Справа № 2а-4463/10/1570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/19820/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації в Одеській області

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.03.2011

у справі №2а-4463/10/1570

за поданням Державної податкової
адміністрації в Одеській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про продовження строку арешту активів
платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова адміністрація в
Одеській області звернулася до суду з
поданням про продовження строку арешту
активів Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на 180 діб або до надання
документів, які підтверджують
походження, якість товарів іноземного
походження.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17.03.2011, в задоволенні позову
відмовлено.

ДПІ в Одеській області подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
подання повністю. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права: п.п. 9.3.2 та п.п. 9.3.3 п. 9.3 ст. 9 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Правовою підставою для складення
працівником управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації в Одеській області
протоколу від 15.04.2010 № 34/26 про тимчасове
затримання активів (ювелірних виробів
у кількості 126 одиниць) у належному
відповідачеві магазині «Онікс» в
загальній сумі 311676 грн. визначено п.п.
9.3.2 п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2000 № 2181-ІІІ, а фактичною підставою
слугувала відсутність документів, які
підтверджують походження та якість
товарів іноземного походження.

Відповідно до Журналу реєстрації
протоколів тимчасового затримання
активів № 26-0712 рішення від 16.04.2010 № 34/26
0712 про застосування до відповідача
арешту активів та їх передачі
останньому на відповідальне
зберігання терміном на 96 годин
зареєстроване о 17 год. 30 хв.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в
задоволенні позову, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
податковим органом не доведено
обставин, яким він обґрунтовує свої
вимоги.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, на які посилається позивач у
касаційній скарзі, та вважає, що судами
повно встановлені обставини у справі,
яким надана правова оцінка на підставі
норм закону, що врегульовують спірні
відносини.

У відповідності до п.п. 9.1.1. п. 9.1 ст. 9
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі -
Закон № 2181-ІІІ), який діяв на час
виникнення спірних відносин,
передбачено, що адміністративний арешт
активів платника податків є виключним
способом забезпечення можливості
погашення його податкового боргу.

Тобто, застосування адміністративного
арешту активів платника податків
можливе лише за умови наявності у
платника податку податкового боргу,
доведення з існування якого
покладається на податковий орган, який
просить застосувати такий арешт.

Згідно з п.п. 9.3.2 п. 9.3 ст. 9 Закону №
2181-ІІІ арешт активів може бути також
застосований до товарів, які
виготовляються, зберігаються,
переміщуються або реалізуються з
порушенням правил, визначених митним
законодавством чи законодавством з
питань оподаткування акцизними
зборами, а також до товарів, у тому
числі валютних цінностей, які
продаються з порушенням порядку,
визначеного законодавством, без
попереднього встановлення їх власника.

Згідно з абз. 1 п.п. 9.3.3 п. 9.3 ст. 9 Закону №
2181-ІІІ арешт може бути накладено на
активи строком до 96 годин від години
підписання відповідного рішення
керівником податкового органу (його
заступником).

Відповідно до абз. 2 п.п. 9.3.3 п. 9.3 ст. 9
Закону № 2181-ІІІ керівник відповідного
податкового органу (його заступник) має
право звернутися до суду з поданням про
продовження строку арешту активів
платника податків за наявності
достатніх підстав вважати, що
звільнення активів з-під
адміністративного арешту може
загрожувати їх зникненням або
знищенням, а суд повинен прийняти
відповідне рішення протягом 48 годин
від моменту отримання зазначеного
звернення.

Таким чином, податковий орган у поданні
про продовження строку арешту активів
має зазначити та доводити відомості
про підстави, за яких він вважає, що
звільнення активів з-під
адміністративного арешту може
загрожувати їх зникненням або
знищенням.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, податковим органом не
зазначено обставини, які можуть бути
підставою для висновку про те, що
звільнення активів Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 з-під
адміністративного арешту може
призвести до їх зникнення або знищення,
а також не надано доказів, які б
свідчили про наявність у відповідача
податкового боргу.

Зважаючи на недоведеність в судах
попередніх інстанцій обставин щодо
наявності у відповідача податкового
боргу, а також ненадання належних та
допустимих доказів про підстави, за
яких податковий орган вважає, що
звільнення активів з-під
адміністративного арешту може
загрожувати їх зникненням або
знищенням, суд касаційної інстанції
знаходить правильними висновки судів
попередніх інстанцій про необхідність
відмови в задоволенні подання.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації в Одеській області
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 26.04.2010 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17.03.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун