Справа № К/9991/16235/12-С
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/16235/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М,

суддів
Кобилянського М.Г.,

Штульман І.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області на постанову
Старосинявського районного суду
Хмельницької області від 19 липня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 28 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в
Старосинявському районі Хмельницької
області про визнання неправомірними
дії та зобов'язання виплатити грошову
допомогу,

встановила:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в
Старосинявському районі Хмельницької
області про визнання неправомірними
дії та зобов'язання виплатити грошову
допомогу.

Постановою Старосинявського районного
суду Хмельницької області від 19 липня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28 грудня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області щодо відмови у
виплаті ОСОБА_2 грошової допомоги у
розмірі 10 посадових окладів при виході
на пенсію як державному службовцю.
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області виплатити ОСОБА_2
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів при виході на пенсію
як державному службовцю.

У касаційній скарзі Головне управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області просить
постанову Старосинявського районного
суду Хмельницької області від 19 липня
2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 28 грудня 2011 року скасувати, та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення судів першої та апеляційної
інстанції щодо правильності
застосування ними норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 10.03.2011 ОСОБА_2 звільнено
з посади заступника начальника
управління - начальника відділу
пенсійного забезпечення управління
Пенсійного фонду України в
Старосинявському районі Хмельницької
області в зв'язку з виявленою
невідповідністю виконуваній роботі за
станом здоров'я відповідно до пункту 2
частини 1 статті 40 КЗпП України. На час
звільнення позивач мала стаж державної
служби 20 років 7 місяців 15 днів, а
загальний трудовий стаж - 31 рік 10
місяців 21 день.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України від 16 грудня 1993 року
№3723-XII «Про державну службу» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII)
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Цим Законом визначено правовий
статус державних службовців,
особливості проходження державної
служби, порядок її припинення,
матеріальне та соціально-побутове
забезпечення державних службовців.

Згідно з частиною першою статті 37
Закону № 3723-XII на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

Згідно з частиною тринадцятою статті 37
Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) державним
службовцям у разі виходу на пенсію за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 30 Закону № 3723-XII, крім загальних
підстав, передбачених КЗпП, державна
служба припиняється у разі досягнення
державним службовцем граничного віку
проходження держслужби (для жінок - 55
років згідно зі статтею 23 цього ж
Закону), що по суті є виходом на пенсію.

Водночас статтею 38 КЗпП вихід на пенсію
визначається як підстава для
розірвання трудового договору з
ініціативи працівника.

Норми Закону № 3723-XII, якими
врегульовані питання пенсійного
забезпечення державних службовців, не
передбачають права на достроковий
вихід на пенсію чи скорочення
пенсійного віку.

Разом із тим така можливість
передбачена Законом України від 16
грудня 1993 року № 3721-XII «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» (далі - Закон № 3721-XII), який
визначає основні засади державної
політики щодо ветеранів праці, інших
громадян похилого віку і спрямований
на формування в суспільстві гуманного,
шанобливого ставлення до них і
забезпечення їх активного довголіття.

Відповідно до частини першої статті 21
Закону № 3721-XII особам передпенсійного
віку, трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, зокрема, у
зв'язку із виявленою невідповідністю
працівника займаній посаді за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок - 20
років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах, - стаж
роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Невідповідність працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, які
перешкоджають продовженню даної
роботи, передбачена пунктом 2 статті 40
КЗпП як окрема підстава розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу.

Звільнення за цим пунктом
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу. Відповідно до статті 44 КЗпП
працівнику виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку.

Отже, підставою для звільнення за
пунктом 2 статті 40 КЗпП не є вихід
працівника на пенсію.

Таким чином, законами № 3721-XII і № 3723-XII
врегульовані різні суспільні
відносини: норми Закону № 3721-XII
спрямовані на реалізацію державної
політики щодо ветеранів праці та
громадян похилого віку, а нормами
Закону № 3723-XII врегульовано професійну
діяльність державних службовців щодо
практичного виконання завдань і
функцій держави і цей Закон є
спеціальним у згаданих
правовідносинах.

Системний аналіз вищезгаданих норм
права з урахуванням відмінності
відносин, які ці норми регулюють, давав
колегії суддів підстави вважати, що
право на отримання грошової допомоги в
розмірі 10 посадових окладів мають
державні службовці, державна служба
яких припинена у зв'язку з виходом на
пенсію. У разі ж припинення
службово-трудових відносин у зв'язку з
невідповідністю працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я державному
службовцю виплачується вихідна
допомога, передбачена статтею 44 КЗпП.

Водночас Конституційний Суд України у
Рішенні від 26 листопада 2013 року
№11-рп/2013 роз'яснив, що в аспекті
конституційного звернення положення
частини тринадцятої статті 37 Закону №
3723-XII з наступними змінами в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 КЗпП,
статті 21 Закону № 3721-XII з наступними
змінами необхідно розуміти так, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», має право на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів, яке не
пов'язане з досягненням пенсійного
віку, визначеного в частині першій
статті 37 Закону № 3723-XII.

Конституційний Суд України відповідно
до пункту четвертого статті 13 Закону
України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР
«Про Конституційний Суд України»
приймає рішення та дає висновки у
справах щодо офіційного тлумачення
Конституції та законів України.

Статтею 69 цього Закону визначено, що
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання.

Аналогічний висновок щодо
застосування зазначених норм
матеріального права міститься у
постанові Верховного Суду України від
03 червня 2014 року №21-35а14.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Із урахуванням наведених
обставин постанову Старосинявського
районного суду Хмельницької області
від 19 липня 2011 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28 грудня 2011
року необхідно залишити без змін,
оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області залишити без
задоволення, а постанову
Старосинявського районного суду
Хмельницької області від 19 липня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 28 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, управління
Пенсійного фонду України в
Старосинявському районі Хмельницької
області про визнання неправомірними
дії та зобов'язання виплатити грошову
допомогу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
М.Г. Кобилянський

І.В. Штульман