Справа № 2а-2697/12/1070
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року 2а-2697/12/1070

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Лисенко В.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1до провідділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
визнання протиправними дій та
скасування постанови,

в с т а н о в и в :

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про визнання протиправними дій
державного виконавця Желінської В.Н.
щодо відкриття виконавчого
провадження № 32012076,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 29.02.2012 №
32012076.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що відповідно до
постанови про адміністративне
правопорушення від 28.01.2012 № 203388
Інспектором ДАІ на нього був
накладений штраф у розмірі 255,00 грн. У
подальшому, відповідач виніс постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 29.02.2012 № 32012076 про стягнення з
позивача на користь держави
зазначеного штрафу у подвійному
розмірі (510,00 грн.). Позивач вважає
вказану постанову незаконною, оскільки
відповідач не надав позивачу часу на
добровільну сплату вищенаведеного
штрафу та протиправно виніс постанову
про відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення такого штрафу у
подвійному розмірі.

У судове засідання сторони,
повідомлені належним чином про час,
дату та місце судового розгляду, не
з'явились.

Від представника позивача до суду
надійшло клопотання про розгляд справи
за його відсутності.

Відповідач про причини неявки суд не
повідомив, із заявами про відкладення
судового розгляду до суду не звертався,
заперечень чи відзиву на позовну заяву
до суду не подавав.

Згідно із частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про розгляд справи за
відсутності сторін та у порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Як убачається з матеріалів справи,
28.01.2012 постановою старшого інспектора
ВДАІ Києво-Святошинського РВ Мазуренко
С.С. № 203388 за порушення правил
дорожнього руху притягнуто позивача до
адміністративної відповідальністю у
вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Зазначеною постановою позивачу було
роз'яснено, що у випадку несплати
зазначеного штрафу у п'ятнадцятиденний
строк, з нього у примусовому порядку
буде стягнуто подвійну суму штрафу
(тобто, 510,00 грн.).

У подальшому, у зв'язку з несплатою
позивачем штрафу, на підставі
постанови про адміністративне
правопорушення від 28.01.2012 № 203388,
державним виконавцем Желінською В.Н.
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання зазначеної
постанови від 28.01.2012 № 203388.

При цьому, резолютивна частина
постанови містить зобов'язання
позивача сплатити до бюджету штраф у
розмірі 510,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач не
надав позивачу часу на добровільне
виконання вищенаведеного штрафу та
протиправно виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення такого штрафу у
подвійному розмірі.

Враховуючи наведене, позивач вважає
оскаржувану постанову про відкриття
виконавчого провадження протиправною,
а тому звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини врегульовано
Законом України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 № 606 ХІ-V
(далі-Закон України «Про виконавче
провадження») та Кодексом України про
адміністративні правопорушення від
07.12.1984 № 8073.

Відповідно до частини першої статті 307
Кодексу України про адміністративні
правопорушення накладений
уповноваженою особою, зокрема, за
порушення правил дорожнього руху штраф
має бути сплачений порушником не
пізніш як через п'ятнадцять днів з дня
вручення йому постанови про накладення
штрафу, а в разі оскарження або
внесення на неї подання прокурора
такої постанови - не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або подання без
задоволення.

Згідно із статтею 308 Кодексу України
про адміністративні правопорушення у
разі несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу.

Судом встановлено, що 28.01.2012 постановою
старшого інспектора ВДАІ
Києво-Святошинського РВ Мазуренко С.С.
№ 203388 притягнуто позивача до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за
порушення правил дорожнього руху.

Як убачається з позовної заяви та
доданих до неї матеріалів, позивач не
наголошує на тому, що не отримував
зазначену постанову, водночас і не
надає доказів добровільної сплати
штрафу у п'ятнадцятиденний термін з дня
отримання, як того вимагає стаття 307
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Натомість, позивач зазначає, що
відкривши виконавче провадження №
32012076 з примусового виконання
постанови від 28.01.2012 № 203388, державний
виконавець позбавила позивача права
добровільно виконати вищезазначену
постанову, тим самим порушивши його
права та свободи.

Проте, суд зазначає, що позивач
допускає неправильне трактування норм
чинного законодавства.

Так, Законом дійсно передбачено
порядок добровільного виконання
постанов державних органів про
накладення штрафів.

У той же час, у даному випадку строк
добровільного виконання таких
постанов законодавцем обмежується
п'ятнадцяти днями з моменту отримання
постанови.

У випадку несплати правопорушником
штрафу, такий штраф підлягає
примусовому стягненню у подвійному
розмірі.

Як убачається з матеріалів справи, у
зв'язку з несплатою позивачем у
добровільному порядку штрафу,
визначеного йому постановою від 28.01.2012
№ 203388, ВДАІ у Києво-Святошинському
районі у відповідності до положень
статті 308 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
направлено зазначену постанову до
Відділу державної виконавчої служби
для примусового виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, зокрема, на
підставі постанов органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення.

Тобто, після направлення постанови про
адміністративне правопорушення до
Відділу державної виконавчої служби та
винесення державним виконавцем
постанови про відкриття виконавчого
провадження розпочинається процедура
саме примусового виконання рішення (в
даному випадку - примусове стягнення
штрафу).

Це означає, що державним виконавцем
правомірно винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
29.02.2012 № 32012076 про стягнення з позивача
на користь держави штрафу саме у
подвійному розмірі (510,00 грн.), як того і
вимагає стаття 308 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу позивача,
що вказаний у постанові про відкриття
виконавчого провадження семиденний
строк на добровільне виконання
постанови лише дає змогу боржнику
уникнути додаткових витрат у вигляді
сплати виконавчого збору та витрат на
примусове стягнення, які виникнуть у
випадку невиконання рішення у
семиденний строк, та жодним чином не
дає можливість позивачу сплатити штраф
у одинарному розмірі (255,00 грн.),
оскільки таке право він втратив не
сплативши зазначений штраф у
визначений Законом п'ятнадцятиденний
строк з моменту отримання постанови
про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи
викладене, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Згідно із частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

У той же час, позивач згідно із Законом
України «Про судовий збір» звільнений
від сплати судового збору, а відтак
судові витрати не підлягають стягненню
з Державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.