Справа № 826/7035/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2014 року 08:00
№ 826/7035/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Дієса»доІнспекції з
питань захисту прав споживачів у
Сумській області провизнання дій
протиправними та скасування постанов
№№113, 114, 115, 116 від 04.12.2013 року, -
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Дієса»
(надалі - позивач або ТОВ «Дієса») з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Сумській області
(надалі - відповідач або Інспекція), в
- визнати дії Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Сумській
області щодо винесення постанови про
накладення штрафних санкцій №113, 114, 115,
116 від 04.12.2013 року у сукупності в розмірі
65 450,00 грн. протиправними;
- скасувати винесену Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Сумській області постанову №113 від
04.12.2013 року про накладення штрафних
санкцій на ТОВ «Дієса» в сумі 51 000,00 грн.;
- скасувати винесену Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Сумській області постанову №114 від
04.12.2013 року про накладення штрафних
санкцій на ТОВ «Дієса» в сумі 5 950,00 грн.;
- скасувати винесену Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Сумській області постанову №115 від
04.12.2013 року про накладення штрафних
санкцій на ТОВ «Дієса» в сумі 2 550,00 грн.;
- скасувати винесену Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Сумській області постанову №116 від
04.12.2013 року про накладення штрафних
санкцій на ТОВ «Дієса» в сумі 5 950,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.06.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
у судовому засіданні на 01.07.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
посадовими особами Інспекції в процесі
проведення перевірки діяльності
позивача порушено процедуру її
здійснення, а при винесенні
оскаржуваних постанов відповідачем
безпідставно, як стверджує представник
позивача, накладено штрафи на ТОВ
«Дієса» з підстав відсутності
національного знаку відповідності на
товарі, декларацій відповідності, а
також порушень при маркуванні товару
щодо найменування та місцезнаходження
У судове засідання 01.07.2014 року з'явився
представник позивача, який позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд задовольнити їх з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, явку свого
представника не забезпечив, хоча
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, що у
відповідності до положень ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) підтверджується
наявним у матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Про причини неявки у
судове засідання відповідач суду не
повідомляв, клопотань чи заяв про
розгляд справи без участі його
представника або про відкладення
судового засідання не заявляв.
Суд у судовому засіданні 01.07.2014 року на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
враховуючи неприбуття належним чином
повідомленого відповідача та
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, ухвалив про перехід до
розгляду справи у порядку письмового
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи,
посадовими особами Інспекції було
проведено позапланову виїзну
перевірку характеристик продукції ТОВ
«Дієса», розміщеної за адресою: м. Суми,
вул. Харківська, 1, за результатами чого
складено акт від 28.11.2013 року №000147
(надалі - акт перевірки), зі змісту якого
вбачається факт виявлених порушень,
вчинених позивачем, а саме: не
здійснення маркування національним
знаком відповідності, не надано
декларації відповідності (не проведена
процедура оцінки відповідності),
порушення маркування виробу щодо
найменування та місцезнаходження
виробника щодо ряду товарів.
Вказана перевірка, як вбачається зі
змісту вказаного вище акту перевірки,
проведена на підставі наказу від 27.11.2013
року №844, направлення від 27.11.2013 року
№163 та згоди Держспоживінспекції від
26.11.2013 року №5469-2-7/6.
За результатами перевірки позивача
Інспекцією винесено постанови про
накладення штрафних санкцій від 04.12.2013
- №113, якою за порушення п. 2 ч. 2 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» на ТОВ «Дієса» накладено
штраф у розмірі 3 000 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян у сумі 51 000,00
- №114, якою за порушення п. 1 ч. 3 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» на ТОВ «Дієса» накладено
штраф у розмірі 350 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян у сумі 5
- №115, якою за порушення п. 2 ч. 3 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» на ТОВ «Дієса» накладено
штраф у розмірі 150 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян у сумі 2 550,00
- №116, якою за порушення п. 3 ч. 3 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» на ТОВ «Дієса» накладено
штраф у розмірі 350 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян у сумі 5
Не погоджуючись з висновками
Інспекції, на підставі яких винесено
оскаржувані постанови від 04.12.2013 року
№№113, 114, 115 та 116, позивач звернувся до
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів зі скаргою за
вих.№388 від 01.04.2014 року, за результатами
розгляду якої позивача листом від
10.04.2014 року №2159-2-11/8 повідомлено про
можливість оскарження рішень,
приписів, дій чи бездіяльності органів
ринкового нагляду або їх посадових
осіб до суду.
Вважаючи оскаржувані постанови від
04.12.2013 року №№113, 114, 115 та 116
необґрунтованими, а дії щодо їх
винесення протиправними, позивач
звернувся з позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Нормативно-правовим актом, який
встановлює правові та організаційні
засади здійснення державного
ринкового нагляду і контролю
нехарчової продукції, є Закон України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» від
02.12.2010 року №2735-VІ (надалі - Закон №2735).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №2752,
ринковий нагляд здійснюється органами
ринкового нагляду в межах сфер їх
відповідальності. Органи ринкового
нагляду становлять єдину систему.
Згідно Переліку органів державного
ринкового нагляду та сфер їх
відповідальності, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011 року №573, сферою
відповідальності Держспоживінспекції
України є, зокрема, низьковольтне
електричне обладнання та
електрообладнання побутового
Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року
№465/2011, Державна інспекція України з
питань захисту прав споживачів (надалі
- Держспоживінспекція України) є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
При цьому, відповідно до п. 7
вищевказаного Положення, а також п. 1
Положення про інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України №206 від 09.11.2011 року
(надалі - Положення №206),
Держспоживінспекція України здійснює
свої повноваження через територіальні
Положенням №206 зафіксовано основні
завдання територіальних органів
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів є інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, до яких, у
тому числі, віднесено здійснення
державного ринкового нагляду у межах
сфери відповідальності відповідно до
повноважень, визначених Законами
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції», «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції», «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (п. 6.2.1
Положення №206); проведення перевірок
характеристик продукції, в тому числі
відбирати зразки продукції та
забезпечувати проведення їх
експертизи (випробування) (п. 6.2.2
Положення №206).
В свою чергу, нормативно-правовим
актом, який визначає правові та
організаційні засади, основні
принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб
і права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю), є Закон України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» від
05.04.2007 року №877-V (надалі - Закон №877).
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону №877, підставою
для здійснення позапланових заходів,
зокрема, є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 7 Закону №877
передбачено, що для здійснення
планового або позапланового заходу
орган державного нагляду (контролю)
видає наказ, який має містити
найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.
Вказане вище також кореспондується з
положеннями ч. 5 ст. 23 та пп. «а» п. 2 ч. 1
ст. 24 Закону №2735.
Так, представник позивача під час
судового розгляду справи наголошував
на тому, що у відповідача були відсутні
підстави для проведення перевірки
магазину ТОВ «Дієса», оскільки згода
Держспоживінспекції від 26.11.2013 року
№5469-2-7/6 та направлення від 27.11.2013 року
№163, які слугували підставою для
вказаної перевірки, визнані
протиправними та скасовані постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18.03.2014 року у справі
необґрунтованими вказані твердження,
оскільки, як вбачається з Єдиного
державного реєстру судових рішень,
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва скасована та прийнято
нову постанову, якою у задоволенні
вимог ТОВ «Дієса» відмовлено, а, відтак,
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18.03.2014 року у
справі №826/18856/13-а, якою представник
позивача обґрунтовує заявлені позовні
вимоги, не набрала законної сили у
встановленому законодавством порядку.

Водночас, як вбачається зі змісту
оскаржуваних постанов від 04.12.2013 року
№№113, 114, 115 та 116, останні винесені у
зв'язку з виявленими посадовими
особами Інспекції порушеннями ТОВ
«Дієса» положень п. 2 ч. 2 ст. 44, п.п. 1, 2 та 3
ч. 3 ст. 44 Закону №2735.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону №2735
передбачено, що до особи, яка ввела
продукцію в обіг або відповідно до
цього Закону вважається такою, що ввела
продукцію в обіг, застосовуються
штрафні санкції, зокрема, у разі
введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 1, 2 та 3 ч. 3 ст. 44 Закону №2735,
до розповсюджувача застосовуються
штрафні санкції у разі:

розповсюдження продукції, на якій
відсутній Національний знак
відповідності, якщо його нанесення на
продукцію передбачено технічним
регламентом на відповідний вид
продукції, - у розмірі від ста
п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від двохсот
до трьохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (п.1 ч. 3 ст. 44 Закону №2735);

розповсюдження продукції, щодо якої
неналежне застосовано Національний
знак відповідності (крім нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів), - у розмірі від
сімдесяти п'яти до ста п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від ста до
двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (п. 2 ч. 3 ст. 44
Закону №2735);

розповсюдження продукції без
декларації про відповідність, якщо
згідно з технічним регламентом
продукція при її розповсюдженні має
супроводжуватися такою декларацією, - у
розмірі від ста п'ятдесяти до двохсот
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а за
повторне протягом трьох років вчинення
такого самого порушення, за яке на
особу вже було накладено штраф, - у
розмірі від двохсот до трьохсот
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (п. 3 ч. 3 ст. 44
Закону №2735).

В свою чергу, положеннями ст. 33 Закону
України «Про стандарти, технічні
регламенти та процедури оцінки
відповідності» від 01.12.2005 року №3164-ІV
(надалі - Закон №3164) врегульовано, що
Кабінет Міністрів України визначає
зразок (опис) та затверджує правила
застосування Національного знака
відповідності, що використовується для
засвідчення відповідності технічним
регламентам. Національний знак
відповідності, визначений у технічному
регламенті, застосовується до всієї
продукції, яка є об'єктом та відповідає
вимогам цього технічного регламенту. У
разі оцінки відповідності продукції,
що є об'єктом технічних регламентів,
призначеним органом оцінки
відповідності до Національного знака
відповідності додається
ідентифікаційний код цього органу.
Національний знак відповідності
наноситься на упаковку або етикетку
продукції та на рекламні матеріали для
процесів або послуг, що відповідають
вимогам технічних регламентів. На
продукцію, процеси і послуги, які не
відповідають технічним регламентам, на
продукцію, процеси і послуги, які не
придатні для застосування
Національного знака відповідності або
знаків відповідності стандартам,
пакувальні або рекламні матеріали не
наносяться знаки або інші позначення,
подібні до визначеного Національного
знака відповідності, чи інші
позначення. Забороняється
застосування Національного знака
відповідності до продукції, процесів
або послуг, що є об'єктами технічного
регулювання, якщо це не визначено в
технічних регламентах.

Національний знак відповідності,
згідно з Описом національного знака
відповідності, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.11.2001 року №1599, має форму
незамкненого з правого боку основного
кола, усередині якого вміщено
стилізоване зображення трилисника.

При цьому, п. 5 Правил застосування
національного знака відповідності,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.11.2001 року №1599
(надалі - Правила №1599), визначено, що
знак відповідності наноситься на виріб
та/або на етикетку, тару, пакування,
експлуатаційну та товаросупровідну
документацію тощо, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом. Місце та спосіб нанесення
(друкування, наклеювання, гравірування,
травлення, штампування, лиття тощо)
знака відповідності визначається
виробником продукції.

Технічними регламентами можуть
встановлюватися особливості
застосування знака відповідності (п. 7
Правил №1599).

З акту перевірки вбачається, що
посадовими особами Інспекції при
перевірці позивача вказано про
порушення Технічного регламенту
низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.20009
року №1149 (надалі - Технічний регламент
№1149), та Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.07.2009
року №785 (надалі - Технічний регламент
№785).

Відповідно до п. 7 Технічного
регламенту №1149, перед введенням в обіг
на електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.

Разом з тим, національний знак
відповідності має відповідати вимогам,
наведеним у додатку 4 до цього
Технічного регламенту. Національний
знак відповідності наноситься
виробником чи уповноваженим
представником виготовлювача продукції
в Україні на кожний виріб
електрообладнання або, якщо це
неможливо, на пакування, інструкцію або
документ, в якому визначені гарантійні
зобов'язання, у спосіб, що забезпечує
його видимість, розбірливість та
незмивність. (п. 10 Технічного
регламенту №1149).

При цьому, виробник або уповноважений
представник повинен нанести
національний знак відповідності на
електрообладнання та скласти
декларацію про відповідність згідно з
вимогами пункту 2 додатка 4 до
Технічного регламенту (абз. 2 п. 1
додатку 3 до Технічного регламенту
№1149).

В свою чергу, відповідність апаратури
основним вимогам повинна
підтверджуватися декларацією про
відповідність, складеною виробником
або уповноваженим представником.
Виробник або уповноважений
представник повинен зберігати
декларацію про відповідність не менш
як 10 років після дати випуску останньої
одиниці апаратури (абз. 6 та 7 п. 13
Технічного регламенту №785).

Приписами п.19 Технічного регламенту
№785 визначено, що національний знак
відповідності наносять на апаратуру
або на табличку з її технічними даними
згідно з правилами застосування
національного знака відповідності,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001 р.
N 1599.

У разі коли його нанесення на апаратуру
неможливе або невиправдане через її
конструкцію, національний знак
відповідності повинен бути нанесеним
на пакування, якщо таке наявне, та на
супровідні документи.

Так, посадовими особами Інспекції під
час перевірки характеристик продукції
ТОВ «Дієса» встановлено не здійснення
останнім маркування національним
знаком відповідності, відсутність
декларацій відповідності (не
проведення процедури оцінки
відповідності), а також вказано про
порушення товариством маркування
виробу щодо найменування та
місцезнаходження виробника щодо ряду
товарів.

Разом з тим, суд вважає
необґрунтованими надані представником
позивача в якості доказів відсутності
вказаних вище порушень, виявлених
посадовими особами Інспекції, копії
декларацій про відповідність та копії
фотокарток, оскільки останні, зокрема,
лише фрагментарно підтверджують
наявність декларацій про
відповідність товару, про який
зазначено в акті перевірки. Так,
матеріалами справи не підтверджено, а
позивачем не доведено факту проведення
процедури оцінки відповідності
(наявності декларацій відповідності), у
тому числі, щодо електробритви Braun (№ 5
акту), праски Philips (№11 акту),
електричного чайнику ST (№27 акту),
електричного чайнику Tefal (№31 акту),
електричного чайнику Tefal (№32 акту). Щодо
копій фотокарток, наданих
представником позивача на
підтвердження наявності національного
знаку на товарах, що став об'єктом
перевірки, слід зазначити, що останні
вказують на наявність національного
знаку відповідності лише на товарах
торгівельних марок Sony, Ufo Eco Star 3000, Gorenje,
Zelmer, тобто лише частину торгівельних
марок, товари яких підлягали перевірці,
з урахуванням того, що з переважної
більшості копій таких фотокарток
видається за неможливе встановити
відповідність товарів, зображених на
них, товару, який перевірявся
Інспекцією та вказаний в акті
перевірки.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позивачем, з урахуванням
наявних у матеріалах справи доказів, не
спростовано висновків Інспекції,
зафіксованих в акті перевірки, на
підставі яких ґрунтується оскаржувані
постанови від 04.12.2013 року №№113, 114, 115 та
116.

Натомість, за результатами розгляду
матеріалів справи суд встановив
відсутність підстав для задоволення
позову та скасування оскаржуваних
рішень, які є законними та
обґрунтованими, вірними по суті, а,
отже, враховуючи відсутність підстав
для висновку про незаконність
проведення перевірки та, відповідно,
відсутність підстав для визнання
протиправними дій Інспекції під час
винесення постанов та у зв'язку з
прийняттям оскаржуваних рішень, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
не підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст.
158-163, 167, 254 КАС України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок