт ревізії та додатки
до нього.

Відповідно до п.п. 3,38 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550:
акт ревізії - документ, який
складається посадовими особами
контролюючого органу, що проводили
ревізію, фіксує факт її проведення та
результати. Заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них є невід'ємною частиною
акта; акт ревізії складається у трьох
примірниках: перший - для контролюючого
органу, другий - для об'єкта контролю,
третій - для передачі правоохоронним
органам у випадках, передбачених цим
Порядком та законодавством. Для
унеможливлення підробки примірники
акта візуються посадовою особою
контролюючого органу на кожній
сторінці із зазначенням на останній
сторінці загальної кількості сторінок.
Третій примірник акта ревізії до
передачі правоохоронному органу
зберігається у матеріалах ревізії. На
звернення правоохоронного органу про
видачу акта ревізії у разі, коли третій
примірник вже надіслано іншому
правоохоронному органу, контролюючий
орган повідомляє про його назву,
реквізити супровідного листа та видає
завірену копію акта ревізії.

Наказом Державної фінансової
інспекції України від 14.12.2011 N 90
затверджені Методичні рекомендації
щодо здійснення інспектування
органами Державної фінансової
інспекції України, які розроблено
відповідно до Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" та
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 р. N 550, з
метою забезпечення єдиних підходів до
підготовки до ревізії, її проведення,
оформлення результатів та реалізації
матеріалів.

Пунктом 3 Методичних рекомендацій
передбачено, що основні вимоги до
оформлення результатів ревізії,
порядку підписання акта ревізії та
реалізації матеріалів визначені в
Порядку проведення інспектування.
Методичні рекомендації деталізують
загальні вимоги та особливості
підготовки до проведення ревізії,
проведення та оформлення її
результатів і реалізації матеріалів
ревізії в межах вимог, визначених
Порядком проведення інспектування.

Згідно п.5.4 Методичних рекомендацій
додатки до акта ревізії складаються у
тій кількості, що і акт ревізії (крім
пояснень посадових осіб). Оригінали
взятих в ході ревізії пояснень винних
осіб долучаються до першого примірника
акта ревізії, який залишається в органі
Держфінінспекції. До другого та
третього примірників акта ревізії
долучаються копії відповідних
пояснень, завірені в установленому
порядку особою, яка їх надала.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що нормативно визначено
обов'язок формування трьох примірників
актів ревізії з додатками до них.

Позивач в ході розгляду справи не
заперечувала відсутність додатків до
третіх примірників актів ревізії
Інституту тваринництва НААН України,
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, Державної
екологічної інспекції в Харківській
області та Харківського міжрайонного
управління водного господарства.
Зазначила, що нею було надано вимогу
для виготовлення відповідних копій
додатків до в.о. начальника ДФІ в
Харківській області Каліннікова В.В. (т.
2 а.с. 178, т. 4 а.с. 110).

Згідно п. 4.2.21 Положення про відділ
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів Державної
фінансової інспекції в Харківській
області, із змінами, (т. 1, а.с. 243а-245а), до
посадових обов'язків начальника
відділу, ОСОБА_1 входить, зокрема,
здійснює контроль за веденням
діловодства у Відділі, формуванням
ревізійних справ, збереженням
документів; організовує роботу з
документами у відповідності з чинним
законодавством; організовує в межах
своїх повноважень роботу щодо
забезпечення охорони державної,
комерційної та службової таємниці у
відділі.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що були наявні підстави
для притягнення позивача до
відповідальності у вигляді догани
згідно наказу № 12-д від 30.08.13 року за
неналежне виконання посадових
обов'язків в частині здійснення
контролю за веденням діловодства у
відділі, що призвело до відсутності
додатків до третіх примірників актів
ревізій інституту тваринництва НААН
України, Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, Державної
екологічної інспекції в Харківській
області та Харківського міжрайонного
управління водного господарства.

Суд зазначає, що відповідач при
винесенні спірного Наказу діяв в межах
та у спосіб передбачений чинним
законодавством, у зв'язку з чим суд
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позову в частині позовних
вимог про скасувати наказ ДФІ в
Харківській області від 30.08.2013 №12-д про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання посадових
обов'язків в частині здійснення
контролю за веденням діловодства у
відділі.

Стосовно факту втрати третього тому
ревізії справи Харківської державної
зооветеринарної академії, суд зазначає
наступне.

Позивач в судовому засіданні та
письмових поясненнях зазначила, що про
факт її незабезпечення збереженню
документів ревізійної справи
Харківської державної зооветеринарної
академії», вона дізналась лише у момент
ознайомлення її з Наказом про
звільнення від 31.12.2013 року №616-о.
Зазначила, що з приводу факту нібито
незабезпечення нею збереження
документів відповідач не проводив
службове розслідування та не задавав
їй питань і не зажадав від неї пояснень,
чим на думку позивача порушив
встановлений вимогами ст. 149 КЗпП
України порядок застосування
дисциплінарних стягнень.

Матеріалами справи підтверджено, що у
період з 01.07.2013 по 31.07.2013 року робочою
групою ДФІ у Харківській області було
проведено аудит ефективності
діяльності відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів.

31.07.2013 року відповідно до наказу
Держінспекції в Харківській області
№357-О у відповідності до Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування з метою
дослідження обставин неналежного
проведення планової ревізії
Харківської державної зооветеринарної
академії проведено службове
розслідування.

Під час дослідження якості
документування ревізійних дій, під час
проведення службового розслідування
Держінспекцією України листом від
20.08.2013 року № 25-18/1237 було витребувано
ревізійні матеріали Харківської
державної зооветеринарної академії в
кількості трьох томів.

21.08.2013 року заступником начальника
відділу інспектування в
агропромисловому комплексу та сфері
використання природних ресурсів
ОСОБА_9 було надано доповідну записку, в
якій зазначено, що третій том справи
Харківської державної зооветеринарної
академії відсутній, проте відсутність
третього тому ревізійної справи
пов'язана з неповерненням його
відділом внутрішнього аудиту під час
проведення внутрішнього аудиту
діяльності підрозділу.

Наказом Держфінінспекції в
Харківській області № 192 від 22.08.2013
року у зв'язку з відсутністю третього
тому справи №07/11/8 ревізії Харківської
державної зооветеринарної академії,
які витребувано Держфінінспекцією
України супровідним листом від 20.08.2013
року № 25-18/1237 та по ревізійних
матеріалах якої проводиться службове
розслідування у відношенні фахівців
відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів, було
створено комісію, якою вподальшому
було проведено суцільну
інвентаризацію документації відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів та документації
відділу внутрішнього аудиту на предмет
виявлення зниклого тому справи.

Згідно з висновкам комісії, проведеною
суцільною інвентаризацією
документації відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів та
відділу внутрішнього аудиту наявність
третього тому справи ревізії ХДЗВА не
встановлено.

28.08.2013 року Держфінінспекцією в
Харківській області було винесено
Наказ №11-Д, яким зокрема, зобов'язано
начальника відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
ОСОБА_1 забезпечити у ввіреному
підрозділі дотримання вимог
нормативних документів, які
регламентують здійснення державного
фінансового контролю в Україні; з метою
відновлення втрачених додатків
третього тому справи ревізії
Харківської державної зооветеринарної
академії, в термін до 30.08.2013 року
направити відповідний запит до
Харківської державної зооветеринарної
академії щодо надання завірених копій
документів, які знаходились у третьому
томі ревізійної справи.

Крім того, вказаним наказом визначено,
що питання про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
начальника відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
ОСОБА_1 буде розглянуто із врахуванням
результатів внутрішнього аудиту
ефективності підрозділу, який
проведено з 01.07.2013 р. до 31.07.2013 року та з
врахуванням тематичних перевірок
підрозділів на предмет дотримання
вимог п.5.4 Методичних рекомендацій №90.

29.08.2013 року на виконання вимог
вищевказаного наказу начальником
відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
ОСОБА_1 було підготовлено запит до
Харківської державної зооветеринарної
академії від 29.08.2013 року №07-25/9228 щодо
надання завірених копій документів до
акту ревізії від 15.06.2012 р. № 07-20/7.
Вказаний запит був виготовлений за
підписом В.о. начальника Каліннікова
В.В.

30.08.2013 року за результатами суцільної
інвентаризації документації відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів та відділу
внутрішнього аудиту, комісією було
складено Акт про відсутність третього
тому справи №07-11/09 матеріалів ревізії
Харківської державної зооветеринарної
академії, яку проводили фахівці
відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів.(т.2
с.53)

Вподальшому, начальником
Держфінінспекції в Харківській
області супровідним листом № 24-26/9531
було повідомлено прокуратуру
Дзержинського району м. Харкова про
факт втрати третього тому справи №07-11/09
матеріалів ревізії Харківської
державної зооветеринарної академії,
для відповідного реагування.

На підставі листа №42013-90-134 від 10.09.2013
року прокуратури Дзержинського району
м. Харкова до ЄРДР було внесено
відповідні відомості за №0000134 за
ч.1 ст.357 КК України « Викрадення,
привласнення, вимагання документів,
штампів, печаток, заволодіння ними
шляхом шахрайства чи зловживання
службовим становищем або їх
пошкодження». (т.1 а.с. 125-126).

Матеріалами справи підтверджено, що за
період з 01.09.2013 року по 30.12.2013 року
включно ОСОБА_1 було відпрацьовано 9
робочих днів, а саме з 15 по 18 жовтня 2013
року та з 21 по 25 жовтня 2013 року.

Судом встановлено, що у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 з 30.08.2013 року по 31.12.2013 року, за
виключенням кількох днів, перебувала
на лікарняному, що підтверджується
наявними у матеріалах справи листами
тимчасової непрацездатності, тільки
31.12.2013 року, після виходу її на роботу з
лікарняного, начальнику відділу ОСОБА_1
о 10:29 було вручено запитання щодо
надання пояснень, зокрема щодо
обставин зникнення третього тому
справи ревізії Харківської державної
зооветеринарної академії та
запропоновано з'явитись о 11:00 до
відділу внутрішнього аудиту для
ознайомлення з матеріалами службового
розслідування, а також матеріалами,
які стосуються незабезпечення
схоронності 3 тому ревізійної справи
Харківської державної зооветеринарної
академії .

Надаючи оцінку правомірності
вказаного порушення з боку позивача,
суд виходить з наступних норм діючого
законодавства.

Наказом № 49 від 31.01.2012 року Державної
фінансової інспекції в Харківській
області було затверджено, зокрема,
Положення про Відділ інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів.

Суд зазначає та матеріалами справи
підтверджено, що позивач була
ознайомлена з вказаним положенням про
відділ інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
Державної фінансової інспекції в
Харківській області, що
підтверджується її особистим підписом
(т.3 а.с. 232-245).

Згідно п.2.2.19 вказаного положення
відділ відповідно до завдань,
покладених на нього, виконує такі
функції, зокрема, у встановленому
порядку формує ревізійні справи і у
визначений термін передає її на
збереження.

Відповідно до розділу 4 вказаного
порядку відділ очолює начальник, який
призначається на посаду та
звільняється з посади начальником
Держфінінспекції в Харківській
області за погодженням з
Держфінінспекцією України, в порядку
передбаченому чинним законодавством.

Начальник відділу, в межах своєї
компетенції, здійснює
організаційно-розпорядчі та
консультативно-дорадчі функції по
забезпеченню виконання завдань,
покладених на відділ, зокрема здійснює
контроль за веденням діловодства у
Відділі, формуванням ревізійних справ,
збереженням документів; організовує в
межах своїх повноважень роботу щодо
забезпечення охорони державної,
комерційної та службової таємниці у
відділі.

Тобто, вказаним порядком чітко
передбачено обов"язки начальника
відділу, зокрема ведення діловодства у
Відділі, формування ревізійних справ
та збереженням документів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
Державною фінансовою інспекцією в
Харківській області, доведено не
виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків,
визначених п.4.2.21 Положення про відділ,
а саме не забезпечено збереження
документів у відділі.

Посилання позивача на те, що про факт її
незабезпечення збереженню документів
ревізійної справи Харківської
державної зооветеринарної академії,
вона дізналась лишу у момент
ознайомлення її з Наказом про
звільнення від 31.12.2013 року №616-о, суд
вважає не обґрунтованим, оскільки в
матеріалах справи наявна копія
доповідної записки від 30.08.2013 року
ОСОБА_1 до Начальника ДФІ в Харківській
області Косінова С.А., в якій вона
зазначила про не правомірність
винесення Наказу №11-Д від 28.08.2013 року
яким було притягнуто ОСОБА_9 до
дисциплінарної відповідальності, та
яким було зобов'язано ОСОБА_1
забезпечити у ввіреному підрозділі
дотримання вимог нормативних
документів, які регламентують
здійснення державного фінансового
контролю в Україні та з метою
відновлення втрачених додатків
третього тому справи ревізії
Харківської державної зооветеринарної
академії, в термін до 30.08.2013 року
направити відповідний запит до
Харківської державної зооветеринарної
академії щодо надання завірених копій
документів, які знаходились у третьому
томі ревізійної справи.

Тобто, станом на 28.08.2013 року, ОСОБА_1 була
обізнана про втрату третього тому
ревізії Харківської державної
зооветеринарної академії та про те, що
питання про притягнення її до
дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання своїх посадових
обов'язків буде розглянуто із
врахуванням результатів внутрішнього
аудиту ефективності підрозділу, який
проведено з 01.07.2013 р. до 31.07.2013 року та з
врахуванням тематичних перевірок
підрозділів на предмет дотримання
вимог п.5.4 Методичних рекомендацій №90.

Щодо порушення ОСОБА_1 етики
державного службовця, а саме вимоги
ст.5 Закону України «Про державну
службу» в частині допущення вчинку,
який негативно вплинув на репутацію
державного службовця, яке встановлено
за результатами проведеного
службового розслідування, суд зазначає
наступне.

Позивач в судовому засіданні та
письмових поясненнях зазначила, що
Інспекцією було поширено недостовірну
інформацію відносно неї у власному
Акті розслідування від 31.12.2013 р., в якому
міститься прямий наклеп на її адресу та
принижують гідність позивача як
державного службовця, оскільки, як
зазначає ОСОБА_1 з 02.09.2013 року вона
перебувала на лікарняному з
гіпертонічним кризом, про що свідчать
листи непрацездатності. Позивач
зазначила, що в акті не наведено
обґрунтовану інформацію про
відхилення мого клопотання. Крім того,
позивач вважає, що Інспекцією порушено
вимоги п.9 Порядку проведення
службового розслідування, згідно якого
про дату і місце ознайомлення з актом
службового розслідування особа,
відносно якої проводиться
розслідування, повідомляється за день
до його проведення. ОСОБА_1 вважає, що
акт службового розслідування не може
вважатись достовірним і підлягає
скасування.

Судом встановлено, що на підставі
звернень прокуратури Харківської
області від 16.09.2013 №07/1/1-151-13 та від 19.09.2013
№07/1/1-1150 в період з 23.09.2013 по 11.10.2013
фахівцями Держфінінспекції в
Харківській області проведено спільну
перевірку окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Харківської державної зооветеринарної
академії за період з 01.01.2011 по 31.12.2011
року, під час якої досліджувалися
питання, порушені у зверненні
громадянина ОСОБА_8 від 12.09.2013 року.

За результатами спільної перевірки,
якою досліджено період 2011 року,
встановлені фінансові порушення в
загальній сумі 779,9 тис. грн., в т.ч.
необґрунтовані витрати бюджетних
коштів - 462,9 тис.грн, з них витрати, що
призвели до збитків - 442,1 тис. грн. та
інші порушення фінансової дисципліни -
317,0 тис. гривень.

При цьому, останній контрольний захід в
ХДЗВА проведено фахівцями
Держфінінспекції в Харківській
області відповідно до п. 2.14 Плану
контрольно - ревізійної роботи
Держфінінспекції України на II квартал
2012 року за період за 2011 року (акт
ревізії від 15.06.2012 № 07-20/07).

Проте, зазначеним контрольним заходом
в ХДЗВА, проведеним фахівцями Відділу
за той же період 2011 року, не були
виявлені ревізією порушення
фінансової дисципліни при виплаті
заробітної плати в сумі 16,7 тис.грн.,
факти покриття видатків, пов'язаних з
наданням платних послуг, за рахунок
коштів загального фонду кошторису в
сумі 351,1 тис.грн., необґрунтованої
виплати заробітної плати трьом штатним
працівникам академії за рахунок
загального фонду бюджету в сумі 20,8
тис.грн., здійснення розрахунків у не
грошовій формі шляхом проведення
взаємозаліку в сумі 316,9 тис.грн.,
необгрунтованих видатків ТОВ СП
„Вікторія ВТ" за покіс та подрібнення
зеленої маси кукурудзи в сумі 26,0
тис.грн., незаконні видатки по
підзвітних коштах у сумі 1,1 тис.грн., а
також завищення витрат фактичної
собівартості науково - дослідних робіт
в сумі 17,2 тис.грн. та збитки від
списання дебіторської заборгованості
з терміном позовної давності, що минув,
без проведення позовної роботи у сумі
30,1 тис.гривень.

При цьому, акт ревізії ХДЗВА від 15.06.2012
№ 07-20/07 начальником відділу ОСОБА_1
прийнято без зауважень про що свідчить
її підпис на зворотному боці
останнього аркуша акта з резолюцією
„Акт прийнято, підпис". Недоліки,
виявлені в діяльності ХДЗВА спільною
перевіркою у вересні - жовтні 2013 року,
не знайшли відображення висновку до
матеріалів ревізії фінансово -
господарської діяльності ХДЗВА,
погоджених 03.07.2012 заступником
начальника Держфінінспекції в
Харківській області ОСОБА_12

Інспекцією встановлено порушення
начальником відділу ОСОБА_1 вимог п.2.1
наказу Держфінінспекції України від
18.01.2006 року №18 „Про посилення
внутрішнього контролю в органах
Держфінінспекції" в частині вивчення
акта на предмет додержання
об'єктивності, ясності та вичерпності
опису виявлених фактів і ревізійних
дій, повноти виконання програми
ревізії та, у разі наявності недоліків,
надання необхідних вказівок щодо їх
усунення та доопрацювання.

Крім того, вказані факти на думку
перевіряючих свідчать про невиконання
ОСОБА_1 посадових обов'язків,
визначених п. 4.2.4 Положення про відділ в
частині забезпечення виконання
покладених на відділ завдань щодо
здійснення державного фінансового
контролю та забезпечення
результативності контрольних заходів.

Вподальшому з метою дослідження
зазначених фактів, ДФІ в Харківській
області звернулась до ректора
Харківської державної зооветеринарної
академії з запитом від 31.10.2013 року
№24-25/12031 щодо надання пояснень про
обставини проведення ревізії, яка
проводилась фахівцями Інспекції в
термін з 04.05.2012 року до 08.06.2012 року.(т.2
а.с. 27)

На що ректором Харківської державної
зооветеринарної академії голові
комісії - першому заступнику
начальника Держфінінспекції в
Харківській області Каліннікову В.В.
було надано пояснення, в яких, зокрема,
ректор повідомив, що 04.09.2013 року біля
Харківського національного
університету ім. Каразіна до нього
підійшли в минулому заступник
начальника Держфінінспекції ОСОБА_12,
начальник відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
ОСОБА_1 та заступник начальника відділу
ОСОБА_9 Зазначені особи повідомили
ОСОБА_6 що Держфінінспекцією України
відмовлено у проведенні позапланової
ревізії Харківської державної
зооветеринарної академії, яку хотіла
провести Держфінінспекція в
Харківській області, тому перевірити
порушені питання можливо лише при
позитивному рішенні суду.

Додатково зазначені особи повідомили
ОСОБА_6, про те, що вони можуть в
подальшому його проконсультувати із
вказаного питання, якщо в нього буде
така потреба, тобто нададуть йому
правову підтримку.

Також в своїй відповіді ОСОБА_6
зазначив, що 23.09.2013 року до нього
зателефонував фахівець
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_9 та просив не надавати
ніяких документів для перевірки
фахівцям Держфінінспекції в
Харківській області, які на виконання
доручення прокуратури Харківської
області досліджували окремі питання
фінансово-господарської діяльності
Харківської державної зооветеринарної
академії, та по можливості знищити
зазначені документи. На що, ОСОБА_6
повідомив, що документи до роботи
комісії буде надано в повному обсязі, і
запевнено, що у разі виявлення
фахівцями Держфінінспекції в
Харківській області порушень
фінансової дисципліни, винні особи
будуть відповідати за свою роботу.(т.2
а.с. 28-29).

Вподальшому, у зв'язку з надходженням
інформації щодо ймовірно неетичних дій
начальника відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
ОСОБА_1 та заступника начальника цього
ж відділу ОСОБА_9, з метою дослідження
питання недодержання ними
законодавства про державну службу,
порушення етики поведінки державного
службовця, відповідно до Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування В.о.
начальника Держфінінспекції в
Харківській області було видано Наказ
№ 598-о від 18.12.2013 року про проведення
службового розслідування в термін з
18.12.2013 року по 17.02.2014 року.

Комісією у складі заступника
начальника Держфінінспекції в
Харківській області, начальника
відділу правової роботи, начальника
відділу кадрів в термін з 18.12.2013 року до
31.12.2013 року було проведено службове
розслідування яке оформлено Актом
службового розслідування від 31.12.2013
року.

Згідно висновків вказаного акту
службового розслідування встановлено,
що зважаючи на обставини, викладені у
поясненні ректора Харківської
державної зооветеринарної академії
ОСОБА_6 та результати спільної
перевірки фахівцями Держфінінспекції
в Харківській області у вересні-жовтні
2013 року, що свідчить про неналежне
виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків,
комісія дійшла висновку щодо
правдивості матеріалу, викладеного у
поясненні ректора ОСОБА_6

Також, службовим розслідуванням
підтверджено факти щодо недодержання
ОСОБА_1 законодавства про державну
службу, порушення етики державного
службовця, чим порушено вимоги ст.5
Закону України «Про державну службу» в
частині допущення вчинку, який
негативно вплинув на репутацію
державного службовця.

За допущений вчинок, який порочить її
як державного службовця та
дискредитує органи Державної
фінансової інспекції України, комісією
запропоновано притягнути ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності.

Надаючи оцінку правомірності
вказаного порушення з боку позивача та
правомірності дій Держфінінспекції у
Харківській області щодо складання
акту службового розслідування від
31.12.2013 року щодо недодержання
позивачем законодавства про державну
службу, порушення етики поведінки
державного службовця, суд виходить з
наступних норм діючого законодавства.

Так, під час розгляду справи в судовому
засіданні було викликано та допитано в
якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_12 та
ОСОБА_6

Так, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в судовому
засіданні зазначили, що ніякої
зустрічі з ректором Харківської
державної зооветеринарної академії
04.09.2013 року біля Харківського
національного університету ім.
Каразіна взагалі не було та не могло
бути.

Суд вважає, що вказані покази свідків
ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не є належними та
допустимими доказами в обґрунтування
позиції позивача, оскільки вказані
особи приймали безпосередньо участь у
проведенні зустрічі з ректором
Харківської державної зооветеринарної
академії, а також на час проведення
вказаної зустрічі працювали у
Державній фінансовій інспекції в
Харківській області та були
зацікавленими у приховуванні факту
зустрічі з ректором.

Свідок, ОСОБА_6 в судовому засіданні
зазначив, що 04.09.2013 р. чи 05.09.2013 року, він
точно не пам'ятає, за попередньою
домовленістю з вказаними особами біля
Харківського національного
університету ім. Каразіна відбулася
зустріч з ОСОБА_12, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на
якій йому повідомлено, що
Держфінінспекцією України відмовлено
у проведенні позапланової ревізії
Харківської державної зооветеринарної
академії, яку хотіла провести
Держфінінспекція в Харківській
області, тому перевірити порушені
питання можливо лише при позитивному
рішенні суду. Також, як зазначив свідок
ОСОБА_6, вказані особи просили не
надавати ніяких документів для
перевірки фахівцям Держфінінспекції в
Харківській області, які на виконання
доручення прокуратури Харківської
області досліджували окремі питання
фінансово-господарської діяльності
Харківської державної зооветеринарної
академії. На що, ОСОБА_6 повідомив, що
документи до роботи комісії буде
надано в повному обсязі, і запевнено, що
у разі виявлення фахівцями
Держфінінспекції в Харківській
області порушень фінансової
дисципліни, винні особи будуть
відповідати за свою роботу.

Також, ОСОБА_6 в судовому засіданні
вказав, що вказані особи в разі
необхідності запропонували йому
правову підтримку, яка на думку ОСОБА_6,
була запропонована з цілю приховання
дійсних обставин проведеної ревізії
ХДЗВА у 2012 році.

Щодо показання свідка ОСОБА_6, суд
зазначає, що дані покази є належними та
допустимими доказом по справі в
розумінні ст. 71 КАС України, оскільки
ОСОБА_6 є не заінтересованою особою та в
нього відсутні корисні наміри щодо
приховання самого факту проведення
зустрічі.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу регулюються Законом України
«Про державну службу», який визначає
загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Етика поведінки державного службовця
закріплена у статті 5 Закону України
"Про державну службу", за приписами якої
державний службовець повинен: сумлінно
виконувати свої службові обов'язки;
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування; не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Особливості дисциплінарної
відповідальності державних службовців
визначені у статті 14 наведеного Закону,
за приписами якої дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Загальні правила поведінки державного
службовця затверджено наказом
Головдержслужби України 23 жовтня 2000
року N 58, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 7 листопада 2000р. за N
783/5004.

Відповідно до розділу ІІ Правил
поведінки державного службовця,
державний службовець при виконанні
службових обов'язків повинен діяти на
підставі, в межах та у спосіб, які
передбачені Конституцією України та
законами України, а також чинними
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України;

- державний службовець повинен
сумлінно виконувати свої службові
обов'язки, проявляти ініціативу і
творчі здібності, постійно підвищувати
професійну кваліфікацію та
удосконалювати організацію своєї
роботи.

- державний службовець має виконувати
свої посадові обов'язки чесно,
неупереджено, не надавати будь-яких
переваг та не виявляти прихильність до
окремих фізичних і юридичних осіб,
політичних партій, рішуче виступати
проти антидержавних проявів і сил, які
загрожують порядку в суспільстві або
безпеці громадян.

- державний службовець повинен
сумлінно виконувати свої посадові
обов'язки, дотримуватися високої
культури спілкування, шанобливо
ставитися до громадян, керівників і
співробітників, інших осіб, з якими у
нього виникають відносини під час
виконання своїх посадових обов'язків.

- державний службовець зобов'язаний не
допускати дій і вчинків, які можуть
зашкодити інтересам суспільства та
держави чи негативно вплинути на його
репутацію.

- державний службовець має з належною
повагою ставитись до прав, обов'язків
та законних інтересів громадян, їх
об'єднань, а також юридичних осіб,
додержуватися загальновизнаних
етичних норм поведінки, культури
спілкування (уникати нецензурної
лексики, не допускати використання
підвищеної інтонації під час
спілкування), не повинен проявляти
свавілля або байдужість до їхніх
правомірних дій та вимог, допускати
прояви бюрократизму, відомчості та
місництва, нестриманість у
висловлюваннях та не вчиняти дій, що
дискредитують орган державної влади
або ганьблять репутацію державного
службовця.

Вказані норми також передбачені
Законом України «Про правила етичної
поведінки».

Згідно ст.18 Закону України «Про
правила етичної поведінки»
відповідальність за порушення правил
етичної поведінки, порушення особами,
уповноваженими на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
правил етичної поведінки, визначених
цим Законом, тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
кримінальну та матеріальну
відповідальність з урахуванням
особливостей правового статусу таких
осіб, визначених Конституцією і
законами України.

Таким чином, суд вважає, що Державною
фінансовою інспекцією в Харківській
області, доведено порушення ОСОБА_1
етики державного службовця, а саме
вимоги ст.5 Закону України «Про
державну службу» в частині допущення
вчинку, який негативно вплинув на
репутацію державного службовця, яке
встановлено за результатами
проведеного службового розслідування,
а саме проведення зустрічі з ректором
ХДЗВА, підчас якої запропоновано
правову допомогу з цілю приховання
дійсних обставин проведеної ревізії у
2012 році ревізії.

Щодо правомірності дій
Держфінінспекції у Харківській
області щодо складання акту службового
розслідування від 31.12.2013 року щодо
недодержання позивачем законодавства
про державну службу, порушення етики
поведінки державного службовця, суд
зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 з 02.09.2013 року по
31.12.2013 року перебувала на лікарняному,
та з"явилась до Державної фінансової
інспекції у Харківській області, лише
31.12.2013 року, фахівцями відповідача о 10-52
год. 31.12.2013 року ОСОБА_1 вручено Наказ
про проведення службового
розслідування, від підпису якого вона
відмовилась. Вимагала надати їй
документи, що підтверджують
достовірність негативної інформації.

Об 11-00 складено Акт про вручення ОСОБА_1
подання прокуратури, та повідомлено її
що з матеріалами вона може
ознайомитись у відділі внутрішнього
аудиту.

У зв"язку з тим, що станом на 12.00 год.
ОСОБА_1 до відділу внутрішнього аудиту
для ознайомленням із зазначеними
матеріалами не з"явилась, з матеріалами
не ознайомилась, пояснень з порушених
питань зокрема, щодо недотримання
етики державного службовця не надала,
першим заступником начальника
Держфінінспекції Калінніковим В.В..
начальником відділу внутрішнього
аудиту Вижгою В.В. та начальником
відділу кадрів Кулик А.А. було складено
відповідний Акт.

Вподальшому, о 14-00 ОСОБА_1 було вручено
для ознайомлення Акт службового
розслідування, проте позивач
відмовилась залишити розписку про
ознайомлення, у зв"язку з чим було
складено відповідний Акт від 31.12.2013
року.

Враховуючи викладені обставини суд
зазначає, що службове розслідування
було проведе у встановлені законом
строки з дотриманням відповідної
процедури. Разом з тим, матеріали
справи містять докази виклику позивача
для ознайомлення з матеріалами справи,
з результатами проведеного службового
розслідування.

Суд вважає, що позивача фактично не
було позбавлено можливості
реалізувати своє право на належний
захист своїх законних прав інтересів
при службовому розслідуванні, яке
полягало у наданні усних та письмових
пояснень, наданні відповідних доказів
по суті досліджених обставин тощо.

Таким чином, враховуючи показання
свідків, а також наявні у матеріалах
даної адміністративної справи докази,
суд дійшов висновку, що Державна
фінансова інспекція у Харківській
області при складанні акту службового
розслідування від 31.12.2013 року щодо
недодержання позивачем законодавства
про державну службу, порушення етики
поведінки державного службовця діяла у
відповідності, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладені обставини,
враховуючи те, що судом встановлено
правомірність дій відповідача, щодо
винесення спірного наказу № 12-д від
30.08.13 року про оголошення начальнику
відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
ОСОБА_1 догани за неналежне виконання
посадових обов'язків, беручи до уваги
те, що Державною фінансовою інспекцією
в Харківській області, доведено не
виконання ОСОБА_1 посадових обов'язків,
визначених п.4.2.21 Положення про відділ,
а саме не забезпечено збереження
документів у відділі та доведено
порушення ОСОБА_1 етики державного
службовця, а саме вимоги ст.5 Закону
України «Про державну службу» в
частині допущення вчинку, який
негативно вплинув на репутацію
державного службовця, яке встановлено
за результатами проведеного
службового розслідування, враховуючи
висновки прокуратури, суд розцінює,
вказані порушення ОСОБА_1 як
систематичне невиконання нею без
поважних причин обов'язків, покладених
на неї трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Так, матеріалами справи підтверджено,
що у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 з 02.09.2013
року по 31.12.2013 року перебувала на
лікарняному та з"явилась до Державної
фінансової інспекції у Харківській
області, лише 31.12.2013 року, о 10-29 год.
ОСОБА_1 вручено доповідну записку
Вижги В.В. в якій містились запитання,
щодо зустрічі з ректором ХДЗВА, хто був
ініціатором, щодо третього тому
ревізійної справи, які вчинено заходи
щодо розшуку 3 тому та інш. Та зазначено,
що відповідь необхідно надати до 12-00
год. 31.12.2013 року.

ОСОБА_1 надаючи відповідь зазначила, що
надати пояснення в термін до 31.12.2013 року
до 12 год. не взмозі, та надасть
пояснення після ознайомлення з
документами.

Вподальшому о 10-52 год. ОСОБА_1 вручено
Наказ про проведення службового
розслідування, від підпису якого вона
відмовилась. Вимагала надати їй
документи, що підтверджують
достовірність негативної інформації.

Об 11-00 складено Акт про вручення ОСОБА_1
подання прокуратури, та повідомлено її
що з матеріалами вона може
ознайомитись у відділі внутрішнього
аудиту.

У зв"язку з тим, що станом на 12.00 год.
ОСОБА_1 до відділу внутрішнього аудиту
для ознайомленням із зазначеними
матеріалами не з"явилась, з матеріалами
не ознайомилась, пояснень з порушених
питань щодо незабезпечення
схоронності третього тому справи
ХДЗВА, недотримання етики державного
службовця та обставин реалізації
ревізійних матеріалів ДП ДГ "Кутузівка
не надала, першим заступником
начальника Держфінінспекції
Калінніковим В.В.. начальником відділу
внутрішнього аудиту Вижгою В.В. та
начальником відділу кадрів Кулик А.А.
було складено відповідний Акт.

Вподальшому, о 14-00 ОСОБА_1 було вручено
для ознайомлення Акт службового
розслідування, проте позивач
відмовилась залишити розписку про
ознайомлення, у зв"язку з чим було
складено відповідний Акт .

31.12.2013 р. о 14-25 після погодження з ДФІ
України Наказом в.о. начальника
Державної фінансової інспекції в
Харківській області Калінніковим В.В.
видано Наказ №616-о від 31.12.2013 року, яким
звільнено ОСОБА_1 з посади начальника
відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
Державної фінансової інспекції в
Харківській області за систематичне
невиконання без поважних причин
службових обов'язків (в частині
недотримання етики поведінки
державного службовця, незабезпечення
збереження документів ревізійної
справи Харківської державної
зооветеринарної академії) та у зв'язку
із попереднім застосуванням до неї
заходу дисциплінарного стягнення у
вигляді догани, п.3 ст.40 КЗпП України, за
погодженням з Держфінінспекцією
України.

Суд зазначає, що вичерпний перелік
підстав розірвання трудового договору
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу визначено
статтею 40 Кодексу законів про працю
України. Зокрема, відповідно до п.3 ч.1
зазначеної статті трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Відповідно до ч.2 статті 40 Кодексу
законів про працю України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Це правило не поширюється
на випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

Матеріалами справи підтверджено та
судом вище встановлено, що начальник
відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
Державної фінансової інспекції в
Харківській області ОСОБА_1
систематично не виконувала без
поважних причин обов'язки, покладені на
неї трудовим договором та правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, судом встановлено, що до
позивача раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного стягнення у
вигляді догани. Працівник під час
звільнення була працездатна та не
знаходилась у відпустці.

Отже, відповідачем правомірно
застосовано при звільненні ОСОБА_1 п.3
ч.2 ст.40 Кодексу законів про працю
України як підставу для звільнення.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення відповідачем було враховано
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи, її ставлення до
виконання службових обов'язків.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відповідність процедури
звільнення позивача із займаної
публічної посади чинним юридичним
вимогам. Наявні матеріали справи
вказують на дотримання Державної
фінансової інспекції в Харківській
області принципів законності та
верховенства права при звільненні
ОСОБА_1

За таких обставин, позовні вимоги в
частині визнання незаконними та
вчиненими з особистих мотивів дії
Відповідача щодо безпідставного
звільнення позивача за п.3 ст. 40 КЗпП
України і скасування наказу ДФІ в
Харківській області від 31.12.2013 №616-о
"Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності та звільнення з
посади" є необґрунтованими та такими
що не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про
скасування акту службового
розслідування від 31.12.2013 щодо
недодержання позивачем законодавства
про державну службу, порушення етики
поведінки державного службовця;
скасування довідки від 18.10.2013 перевірки
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Харківської державної зооветеринарної
академії за період 01.01.2011 по 31.12.2011;
скасування акту службового
розслідування від 11.11.2013 по факту
нібито неналежного виконання
посадових обов'язків співробітниками
відділу позивача в частині співпраці з
фахівцями Держсільгоспінспекції,
визнання в повному обсязі
недостовірною інформацію, викладену у
поясненні ректора ХДЗВА ОСОБА_6 від
01.11.2013 та у акті службового
розслідування від 31.12.2013, суд зазначає
наступне.

Відповідно до чинного законодавства
згідно пункту 1 частини 2 статті 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті (довідці), не
породжують обов'язкових юридичних
наслідків. Водночас твердження
контролюючого органу є висновками
тільки контролюючого органу,
зазначення яких в акті (довідці) не
суперечить чинному законодавству. Такі
твердження акта можуть бути
підтверджені або спростовані судом у
разі спору про законність рішень, дій, в
основу яких покладені згадувані
висновки акта.

Враховуючи викладене, суд приходить
висновку, що акт (довідка) не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні статті 17 КАС, не зумовлює
виникнення будь-яких прав і обов'язків
для осіб, робота (діяльність) яких
перевірялися, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
(довідка) є носієм доказової інформації
про виявлені порушення вимог
законодавства, документом, на підставі
якого приймається відповідне рішення,
а тому оцінка акта (довідки), в тому
числі й оцінка дій службових осіб
органу щодо його складання, викладення
у ньому висновків перевірки, може бути
надана судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішень, прийнятих на
підставі таких актів (довідок).

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
відмови в задоволенні даної частини
позовних вимог через недоведеність
позивачем факту порушення його прав та
інтересів.

Щодо позовних вимог про скасування
наказу ДФІ в Харківській області від
15.11.2013 №14-Д про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, оголошеної головному
державному фінансовому інспектору
ОСОБА_13 за результатами службового
розслідування, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Наказ ДФІ в Харківській області від
15.11.2013 №14-Д є правовим актом
індивідуальної дії відносно
конкретної фізичної особи, відповідно
має створювати правові наслідки саме
для цієї особи.

З огляду на зазначене, вказані позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки не стосуються прав та
інтересів позивача, отже, не можуть їх
порушувати.

Щодо позовних вимог про стягнення з
Відповідача на користь позивача
матеріальної допомоги на оздоровлення
в розмірі середньомісячної заробітної
плати в сумі 6518,40 гривень.

Відповідно до статті 35 Закону України
"Про державну службу" державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Згідно п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України від 9 березня 2006 р. N 268
Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів,
надано право керівникам органів,
зазначених у пункті 1 цієї постанови, у
межах затвердженого фонду оплати
праці: надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про відпустки" право працівника на
щорічні основну та додаткові відпустки
повної тривалості у перший рік роботи
настає після закінчення шести місяців
безперервної роботи на даному
підприємстві.

Також, відповідно до статті 12 Закону
України "Про відпустки" щорічну
відпустку на прохання працівника може
бути поділено на частини будь-якої
тривалості за умови, що основна
безперервна її частина становитиме не
менше 14 календарних днів.

Отже, вказана матеріальна допомога у
повному обсязі надається до основної
безперервної частини щорічної
відпустки, яка має становити не менше 14
календарних днів.

Зазначена позиція викладена у Листі
Національного агентства України з
питань державної служби від 02.11.2011 р. N
7183/12-11 Щодо виплати матеріальної
допомоги на оздоровлення державним
службовцям.

Також, згідно з ч. 2 ст.161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

При вирішенні справи судом
встановлено, що 15.09.2010 Верховним Судом
України винесена постанова у справі у
за позовом ОСОБА_3 до Національної
акціонерної компанії «Надра України»,
третя особа голова правління
Національної акціонерної компанії
«Надра України» Пономаренко Олександр
Володимирович, про зміну формулювання
причин звільнення, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, компенсації за невикористану
відпустку, матеріальної допомоги на
оздоровлення та відшкодування
моральної шкоди.

В рішенні Верховного суду України по
цій справі зазначено, що Судова палата
у цивільних справах Верховного Суду
України дійшла висновку, що право на
отримання матеріальної допомоги
виникає в разі отримання відпустки, а
не в разі виникнення права на
відпустку. Відпустка ОСОБА_3 не
надавалася, а при звільненні була
нарахована та виплачена компенсація за
невикористану відпустку.

Враховуючи викладені у постанові
Верховного суду України висновки,
враховуючи , що Державною фінансовою
інспекцією у Харківській області було
проведено остаточний розрахунок при
звільнені ОСОБА_1 з урахуванням
грошової компенсації за невикористану
відпустку (т.2 а.с. 38), а також враховуючи
те, що позивачу основна відпустка не
надавалася, у ОСОБА_1 не виникло підстав
для отримання матеріальної допомоги на
оздоровлення, отже в зазначеній
частині позовних вимог належить
відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
Відповідача на користь позивача
грошової винагороди згідно Порядку
видачі грошової винагороди державним
службовцям за сумлінну безперервну
працю в органах державної влади,
зразкове виконання трудових
обов'язків, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
лютого 2003 р. N 212, в розмірі 2-х
середньомісячних заробітних плат в
сумі 13036,80 гривень, судом встановлено
наступне.

Відповідно до п. 1 Порядку № 212 грошова
винагорода державним службовцям за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків (далі - грошова
винагорода) видається особам, які
пропрацювали безперервно на посадах
державних службовців в одному або
кількох органах державної влади не
менше ніж 10 років.

Відповідно до п. 2 Порядку № 2122 грошова
винагорода видається один раз на п'ять
років за умови зразкового виконання
посадових обов'язків та відсутності
порушень трудової дисципліни з
урахуванням щорічної оцінки виконання
державним службовцем покладених на
нього завдань та обов'язків (далі -
щорічна оцінка). Винагорода видається,
якщо за результатами проведення
щорічної оцінки рівень виконання
державним службовцем обов'язків та
завдань оцінений як "добрий" і "високий".
При цьому повинні враховуватися
результати щорічних оцінок за п'ять
років.

Згідно з п. 5 Порядку № 2122 грошова
винагорода керівним працівникам і
спеціалістам видається на підставі
рішення керівника відповідного органу
державної влади, а керівникам органів
та їх заступникам - рішення керівника
органу вищого рівня.

Згідно зі статтею 151 КЗпП України
протягом строку дисциплінарного
стягнення до працівника не
застосовуються заходи заохочення.
Статтею 143 КЗпП України встановлено, що
відповідні заходи заохочення
визначаються правилами внутрішнього
трудового розпорядку або
встановлюються у колективному
договору, іншому локальному
нормативному акті роботодавця.

З огляду на вказане, умовами для
виплати грошової нагороди є:
безперервна праця особи на посаді
державних службовців в одному або
кількох органах державної влади не
менше ніж 10 років, виконання посадових
обов"язків з урахуванням щорічної
оцінки виконання державним службовцем
покладених на нього завдань та
обов"язків (за результатами проведення
щорічної оцінки рівень виконання
державним службовцем обов"язків та
завдань оцінений як "добрий" і
"високий"), відсутність порушень
трудової дисципліни, наявність подання
на видачу працівникові грошової
винагороди підготовленої
безпосереднім керівником після
одержання відповідної інформації від
кадрової служби.

Враховуючи те, що наказом Державної
фінансової інспекції в Харківській
області №12-Д від 30.08.2013 року ОСОБА_1 було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляду догани, яку
станом на 31.12.2013 року не знято, право на
отримання зазначеної виплати на день
звільнення ОСОБА_1 відсутнє.

У зв"язку з наведеним, суд вважає за
необхідно відмовити у задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
Відповідача на користь позивача
грошової винагороди згідно Порядку
видачі грошової винагороди державним
службовцям за сумлінну безперервну
працю в органах державної влади,
зразкове виконання трудових
обов'язків, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
лютого 2003 р. N 212, в розмірі 2-х
середньомісячних заробітних плат в
сумі 13036,80 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення з
Відповідача на користь позивача
моральної шкоди в сумі 32886,0 гривень, суд
зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок душевних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до підпункту 2 частити
третьої статті 23 Цивільного кодексу
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, виходячи з наведених норм
матеріального права, суд вважає, що
обставинами справи не підтверджено та
позивачем не надано належних
обґрунтувань, з яких міркувань вона
виходила, визначаючи розмір заявленої
до відшкодування моральної шкоди.

Згідно постанови Пленуму Верховного
суду України" Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди) за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і здоров"
умовах тощо), яке призвело до його
моральних страждань. втрати нормальних
життєвих зв"язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов"язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузової належності.

Оскільки питання відшкодування
моральної шкоди регулюються
законодавчими актами, введеними у
дію в різні строки, суду необхідно в
кожній справі з'ясовувати характер
правовідносин сторін і встановлювати
якими правовими нормами вони
регулюються, чи допускає відповідне
законодавство відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин,
коли набрав чинності законодавчий акт,
що визначає умови і порядок
відшкодування моральної шкоди в цих
випадках, та коли були вчинені дії,
якими заподіяно цю шкоду( Абзац перший
пункту 5 із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного суду N 5 (
v0005700-01 ) від 25.05.2001 )

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. ( Абзац пункту 5 в
редакції Постанови Пленуму
Верховного суду N 5 ( v0005700-01 ) від 25.05.2001 )

Судам необхідно враховувати, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 )
(набрала чинності 13 січня 2000 р.) за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя,
обов'язок по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Умови відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, передбачені
укладеним сторонами контрактом, які
погіршують становище працівника
порівняно з положеннями ст. 237-1 КЗпП (
322-08 ) чи іншим законодавством, згідно зі
ст. 9 КЗпП є недійсними. ( Пункт 13 в
редакції Постанови Пленуму
Верховного суду N 5 ( v0005700-01 ) від 25.05.2001 )

Враховуючи те, що судом доведено
правомірність дій відповідача, щодо
винесення спірних правових актів, а
також Наказу №616-о від 31.12.2013 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів
Державної фінансової інспекції в
Харківській області, підстави для
виплати ОСОБА_1 моральної шкоди
відсутні.

У зв"язку з наведеним суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
адміністративного позову в частині
позовних вимог про стягнення з
Відповідача на користь позивача
моральної шкоди в сумі 32886,0 гривень.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з Відповідача витрати в сумі 3000,0 грн.
понесені позивачем за надання їй
правової допомоги суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.87 КАС України, судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням
огляду доказів на місці та вчиненням
інших дій, необхідних для розгляду
справи.

Частиною 2 статті 94 КАС України,
визначено, що у разі якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -
суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов"язані
із залученням свідків та проведення
судових експертиз.

У зв"язку з тим, що судом відмовлено у
задоволенні позовних вимог, суд
вважає, що судові витрати за
результатами розгляду даної справи, до
яких відносяться також витрати на
правову допомогу стягненню на користь
позивача не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
передбачених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінуючи усі докази, дослідженні
в ході судового розгляду у їх
сукупності, та те що відповідачем
доведено правомірність дій щодо
винесення спірних правових актів, суд
вважає за необхідне відмовити у
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160- 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Харківській області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, в.о. начальника
Державної фінансової інспекції в
Харківській області Калінніков В.В.,
Державна фінансова інспекція України,
про поновлення на роботі,
відшкодування моральної шкоди, оплату
за час вимушеного прогулу, виплату
матеріальної допомоги та грошової
винагороди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Суддя
Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений
01.08.2014 року.