Справа № 826/9392/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 липня 2014 року 10:35
№ 826/9392/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.

при секретарі Мальчик І.Ю.,

за участю:

представника позивача: Донської Г.Г.,

представника відповідача: Вердоліної
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості та картки відмови в
прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 30.01.2014р.
№100270001/2014/300027/2; визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску товарів від
30.01.2014р.№100270001/2014/00068.

В судовому засідання, представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Позовні вимоги, позивач
обґрунтовує відсутністю правових
підстав для застосування, митним
органом, резервного методу визначення
митної вартості товару, що свідчить про
протиправність прийняних рішень.

В судовому засіданні, представник
відповідача, проти позову заперечував,
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі. Як на
підставу своїх заперечень, відповідач
посилається на те, що надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог Митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів, а отже оскаржувані рішення
прийняті митним органом у
відповідності до норм чинного
законодавства.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
представника позивача, представника
відповідача, суд дійшов наступних
висновків:

Судом встановлено, що між ТОВ "Т.Б.М.
-Україна" (покупець) та фірмою «"Exline Logistic
Limited"» (Гонконг Китай) (продавець) було
укладено зовнішньоекономічний договір
№ 17/2012 від 03.12.2012 (далі - Контракт),
згідно з яким продавець продавав, а
покупець купував (асортимент та
найменування згідно специфікацій)
крепіжний матеріал для метало
пластикових вікон, замки та доводчики
для дверей.

Відповідно до п.п. 1.1 договору,
Продавець зобов'язаний поставити товар
у відповідності з специфікаціями .

Пунктом 1,1 Контракту Сторони при
визначенні умов поставки
використовують прийняті умови
ІНКОТЕРМС 2000 Міжнародної торгової
палати та поставка здійснюється на
підставі CIF/CIP - порт Одеса.

П.2.2. Ціна розуміється CIF/CIP - порт Одеса
та встановлюється у доларах США.

За змістом п.4.1.умови оплати за
контрактом здійснюються шляхом 100 %
сплати вартості партії товару на
підставі специфікації (оригіналу ) на
протязі 3-х діб після надання копії
коносамента.

ТОВ«Т.Б.М.-Україна» до митного поста
«Столичний» Київської Регіональної
Митниці подано митну декларацію від
30.01.2014р №100270001/2014/200545 та документи з
метою здійснення митного контролю та
митного оформлення товару «крепіжний
матеріал для пластикових вікон в
асортименті ».

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів прийнято рішення від
30.01.2014року №100270001/2014/300027/2 про
коригування митної вартості товарів,
яким митна вартість імпортованих
товарів скоригована за другорядним
методом 2Б, та визначено митну вартість
товару на рівні: товар 1/1 вироби з
чорних металів з різьбою під торговою
маркою «Firmax» - 2,66 долар за кг (код уктзед
); товар 2/1 вироби з чорних металів
під торговою маркою «Firmax»(дюбелі та
анкера) - 2,70 долар за кг (код уктзед
) - товар 3/1 замки циліндровані для
дверей будівель, виготовлені з
недорогоційних металів, що замикаються
ключем під торговою маркою «Elementis» - 6,00
долар за кг (код уктзед ); товар 5/1
автоматичні пристрої для зачинення
будівель під торговою маркою «Elementis» 6,01
долар за кг (код уктзед ).

Відповідно до графи 33 оскаржуваного
рішення, коригування митної вартості
товару здійснено відповідно до
положень статті 55 МКУ у зв'язку з тим, що
надані документи містять неповні
відомості (у наданих документах
містяться розбіжності: відповідно до п.
3.4 контракту від 03/12/2012 № 17/2012 разом з
вантажем продавцем надається
експортна декларація від кожного
виробника. Декларації не були надані;
відповідно до платіжного доручення № 49
від 20/12/2013 в графі призначення платежу
відсутня дата додатку № 4 до контракту
від 03/12/2012 № 17/2012, що не дає змоги
ідентифікувати призначення платежу).

На виконання вимог ст.54 МКУ контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснено під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
та перевірки наявності або відсутності
застережень щодо застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту).

Відповідно до п.4.1. ст.54 МКУ здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості. Проведено
консультації з декларантом з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
в органі доходів і зборів.

Підчас консультацій, декларанта
відповідно до вимог ст.53 МКУ
запропоновано надати, якщо
здійснювалось страхування, страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування, та «каталоги,
специфікації, прайс-листи виробника
товару.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, відповідно до п.2 ст.58 не
може бути прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
не може бути прийнятий у зв'язку з
відсутністю даних щодо вартості
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Митну вартість
товару, що імпортується, скориговано із
застосуванням методу 26 відповідно до
ст.60 Митного кодексу України. Визначена
митна вартість товару ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками, митне
оформлення якого уже здійснене за МД
від 03/09/2013 №100270001/2013/176196, від 27/11/200/2013/36708, від 22/01/2014 №00270004/2014/339035, від
02/10/213 №100270000/2013/179519.

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів на підставі рішення про
коригування митної вартості товарів
від 30.01.2014р. №100270001/2014/300027/2 відмовлено
позивачу у митному оформленні
задекларованого товару, у зв'язку з чим
оформлено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 30.01.2014р. №100270001/2014/00068.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України передбачено Митним
кодексом України від 13 березня 2012 року
№ 4495-VI та іншими актами законодавства,
прийнятими у відповідності до вимог
Кодексу.

Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять.

Державна митна справа здійснюється з
додержанням прийнятих у міжнародній
практиці форм декларування товарів,
методів визначення митної вартості
товарів, систем класифікації та
кодування товарів та системи митної
статистики, інших загальновизнаних у
світі норм і стандартів.

Правове регулювання митної вартості
товарів та методів її визначення
здійснюється розділом ІІІ Митного
кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);4) виписку з бухгалтерської
документації;5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;7) копію
митної декларації країни
відправлення;8) висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно з гр.44 митної декларації від
30.01.2014р №100270001/2014/200545 для митного
оформлення було подано наступні
документи: митна декларація від 30.01.2014р
№100270001/2014/200545; зовнішньоекономічний
контракт від 03.12.2012р №17/2012; додаткова
угода №1 від 13.12.2012; додаток №4 до
контракту (специфікація) від 10.12.2013;
платіжне доручення №49 про сплату
партії товару від 20.12.2013;
Рахунок-фактура (інвойс) INV2013417 від
10.12.2013 пакувальний лист; прайс-лист
виробника від 02.12.2013; Коносамент CNBW 262005
від 20.12.2013; Сертифікат про походження
товару.

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом, тобто за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та
складала: товар 1/1 Вироби з чорних
металів з різьбою під торговою маркою
«Firmax» - 1,88 доллар за кг (код уктзед
); товар 2/1 Вироби з чорних металів
під торговою маркою «Firmax»(дюбелі та
анкера) - 1,60 доллар за кг (код уктзед
); товар 3/1 Замки циліндровані для
дверей будівель, виготовлені з
недорогоційних металів, що замикаються
ключем під торговою маркою «Elementis» - 5,70
доллар за кг (код уктзед ); товар 5/1
Автоматичні пристрої для зачинення
будівель під торговою маркою «Elementis» 4,47
доллар за кг (код уктзед ).

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
відповідач зобов'язав позивача надати
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів додаткові документи:
якщо здійснювалось страхування -
страхові документи, а також документи,
що свідчать про вартість страхування;
прас-листи, каталоги, специфікації
виробника.

Як встановлено судом, позивачем надано
на вимогу відповідача прас-листи,
каталоги, специфікації виробника.
Документи щодо вартості страхування
позивачем не було надано, у зв'язку з
тим, що за умовами СІF, відповідно до
правил ІНКОТЕРМС страхові витрати несе
продавець. Позивач за контрактом не
несе жодних витрат щодо страхування
товару, оскільки поставка відбувається
на умовах СІF Одеса (Інкотермс-2000), що
виключає врахування позивачем
вартості товару в розрахунок складових
митної вартості товару.

Відповідно до частин 2-7 ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу (ч. 4).

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (ч. 7).

За правилами частин 1 - 2 ст.55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Як встановлено судом, не погоджуючись з
вказаними рішеннями, позивачем товар
було випущено у вільний обіг із
забезпеченням сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є відсутність
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, що можуть
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:1) основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);2)
другорядні:а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;б) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів;в)
на основі віднімання вартості;г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість);ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 року та 11.09.2012 року,
зокрема в останніх було зазначено:

- «за умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку №1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості»;

- «ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості».

Щодо встановлення митним органом під
час контролю правильності визначення
митної вартості розбіжностей у
товаросупровідних документах суд
зазначає наступне.

За змістом п.3.4. зовнішньоекономічного
договору № 17/2012 від 03.12.2012, разом з
вантажем продавець направляє покупцю
експортну декларацію від кожного
виробника.

Таким чином за умовами контракту
експортна декларація надається
виробником товару, а не постачальником
позивача, тому вона не містить
комерційні умови для позивача, а
містить умови покупця виробника, що
свідчить про те, що вказана декларація
не впливає на числові значення митної
вартості товару, що підлягає
розмитненню.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що
не є обґрунтованим твердження позивача
про те, що надане платіжне доручення №49
від 20.12.2013р., неможливо ідентифікувати з
оцінюваними товарами, оскільки воно не
містить дату додатку №2, оскільки
відповідно до п.3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004p. N22,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 p., реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, в
доданому платіжному дорученні №49 від
20.12.2013р. на суму 43854,53 дол. США. вказано
призначення платежу, а також
найменування документів на підставі
яких здійснюється перерахування
коштів «передплата за товари згідно
конракту № 17/2012 від 03.12.2012, додаткова
угода 1 від 13.12.2013 доповнення 4», що
свідчить про відповідність вказаного
доручення, вимогам чинного
законодавства.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
в платіжному доручені вказана сума
коштів співпадає із зазначеною суммою
в інвойсі в розмірі 43854,53 доларів США, а
також позивачем до митної деларції
надано банківську виписку, що
підтверджує оплату позивачем данної
суми, що свідчить про відсутність
розбіжностей в даних документах.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем при поданні митної
декларації надано всі документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення,
визначені ч.1-3 ст.53 Митного кодексу
України.

Враховуючи той факт, що для митного
оформлення товару позивач надав
митниці належні та допустимі докази в
підтвердження вартості товару, а
документи не містять розбіжностей та
вказують, що їх данні піддаються
обчисленню, суд ввжає, що у відповідача
були в наявності всі документи для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються. Оцінивши подані
декларантом документи в сукупності
митний орган мав можливість встановити
як умови поставки, так і дійсну
вартість товару, що поставлявся.

Об'єктивна можливість застосування
першого методу не була спростована
відповідачем.

Інших переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, а інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару судом
не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про порушення відповідачем
вимог чинного законодавства при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості товарів, а отже воно
підлягає скасуванню як протиправне.

Оскільки картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів прийнята
на підставі рішення про коригування
митної вартості товару, яке прийняте з
порушенням діючого законодавства, то
суд прийшов до висновку про наявність
підстав для скасування картки відмови.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, вважає заявлені
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийнятих
ним оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 30.01.2014р.
№100270001/2014/300027/2.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
товарів від 30.01.2014р.№100270001/2014/00068.

Постаова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилаються особою,
яка її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 30.07.2014р.

Суддя
Є.В.
Аблов