Справа № 818/2/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.Справа № 818/2/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 20.03.2014р. по справі №
818/2/14

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

02.01.2014 року позивач - фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту -
позивач) - звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 21.11.2013 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з єдиного податку з
фізичних осіб на суму 2 306грн.25коп., від
21.11.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 205 627грн.50коп.,
від 21.11.2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на суму 163
823грн.91коп., а також податкове
повідомлення-рішення від 21.11.2013 року
№ про нарахування
адміністративного штрафу у розмірі 510
грн., винесені Шосткинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Сумській області.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено у
повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 21.11.2013 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з єдиного податку з фізичних осіб на
загальну суму 2 306грн.25коп., в тому числі
за основним платежем на суму 1845грн. та
штрафної санкції на суму 461грн.25коп.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 21.11.2013 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 205 627грн.50коп, в тому числі
за основним платежем на суму 164 502грн. та
штрафної санкції на суму 41 125грн.50коп.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 21.11.2013 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування, на
загальну суму 163 823грн.91коп., в тому
числі за основним платежем на суму 131 059
грн.13коп. та штрафної санкції на суму 32
764грн.78коп.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 21.11.2013 року № про
нарахування адміністративного штрафу
та інших санкцій у розмірі 510 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції позивач
подав заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, в яких, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, просив
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просила постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення.

Представник відповідача в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не прибув, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представника позивача, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ОСОБА_2
зареєстрований Виконавчим комітетом
Шосткинської міської ради Сумської
області 10.09.2003 року в якості фізичної
особи - підприємця, про що видано
свідоцтво про державну реєстрацію
НОМЕР_1.

ФО-П ОСОБА_2 перебуває на податковому
обліку в Шосткинській ОДПІ з 12.09.2003
року.

ФОП ОСОБА_2 у період з 01.01.2012 року до
25.01.2013 року здійснював
фінансово-господарську діяльність на
спрощеній системі оподаткування та був
платником єдиного податку групи 2, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом серія Б №588172 (а.с.126).

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.11
п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України,
відповідно до наказу Шосткинської ОДПІ
від 12.02.2013 року №116 згідно постанови
слідчого відділу ДПС у Сумській
області від 28.01.2013 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ФО-П ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства в
період з 01.01.2012 року по 25.01.2013 року та
відповідно до затвердженого плану
перевірки, за результатами якої
складено акт перевірки від 28.02.2013 року
№249/17-0203- (а.с.10-32).

Згідно висновків податкового органу,
ФО-П ОСОБА_2 порушено:

- п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України -
незбереження первинних документів,
ведення яких передбачено
законодавством;

- п.2 п.291.4 ст.291, пп.4 п.293.4 ст.293 ПК України,
у зв'язку з чим донараховано єдиного
податку в розмірі 1845грн. (здійснення
діяльності, яка не дає право
застосовувати спрощену систему
оподаткування, яка полягає у наданні
послуг не платникам єдиного податку);

- п.177.2 ст.177 ПК України, в результаті
чого занижено податок з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності в період з 01.04.2012 року до
31.12.2012 року на загальну суму 131
059грн.13коп.;

- п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.187.3 ст.187 ПК
України, внаслідок чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 164
502грн. (а.с.18-22, 27-28, 31).

На акт перевірки від 28.02.2013 року
№249/17-0203- позивачем подані
письмові заперечення ( а.с.73-75).

Відповідач листом від 26.03.2013 року за
вих. № 3854/Ж/17- надав відповідь на
заперечення до акту перевірки, яким
повідомив, що зауваження, викладені в
запереченнях, є безпідставними, а акт
перевірки від 28.02.2013 року №249/17-0203-
відповідає вимогам чинного
законодавства. ( а.с.179-184).

За результатами перевірки
Шосткинською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.11.2013 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з єдиного податку з
фізичних осіб на суму 2306 грн. 25коп.,
податкове повідомлення-рішення від
21.11.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 205 627 грн. 50коп.,
податкове повідомлення-рішення від
21.11.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на суму 163 823 грн.
91коп., а також податкове
повідомлення-рішення від 21.11.2013 року
№ про нарахування
адміністративного штрафу у розмірі
510грн. (а.с.34-39, 42-43)

Не погодившись із вищевказаними
податковими повідомленнями -
рішеннями, позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
- суб'єкт владних повноважень не надав
суду письмових пояснень або доказів, що
б спростували доводи
адміністративного позову, тому
прийняті повідомлення-рішення
підлягають визнанню протиправними та
скасуванню у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до п.2 п.291.4 ст.291 Податкового
кодексу України до другої групи
суб'єктів господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
належать фізичні особи - підприємці,
які здійснюють господарську
діяльність з надання послуг, у тому
числі побутових, платникам єдиного
податку та/або населенню, виробництво
та/або продаж товарів, діяльність у
сфері ресторанного господарства, за
умови, що протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на
фізичних осіб - підприємців, які
надають посередницькі послуги з
купівлі, продажу, оренди та оцінювання
нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК
009:2005), а також здійснюють діяльність з
виробництва, постачання, продажу
(реалізації) ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння. Такі
фізичні особи - підприємці належать
виключно до третьої або п'ятої групи
платників єдиного податку, якщо
відповідають вимогам, встановленим для
таких груп.

Згідно з п.293.4 ст.293 ПК України ставка
єдиного податку встановлюється для
платників єдиного податку першої -
третьої і п'ятої груп у розмірі 15
відсотків: 1) до суми перевищення обсягу
доходу, визначеного у підпунктах 1, 2, 3 і
5 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу; 2) до
доходу, отриманого від провадження
діяльності, не зазначеної у свідоцтві
платника єдиного податку, віднесеного
до першої або другої групи; 3) до доходу,
отриманого при застосуванні іншого
способу розрахунків, ніж зазначений у
цій главі; 4) до доходу, отриманого від
здійснення видів діяльності, які не
дають права застосовувати спрощену
систему оподаткування.

Як правомірно враховано судом першої
інстанції, вичерпний перелік видів
діяльності, які не дають права на
застосування спрощеної системи
оподаткування, наведено в п.291.5 ст.291 ПК
України, серед яких відсутній такий вид
діяльності як "надання послуг особам,
які не є платниками єдиного податку", що
зазначено в акті перевірки від 28.02.2013
року №249/17-0203- в якості порушення
позивачем норм п.2 п.291.4 ст.291, пп.4 п.293.4
ст.293 ПК України (а.с.21).

Здійснення видів діяльності, які не
дають права застосовувати спрощену
систему оподаткуванню, є однією з
підстав для анулювання свідоцтва
платника єдиного податку за рішенням
контролюючого органу в порядку та у
строки, визначені у п.299.15 ст.299 ПК
України.

Судом першої інстанції правомірно
враховано, що податковим органом
рішення про анулювання свідоцтва
платника єдиного податку при винесенні
інших рішень про донарахування податку
на доходи фізичних осіб та податку на
додану вартість за наслідками такого
анулювання не виносилося.

Матеріали справи свідчать, що між ФОП
ОСОБА_2 та ТОВ "Тіру" ЛТД укладені
договори оренди складських приміщень
№04 та №05 від 01.04.2011 року, розташованих
за адресою: Сумська область, м. Шостка,
вул. Шевченка,57, загальною площею 400кв.м.
та 100 кв.м. (а.с.108-112, 117-121) та оформлені
акти здачі-прийняття нежитлових
приміщень (а.с.113, 122).

30.05.2012 року між ТОВ "Тіру ЛТД" та ФО-П
ОСОБА_2 укладені угоди про розірвання
договорів оренди та підписані акти
здачі-приймання складських приміщень.
(а.с.114-115, 123-124).

На виконання вказаних договорів
виписані рахунки-фактури №СФ-000068 від
30.09.2011 року на суму 600 грн. за оренду
нежитлового приміщення площею 400 кв.м.
за вересень 2011 року, №СФ-0000067 від 30.09.2011
року на суму 200 грн. за оренду
нежитлового приміщення площею 100 кв.м.
за вересень 2011 року, №СФ-0000072 від 31.10.2011
року на суму 200 грн. за оренду
нежитлового приміщення площею 100 кв.м.
за жовтень 2011 року, №СФ-0000073 від 31.10.2011
року на суму 600 грн. за оренду
нежитлового приміщення площею 400 кв.м.
за жовтень 2011 року, №СФ-00025/6 від 30.12.2011
року на суму 1200 грн. 178). за оренду
нежитлового приміщення площею 400 кв.м.
за листопад-грудень 2011 року (а.с.174-178).

На підставі виставлених рахунків №68
від 30.09.2011 року, №67 від 30.09.2011 року, №72 та
№73 від 31.10.2011 року орендарем проведено
платежі на банківський рахунок
орендодавця на загальну суму 1 100грн.,
про що свідчать відповідні виписки
(а.с.127-128).

Крім того, 29.03.2012 року ТОВ "Тіру" ЛТД
здійснений платіж у сумі 11 200 грн.,
отриманий позивачем як оплата за
поставлені мішки в кількості 11 000 штук,
згідно з рахунком-фактурою №СФ-00000008
від 15.03.2012 року (а.с.129, 173).

Загальна сума сплачених коштів у 2012
році становить 12 300 грн. (а.с.127-129), в тому
числі: 11 200 грн. - оплата за поставлені
ФОП ОСОБА_2 мішки, а 1 100 грн. - оплата за
оренду нежитлових приміщень
відповідно до догорів №04 та №05 від
01.04.2011 року.

Як убачається із матеріалів справи,
сплата грошових коштів фактично
відбулася не за послуги, надані в
першому кварталі 2012 році, як це вказано
в акті перевірки (а.с.20), а за послуги,
надані за вересень-грудень 2011 року, з
яких 1 300 грн. повернуто ТОВ "Тіру" ЛТД у
зв'язку із виставленням вимоги №17/1 від
30.03.3012 року, що підтверджується
прибутковим касовим ордером №27 від
30.03.2012 року (а.с.76-77, 155-156).

До складу доходу платника єдиного
податку, визначеного статтею ст.292
Податкового кодексу України , не
включаються: ) суми коштів (аванс,
передоплата), що повертаються покупцю
товару (робіт, послуг) - платнику
єдиного податку та/або повертаються
платником єдиного податку покупцю
товару (робіт, послуг), якщо таке
повернення відбувається внаслідок
повернення товару, розірвання договору
або за листом-заявою про повернення
коштів (п.п. 292.11.5 п.292.11 ст.292 Податкового
кодексу України).

Отже, кошти в сумі 1 300 грн. взагалі не
мали включатися в дохід платника
єдиного податку та впливати на розмір
донарахованих податкових зобов'язань,
а ФОП ОСОБА_2 відносно контрагента ТОВ
"Тіру" ЛТД у 2012 році не здійснював
діяльності, яка не дає йому права
перебувати на спрощеній системі
оподаткування (2 група платника єдиного
податку).

З приводу взаємовідносин позивача з ДП
"Шосткинський лісгосп", колегія суддів
зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що у
червні 2012 року ФОП ОСОБА_2 отримав на
розрахунковий рахунок грошові кошти в
загальній сумі 3 360 грн., сплачених ДП
"Шосткинський лісгосп", яке не
зареєстровано відповідно до
рахунку-фактури №СФ-0000016 від 06.06.2012 року
за надані послуги з техобслуговування
автомобільного обладнання (а.с.60-61,130-131).

Проте, серед вичерпного переліку видів
діяльності, які не дають право на
застосування спрощеної системи
оподаткування, та
організаційно-правові форми, які
виключають таку діяльність, що
міститься в п.291.5 ст.291 Податкового
кодексу України, не вказано такого виду
діяльності як "техобслуговування
автомобільного обладнання".

Щодо здавання ФО-П ОСОБА_3 в оренду
частини приміщення, площею 10 кв.м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, згідно
з договором №13 від 10.09.2012 року (а.с.201-206),
колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи убачається, що
на час укладання договору оренди та
складання акту здачі-приймання частини
приміщення від 10.09.2012 року остання
перебувала на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
копією свідоцтва платника єдиного
податку серія НОМЕР_2 (а.с.145).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що посилання представників
відповідача на перебування ФО-П ОСОБА_3
на спрощеній системі оподаткування
тільки з 01.01.2012 року до 30.09.2012 року, після
чого вона здійснювала діяльність на
загальній системі оподаткування в
період з 01.10.2012 року до 31.12.2012 року (а.с.200,
207) не можуть бути визнані
обґрунтованими, оскільки чинним
законодавством України не передбачено
обов'язку суб'єктів господарювання, а
також не надано їм право перевіряти
правомірність діяльності -
контрагентів за господарськими
договорами, їх мету діяльності,
достовірність даних, вказаних ними у
первинних документах, а також
контролювати показники податкової
звітності іншого платника податку, в
тому числі і перевіряти підстави
переходу контрагентів зі спрощеної на
загальну систему оподаткування.

Також, під час проведення перевірки не
встановлено фактів отримання
позивачем від ФОП ОСОБА_3 грошових
коштів на виконання умов договору
оренди №13 від 10.09.2012 року, як зазначено
в акті від 28.02.2013 року №249/17-0203-
(а.с.20).

Крім того, як убачається із висновку №
8 економічного експертного дослідження
від 03.03.2014 року (а.с.186-193) дослідженням
поданих документів не підтверджується
документально та не відповідає діючому
законодавству висновок податкової
перевірки ФО-П ОСОБА_2 щодо заниження
та несплати в бюджет єдиного податку у
сумі 1845грн., пені у сумі 2грн.44коп. за
несвоєчасну сплату податку з доходів
фізичних осіб, податку з доходів
фізичних осіб за період з 01.04.2012 року до
31.12.2012 року на загальну суму 131
059грн.13коп., а також податку на додану
вартість на загальну суму 164 502 грн.
(а.с.193).

При цьому, експерт у висновку зазначає,
що дослідженням не підтверджено
здійснення позивачем видів діяльності,
які не дають права на застосування
спрощеної системи оподаткування
(а.с.192), а також зазначено про
відсутність підстав для застосування
ставки єдиного податку в першому
кварталі 2012 року у розмірі 15% та
анулювання свідоцтва платника єдиного
податку ФОП ОСОБА_2 з 01.04.2012 року з
донарахуванням ПДВ та податку на
доходи фізичних осіб.

Судом першої інстанції правомірно
відхилено доводи представників
відповідача стосовно того, що вказаний
висновок економічного експертного
дослідження не може бути об'єктивним,
оскільки, наданий на замовлення
позивача, а не за ухвалою суду, оскільки
вказані доводи відповідача суперечать
вимогам Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.1998р. №53/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 03.11.1998
року за №705/3145.

Так, згідно з п. 1.3. вказаної Інструкції
відповідно до чинного законодавства на
замовлення адвокатів, захисників та
осіб, які самостійно захищають свої
інтереси, їх представників, а також на
замовлення юридичних та фізичних осіб
можуть виконуватись експертні
дослідження, що потребують спеціальних
знань. Результати експертних
досліджень викладаються в письмових
висновках експертних досліджень
згідно з чинним законодавством України

Відповідно до ч. 2 п.1.8 Інструкції
підставою проведення експертного
дослідження є письмова заява (лист)
замовника (юридичної або фізичної
особи) з обов'язковим зазначенням його
реквізитів, з переліком питань, які
підлягають розв'язанню, а також
об'єктів, що надаються.

Як вбачається із висновку економічного
експертного дослідження, на експертне
дослідження №8 від 03.03.2014 року (а.с.186-193)
поставлено питання щодо підтвердження
документальної та нормативної
обґрунтованості висновку податкової
перевірки ФОП ОСОБА_2 щодо заниження та
несплати в бюджет єдиного податку у
сумі 1845грн., пені у сумі 2грн.44коп. за
несвоєчасну сплату податку з доходів
фізичних осіб, податку з доходів
фізичних осіб за період з 01.04.2012 року до
31.12.2012 року на загальну суму 131
059грн.13коп., а також податку на додану
вартість на загальну суму 164 502 грн.
(а.с.193).

При цьому, експертне дослідження
проводилось на підставі наданих ОСОБА_2
первинних документів (договорів
оренди, виписок за банківськими
рахунками, рахунків-фактур,
листа-вимоги, листа-звернення,
прибуткового касового ордера,
свідоцтва платника єдиного податку,
Книги обліку доходів і витрат №5136/1204
від 20.01.2012 року) встановлювалась
відповідність господарських операцій
вимогам нормативних актів з
оподаткування, обліку та контролю.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про відсутність
порушень позивачем п.2 п.291.4 ст.291, пп.4
п.293.4 ст.293 ПК України, внаслідок чого
податкове повідомлення-рішення від
21.11.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з єдиного
податку з фізичних осіб на суму 2
306грн.25коп. є протиправним та підлягає
скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
21.11.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 205 627грн.50коп.,
від 21.11.2013 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, на суму 163
823грн.91коп., колегія суддів зазначає
наступне.

Оскільки ФО-П ОСОБА_2 не здійснювалось
будь-яких операцій, передбачених п.291.5
ст.291 ПК України, рішення про анулювання
свідоцтва платника податків
контролюючим органом не приймалося, то
висновки відповідача про те, що
позивачем порушені п.177.2 ст.177 ПК
України та п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.187.3
ст.187 ПК України є помилковими, а
вказані рішення такими, що підлягають
скасуванню.

Щодо висновків акту перевірки про
порушення позивачем п.44.1, п.44.3 ПК
України за не надання під час
проведення перевірки первинних
документів щодо підтвердження
здійснюваних господарських операцій з
постачання товару (накладні, касові
чеки, прибуткові ордера та ін.) та
нарахуванням за це адміністративного
штрафу в сумі 510 грн. , колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно ч.6 до ст. 128 Господарського
кодексу України
громадянин-підприємець зобов'язаний
вести облік результатів своєї
підприємницької діяльності відповідно
до вимог законодавства.

Згідно з п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платники
податків зобов'язані забезпечити
зберігання документів, визначених у
пункті 44.1 цієї статті, а також
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, не менш як 1095 днів
з дня подання податкової звітності,
для складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання - з передбаченого цим
Кодексом граничного терміну подання
такої звітності.

Пункт 85.2 статті 85 Податкового кодексу
України встановлює, що платник
податків зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам органів державної
податкової служби у повному обсязі всі
документи, що належать до предмета
перевірки або пов'язані з ним. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

Частиною 3 статі 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
суб'єкти підприємницької діяльності,
яким відповідно до законодавства
надано дозвіл на ведення спрощеного
обліку доходів та витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку та звітності.

Зокрема, згідно з пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 ПК
України платники єдиного податку
першої і другої груп та платники
єдиного податку третьої групи, які
не є платниками податку на додану
вартість, ведуть книгу обліку доходів
шляхом щоденного, за підсумками
робочого дня, відображення отриманих
доходів.

Пунктом 1 "Порядку ведення Книги обліку
доходів і витрат платників єдиного
податку першої і другої груп",
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 15.12.2011 року №1637,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.2011 року за №1534/20272,
визначено, що відповідно до підпункту
296.1.1 пункту 296.1 статті 296 глави 1
розділу XIV Податкового кодексу
України фізичні особи - підприємці, що
обрали спрощену систему
оподаткування та є платниками
єдиного податку першої і другої груп, а
також платники єдиного податку третьої
групи, які не є платниками податку на
додану вартість (далі - платник
податку), ведуть книгу обліку доходів
(далі - Книга), у якій щоденно, за
підсумками робочого дня, відображають
отримані доходи.

Відповідно до 5 Порядку №1637 записи у
Книзі виконуються за підсумками
робочого дня, протягом якого отримано
дохід, зокрема кошти, що надійшли на
поточний рахунок платника податку
та/або отримано готівкою, сума
заборгованості, за якою минув строк
позовної давності, фактично
безоплатно отримано товари (роботи,
послуги).

Саме записи в книзі обліку доходів і
витрат є основою для визначення
результатів господарської діяльності
платників єдиного податку першої і
другої груп та заповнення ними
податкової декларації за відповідний
податковий (звітній) період.

Отже, вищезазначеними
нормативно-правовими актами визначено
порядок ведення доходів і витрат
суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, однак ними не
передбачений обов'язок ведення такими
суб'єктами інших документів ніж ті, що
встановлені пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 ПК
України для фізичних осіб-підприємців.

Крім того, податковий орган в акті
перевірки від 28.02.2013 року №249/17-0203-
(а.с.13) зазначив, що при перевірці
використано в тому числі і Книгу обліку
доходів та витрат №5136/1204 від 20.01.2012 року
(а.с.132-144).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відсутність первинних документів під
час перевірки, обов'язок ведення яких
для фізичної особи-підприємця, який
належить до 2 групи платників єдиного
податку, не передбачений
законодавством, не може бути віднесене
до порушень установленого порядку
надання платником податку документів.

Зважаючи на те, що відсутні підстави
для донарахування суми податкового
зобов'язання за основним платежем,
тому відсутні підстави для
застосування відносно позивача
штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що висновок
податкового органу про порушення
позивачем положень п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК
України не знайшов свого підтвердження
під час розгляду справи, а тому
застосування штрафних (фінансових)
санкцій згідно з п.121.1 ст. 121 цього
кодексу є безпідставним, а відтак,
податкове повідомлення-рішення
суб'єкта владних повноважень від 21.11.2013
року № є незаконним.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Сумського окружного адміністративного
суду від 20.03.2014 року відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014р. по
справі № 818/2/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст ухвали виготовлений 28.07.2014 р.