Справа № 809/2446/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р.
Справа № 809/2446/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Руміша В.Я.,

відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Богородчанському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
в розмірі 904, 47 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2014 року Державна податкова
інспекція у Богородчанському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в розмірі 904, 47 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем протиправно, в порушення
підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16,
пункту 295.3 статті 295 Податкового
кодексу України не сплачено єдиний
податок за ІІІ квартали 2013 року в
розмірі 904 47 гривень, внаслідок чого
утворено податковий борг у цій же сумі,
який відповідачем не сплачено.

Позивач в судове засідання не з'явився,
його представником суду направлено
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача.

Відповідач в судовому засідання суму
податкового боргу визнав.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення відповідача, дослідивши
докази, суд робить висновок, що
адміністративний позов слід
задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідач 24.02.2011
року зареєстрований, як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
копією витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. 25.02.2011 року взятий
державною податковою інспекцією у
Богородчанському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області на податковий облік, як платник
податків.

20.01.2012 року ОСОБА_1 подав до державної
податкової інспекції у
Богородчанському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області заяву про застосування
спрощеної системи оподаткування.

21.01.2012 року відповідачем отримано
свідоцтво платника єдиного податку.

Як встановлено судом, відповідачем
обрано вид підприємницької діяльності
згідно КВЕД: ремонт годинників та
ювелірних виробів, належить до третьої
групи платників податків. Відсоткова
ставка єдиного податку відповідача
становить 5 відсотків доходу.

09.07.2013 року та 09.10.2013 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 подано
позивачу податкову декларацію
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за півріччя та ІІІ
квартали 2013 року відповідно.

За півріччя 2013 року та ІІІ квартали 2013
року відповідачем сплата єдиного
податку в повному обсязі не здійснена.
Заборгованість відповідача по сплаті
єдиного податку за цей період
становить 904,47 гривень.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно пунктів 6.1 статті 6 Податкового
кодексу України податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно статті 8 Податкового
кодексу України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори (пункт 8.1). До
місцевих належать податки та збори, що
встановлені відповідно до переліку і в
межах граничних розмірів ставок,
визначених цим Кодексом, рішеннями
сільських, селищних і міських рад у
межах їх повноважень, і є обов'язковими
до сплати на території відповідних
територіальних громад (пункт 8.3).

Згідно підпункту 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
Податкового кодексу України до
місцевих податків належать єдиний
податок.

Статтею 16 Податкового кодексу України
визначені обов'язки платника податків,
згідно положень якої платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів (підпункт
16.1.3.), сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4).

Положеннями статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).
Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором
(пункт 36.2). Податковий обов'язок є
безумовним і першочерговим стосовно
інших неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом (пункт 36.3).

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлюються Главою 1
розділу XIV Податкового кодексу України.

Згідно пункту 291.2 статті 291 Податкового
кодексу України спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового
кодексу України встановлено, що
юридична особа чи фізична
особа-підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298
Податкового кодексу України
передбачено, що для обрання або
переходу на спрощену систему
оподаткування суб'єкт господарювання
подає до органу державної податкової
служби заяву.

Згідно пункту 291.4 статті 291 Податкового
кодексу України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на 6 груп
платників єдиного податку.

Відповідно підпункту 3 пункту 291.4
статті 291 Податкового кодексу України
третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень.

У відповідності до пункту 296.3 статті 296
даного Кодексу платники єдиного
податку платники єдиного податку
третьої - шостої груп подають до
контролюючого органу податкову
декларацію платника єдиного податку у
строки, встановлені для квартального
податкового (звітного) періоду.

Абзацом 2 пункту 294.1 статті 294
Податкового кодексу України
встановлено, що податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
третьої-шостої груп є календарний
квартал.

Статтею 293 Податкового кодексу України
встановлені ставки єдиного податку.

Відповідно до пункту 293.1 даної статті
Податкового кодексу України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Згідно підпункту 293.3.1 пункту 293.3 статті
293 даного Кодексу відсоткова ставка
єдиного податку встановлюється у
розмірі: для третьої і четвертої груп
платників єдиного податку: 3 відсотки
доходу - у разі сплати податку на додану
вартість згідно з цим Кодексом; 5
відсотків доходу - у разі включення
податку на додану вартість до складу
єдиного податку.

У відповідності до пунктів 295.3, 295.4
статті 295 Податкового кодексу України
платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал. Сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем порушено норми статті
295 Податкового кодексу України та не
сплачено узгоджену суму податкового
зобов'язання з сплати єдиного податку
за півріччя та ІІІ квартали 2013 року в
розмірі 904,47 гривень.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що позивачем на
виконання вимог пункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України надіслано
податкову вимогу за №131-25 від 18.03.2014
року, яку відповідач залишив без
реагування, а податковий борг за нею не
сплатив.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Таким чином, сума несплаченого
узгодженого грошового зобов'язання з
сплати єдиного податку в розмірі 904,47
гривень утворює податковий борг
відповідача у цьому ж розмірі, який ним
не сплачений.

Пунктом 10.6 статті 10 Податкового
кодексу України зарахування місцевих
податків та зборів до відповідних
місцевих бюджетів здійснюється
відповідно до Бюджетного кодексу
України.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити податковий борг. Наявність
такого обов'язку у відповідача є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, даний обов'язок
забезпечується Конституцією України,
стаття 67 якої передбачає, що кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового
кодексу передбачено, що стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадиться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податків
вимоги.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного
Кодексу стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідно пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Згідно статті 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що заявлена до стягнення
сума є узгодженою та являється
податковим боргом відповідача перед
бюджетом, який ним не сплачено та
підлягає стягненню з рахунків у банках,
що обслуговують відповідача та за
рахунок готівки, що йому належить в
дохід державного в розмірі 904,47 гривень.

За таких обставин, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що
обслуговують фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та
за рахунок готівки, що йому належить в
дохід місцевого бюджету селища
міського типу Богородчани
Богородчанського району
Івано-Франківської області податковий
борг з сплати єдиного податку за ІІІ
квартали 2013 року в розмірі 904 (дев'ятсот
чотири) гривні 47 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному
обсязі 05.08.2014 року.