Справа № 826/5684/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5684/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
червня 2014 року адміністративну справу
за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду у квітні 2014 року
позовній заяві ОСОБА_2 зазначав, що ним
було подано до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
(надалі за текстом - «Реєстраційна
служба») всі необхідні документи для
проведення державної реєстрації права
власності на належний йому садовий
будинок в обслуговуючому кооперативі
«Магнолія».

Посилаючись на те, що всупереч
положенням Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор відмовив у
реєстрації права власності, позивач
просив скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 12299860 від 09.04.2014 р. та
зобов'язати Реєстраційну службу
вчинити необхідні дії щодо державної
реєстрації права власності на підставі
його заяви від 04.04.2014 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
червня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
04 квітня 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до
Реєстраційної служби із заявою за
реєстраційним № 6135637 про проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень (щодо права власності) на
нерухоме майно (садовий будинок), що
розташоване по вул. Ентузіастів, 28, в м.
Києві.

За даними картки прийому заяви № 12197152
позивачем також було подано: довідку
садівничого товариства «Магнолія» № 3
від 04.02.2014 р. та її копію; технічний
паспорт виготовлений 14.03.2014 р.
товариством з обмеженою
відповідальністю «Техінвентаризація»,
копію довіреності; копію довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера;
копія паспорту громадянина України;
копію довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера.

09 квітня 2014 р. державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби прийнято рішення № 12299860 «Про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень».

Назване рішення вмотивоване тим, що
подані документи не відповідають
вимогам та не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.
Документи не дають можливість
встановити наявність речового права на
земельну ділянку, на якій ОСОБА_2
господарським способом збудовано
садовий будинок. Відповідно до
технічного паспорту садовий будинок
збудований у 1991 році, згідно з довідкою
кооперативу позивач є членом
кооперативу з 2004 року, проте
обслуговуючий кооператив «Магнолія»
згідно відомостей єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців зареєстрований лише у
2005 році. Крім того, дані обслуговуючого
кооперативу до реєстру речових прав на
нерухоме майно не внесені, що не дає
можливість відкрити розділ та
здійснити реєстрацію права власності
на нерухоме майно.

Спеціальним Законом, який визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 р.
№1952-IV (надалі за текстом - «Закон №
1952-IV»).

Стаття 2 названого Закону визначає
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно, як офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4
Закону № 1952-IV обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме право власності на нерухоме майно.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 15
Закону № 1952-IV перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначено Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868 (надалі за текстом -
«Порядок»).

Пунктом 36 Порядку встановлено, що для
проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 49 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності з видачею свідоцтва на
новозбудований об'єкт нерухомого майна
заявник подає: документ, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на земельну ділянку;
документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта; технічний паспорт на об'єкт
нерухомого майна; документ, що
підтверджує присвоєння об'єкту
нерухомого майна адреси.

За визначенням наведеним у пункті 1
Порядку новозбудований об'єкт - це
завершений будівництвом об'єкт
нерухомого майна, державна реєстрація
права власності на який проводиться
вперше.

Згідно пункту 28 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав виключно
за наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Виключний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень визначено статтею 24 Закону №
1952-IV.

Так, відповідно до пункту 4 частини 1
названої статті Закону № 1952-IV у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Таким чином, оскільки Порядком
передбачено, що для проведення
державної реєстрації права власності з
видачею свідоцтва на новозбудований
об'єкт нерухомого майна заявник, серед
іншого, повинен подати документ, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку, а позивачем такого документу
не було подано до Реєстраційної служби,
слід погодитись з висновком суду
попередньої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_2 на довідку
обслуговуючого кооперативу «Магнолія»
№ 3 від 04.02.2014 р. обґрунтовано не взято
судом до уваги.

Згідно цієї довідки позивач з 30 жовтня
2004 р. є членом кооперативу та
користувачем ділянки № 28.

Водночас, будь-які відомості про її
розмір та про те, що самому
обслуговуючому кооперативу «Магнолія»
виділялась земля, у поданих позивачем
документах відсутні.

Крім того, як вірно зазначив окружний
адміністративний суд, державну
реєстрацію обслуговуючого кооперативу
«Магнолія» проведено 07.02.2005 р.

Разом з тим, за даними названої довідки
та технічного паспорту ТОВ
«Техінвентаризація», будинок з
надвірними спорудами ОСОБА_2 побудував
ще у 1991 р.

Наведене не дає підстави для висновку,
що будівництво здійснювалось в межах
обслуговуючого кооперативу
«Магнолія».

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права, а
посилання скаржника на положення
частини 3 статті 4 Закону № 1952-IV є
помилковим.

Названою нормою передбачено, що право
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини)
може бути зареєстровано незалежно від
того, чи зареєстровано право власності
на земельну ділянку, на якій вони
розташовані.

Водночас, пункт 49 Порядку містить
вимогу не про реєстрацію права
власності на земельну ділянку, а про
подачу заявником документу, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 01
серпня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.