Справа № 819/379/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/379/14-a

20 березня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Мельник Ю.С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача Матвійчука
Ю.А., Чайнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ, відповідач) про
визнання протиправним та скасування
наказу від 22 листопада 2013 року № 1202
«Про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки СГД-ФО
ОСОБА_4.».

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

Тернопільською ОДПІ 22 листопада 2013
року прийнято наказ № 1202 про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
Позивач вважає, що даний наказ не
відповідає вимогам податкового
законодавства та підлягає скасуванню.

Оскаржуваний наказ прийнятий на
підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК
України). Проведення перевірки на
підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 ПК України можливе у випадках
встановлення за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації фактів, що
свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Оскаржуваний наказ не конкретизує
обставин, що були підставою для його
прийняття, не містить посилання на
запит органу державної податкової
служби, на який не було надано
пояснення платником податків. При
цьому запити, які отримувала позивач
від податкового органу, були складені з
порушення вимог статті 73 ПК України,
зміст таких запитів свідчить про
відсутність у податкового органу
підстав для отримання інформації у
платника податків.

Представник позивача у судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, та додатково пояснив
таке.

25 листопада 2013 року позивачу було
надано для ознайомлення наказ від 22
листопада 2013 року № 1202 про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки підприємця за період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2012 року та під
розписку вручено направлення на
проведення перевірки тривалістю п'ять
робочих днів з 25 листопада 2013 року. В
подальшому наказом Тернопільської
ОДПІ від 02 грудня 2013 року № 1269 термін
проведення перевірки продовжено. За
результатами перевірки складено
відповідний акт від 10 грудня 2013 року та
винесено податкове-повідомлення
рішення від 23 січня 2014 року, яке
скасовано Головним управлінням
Міндоходів у Тернопільській області
(далі - ГУ Міндоходів у Тернопільській
області) в порядку здійснення
процедури адміністративного
оскарження. Крім того, за результатами
розгляду скарги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 щодо посадових осіб
Тернопільської ОДПІ, які здійснювали
організацію, проведення і реалізацію
матеріалів документальної перевірки
по спірному наказу, проведено службове
розслідування та виявлені окремі
порушення ними вимог законодавчих і
нормативних актів.

Не зважаючи на скасування податкового
повідомлення-рішення, представник
позивача вважає, що наявність такого
наказу породжує для платника податків
інші наслідки. Зокрема, ГУ Міндоходів у
Тернопільській області ініційована та
проводиться перевірка на підставі
підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК
України, який передбачає наступну
обставину для її проведення:
контролюючим органом вищого рівня в
порядку контролю за діями або
бездіяльністю посадових осіб
контролюючого органу нижчого рівня
здійснено перевірку документів
обов'язкової звітності платника
податків або матеріалів
документальної перевірки, проведеної
контролюючим органом нижчого рівня, і
виявлено невідповідність висновків
акта перевірки вимогам законодавства
або неповне з'ясування під час
перевірки питань, що повинні бути
з'ясовані під час перевірки для
винесення об'єктивного висновку щодо
дотримання платником податків вимог
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Крім того, з урахуванням наданих
відповідачем письмових заперечень
проти позову, представник позивача
зауважив, що підставою для прийняття
оскаржуваного наказу не може бути не
надання відповіді на запит
Тернопільської ОДПІ від 09 жовтня 2013
року, оскільки цей запит був
направлений підприємцю в межах
проведення фактичної перевірки,
результати якої оформлені відповідний
актом від 10 жовтня 2013 року. Такий запит
був вручений платнику податків 09
жовтня 2013 року з вимогою надати значний
обсяг документів за період з 01 липня 2010
року по теперішній час у строк до 17 год.
09 жовтня 2013 року. Позапланова
документальна перевірка згідно з
оскаржуваним наказом від 22 листопада
2013 року № 1202 охоплювала інший період - з
01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року. Крім
того, у податкового органу були
відсутні правові підстави для
направлення ОСОБА_4 запиту від 09 жовтня
2013 року про надання інформації, у
зв'язку з чим остання звільнялась від
обов'язку надання відповіді.

Представник позивача просив позов
задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали з
мотивів, викладених у запереченнях
проти адміністративного позову від 05
березня 2014 року (а. с. 24-25, 72-73), вважають,
що оскаржуваний наказ про проведення
документальної виїзної перевірки
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 є
актом одноразового застосування, який
втратив свою чинність у момент допуску
посадових осіб органу державної
податкової служби до проведення
перевірки. Відтак, правові наслідки
оскаржуваного наказу за таких обставин
є вичерпаними.

Також зазначили, що ГУ Міндоходів у
Тернопільській області з 30 вересня 2013
року по 09 жовтня 2013 року проведена
фактична перевірка фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, в межах якої
позивачу надано запит від 09 жовтня 2013
року про надання інформації та копій
документів з метою визначення
отриманого підприємцем доходу від
такого виду господарської діяльності
як здавання в оренду власного
нерухомого майна та проведення
перевірки з питань дотримання порядку
ведення касових операцій,
законодавства з питань обігу готівки
при отриманні готівкових коштів
(орендної плати) від орендарів.
Відомості у строк, встановлений
податковим органом, а саме до 17 год. 09
жовтня 2013 року, не були надані.
Результати фактичної перевірки
оформлені відповідним актом від 10
жовтня 2013 року, у якому також зазначено
про обставини ненадання відповіді на
запит податкового органу, що є
порушенням положень ПК України.

Підставою оформлення запиту від 09
жовтня 2013 року було ненадання
позивачем всіх документів під час
проведення фактичної перевірки, а
також наявність податкової інформації
(відомостей податкової звітності та
баз даних податкового органу) щодо
отримання фізичною особою -
підприємцем доходу та з метою
підтвердження факту отримання такого
доходу саме від діяльності зазначеної
у свідоцтві платника єдиного податку -
від здавання в оренду власного
нерухомого майна і перевірки питань
щодо дотримання касової дисципліни. На
думку представників відповідача, запит
складено правомірно в межах підстави
для його направлення платнику
податків, передбаченої пунктом 6 абзацу
третього пункту 73.3 статті 73 ПК України.

В подальшому акт фактичної перевірки
від 10 жовтня 2013 року та запит про
надання інформації від 09 жовтня 2013 року
з іншими документи, що стосувались
даної перевірки, були скеровані ГУ
Міндоходів у Тернопільській області до
Тернопільської ОДПІ для розгляду та
прийняття відповідного рішення.
Тернопільською ОДПІ на підставі даних
документів прийнято оскаржуваний
наказ від 22 листопада 2013 року № 1202 про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки.
Перевіряючий до проведення перевірки
допущений, перевірка платника податків
проведена, за її результатами прийняте
відповідне податкове
повідомлення-рішення.

Представники відповідача вважають, що
Тернопільська ОДПІ діяла в межах
наданих повноважень та у спосіб,
визначений законом, а тому просили у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов до задоволення
не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 04 квітня
2007 року зареєстрована як фізична особа
- підприємець, взята на облік як платник
податків у Тернопільській ОДПІ, з 01
січня 2010 року перебуває на спрощеній
системі оподаткування, є платником
єдиного податку, здійснює діяльності у
сфері здавання в оренду власного
нерухомого майна, що підтверджується
копіями свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи підприємця
серії НОМЕР_2, свідоцтва платника
єдиного податку серії НОМЕР_3,
відомостями загальних положень акту
перевірки від 10 грудня 2013 року №
2991/19-18-17-0123/НОМЕР_1 (а. с. 8-9, 52-54).

ГУ Міндоходів у Тернопільській області
на підставі наказу, направлень на
проведення перевірки у період з 30
вересня 2013 року по 09 жовтня 2013 року (а. с.
74-76) проведено фактичну перевірку
суб'єкта господарювання - фізичної
особи ОСОБА_4, результати якої
оформлені актом від 10 жовтня 2013 року №
13/19-00-17-02-20/НОМЕР_1 (а. с. 77-78). Як
вбачається з наказу на проведення
фактичної перевірки від 30 вересня 2013
року № 240, перевірка проведена на
підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1
статті 75, підпункту 80.2.3 пункту 80.2
статті 80 ПК України з метою дотримання
норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) (а. с.
51). До проведення фактичної перевірки
працівники податкового органу були
допущені в розумінні статті 81 ПК
України.

Як слідує з пояснень представників
відповідача у межах проведення
фактичної перевірки фізичній особі -
підприємцю було направлено запит ГУ
Міндоходів у Тернопільській області
про надання інформації від 09 жовтня 2013
року № 5143/У/19-00-17-02-15/984, який цього ж дня
вручено під розписку ОСОБА_4 (а. с. 31).
Відповідно до даного запиту з метою
визначення отриманого підприємцем
доходу від господарської діяльності -
здавання в оренду власного нерухомого
майна, ОСОБА_4 необхідно було до 17 год. 09
жовтня 2013 року надати для перевірки
засвідчені належним чином копії
наступних документів: укладених
договорів про надання у тимчасове
користування торгових місць для
торгівлі продовольчими та
непродовольчими товарами; рішень,
дозволів та інших документів, які
надають право здійснювати ринкову
діяльність на міні ринку «ІНФОРМАЦІЯ_1»
за адресою: АДРЕСА_1; плану розміщення
торгових місць (із зазначенням
нумерації та площ торгових місць);
розрахункових документів щодо
отримання готівкових коштів від
орендарів за здані в оренду торгові
місця, документація вимагалась за
період з 01 липня 2010 року по теперішній
час. У запиті також зазначено про те, що
у випадку ненадання інформацій та
копій документів буде ініційовано
проведення документальної
позапланової перевірки. Запит
оформлено з посиланням на підпункт 16.1.5
пункту 16.1 статті 16, підпункти 20.1.2, 20.1.14
пункту 20.1 статті 20, пункт 6 абзацу
третього пункту 73.3 статті 73 ПК України.

У строк, встановлений податковим
органом, відповідь на запит та копії
документів платником податків не були
надані, про що зазначено в акті
фактичної перевірки від 10 жовтня 2013
року № 13/19-00-17-02-20/НОМЕР_1 з вказівкою на
те, що платником у даному випадку
порушено підпункти 16.1.5, 16.1.12 пункту 16.1
статті 16, пункти 44.1, 44.3, 44.4, 44.6 статті 44
ПК України (а. с. 29 зворот).

Позивач 05 листопада 2013 року подала
заперечення до акту перевірки від 10
жовтня 2013 року та копії документів, що
витребовувались, крім розрахункових
документів щодо отримання готівкових
коштів від орендарів за здані в оренду
торгові місця та договорів оренди (а. с.
33). За результатами розгляду заперечень
12 листопада 2013 року висновки акту
фактичної перевірки залишені без змін
(а. с. 32).

13 листопада 2013 року всі матеріали
фактичної перевірки фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 були скеровані ГУ
Міндоходів у Тернопільській області до
Тернопільської ОДПІ для розгляду та
прийняття відповідного рішення (а. с.
129-130).

Як вбачається з пояснень представників
відповідача на підставі даних
документів Тернопільською ОДПІ
прийнято оскаржуваний наказ від 22
листопада 2013 року № 1202 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки СГД-ФО ОСОБА_4.» за період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2012 року
тривалістю п'ять робочих днів з 25
листопада 2013 року (а. с. 27), наказ
прийнято з посиланням на підпункт 20.1.4
пункту 20.1 статті 20, пункт 75.1 статті 75,
підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК
України, інших обставин не наведено.

25 листопада 2013 року платнику податків
під розписку вручено наказ та
направлення про проведення перевірки
(а. с. 27-28), термін якої продовжено ще на
два дні з 02 грудня 2013 року згідно з
наказом Тернопільської ОДПІ від 02
грудня 2013 року № 1269 (а. с. 6).
Перевіряючий до проведення перевірки
був допущений, позивач не використала
свого права не допуску посадових осіб
до проведення перевірки. Для перевірки
суб'єктом господарювання були надані
документи, перелік яких зазначений у
акті прийому-передачі від 03 грудня 2013
року, складеному ОСОБА_4 (а. с. 135), а також
вказаний у розділі 1.13 акту перевірки.
За результатами перевірки оформлений
акт від 10 грудня 2013 року №
2991/19-18-17-0123/НОМЕР_1 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2010 року по 01 грудня 2012 року,
валютного та іншого законодавства
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01
січня 2010 року по 31 січня 2012 року,
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012
року» (а. с. 52-62) та прийняте
податкове-повідомлення рішення від 23
січня 2014 року № про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
єдиного податку на суму 85053 грн. 19 коп.
(а. с. 65).

Вказане податкове
повідомлення-рішення скасоване ГУ
Міндоходів у Тернопільській області за
процедурою адміністративного
оскарження згідно з рішенням від 18
лютого 2014 року № 2108/6/19-00-10-02-06/52 про
результати розгляду скарги платника
податків (а. с. 66-67). Таке рішення
мотивоване відсутністю належної
доказової бази на підтвердження
відображеного в акті перевірки
порушення щодо отримання фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 доходу від
іншого виду діяльності, ніж той, що
зазначений в свідоцтві платника
єдиного податку - здавання в оренду
власного нерухомого майна.

Крім того, за результатами розгляду
питань, порушених у зверненні позивача,
адресованому ГУ Міндоходів у
Тернопільській області, проведено
службове розслідування щодо посадових
осіб Тернопільської ОДПІ, які
здійснювали організацію, проведення і
реалізацію матеріалів документальної
виїзної перевірки з питань дотримання
вимог податкового законодавства
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
Згідно з актом про результати
проведення службового розслідування
від 18 лютого 2014 року в межах проведення
службового розслідування ініціювалось
питання проведення перевірки позивача
на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1
статті 78 ПК України в порядку контролю
органом вищого рівня за діями або
бездіяльністю посадових осіб
Тернопільської ОДПІ (а. с. 90-93).

Така перевірка проведена на підставі
наказу ГУ Міндоходів у Тернопільській
області від 10 лютого 2014 року № 75 та
направлень на перевірку від 10 лютого 2014
року № 33, № 34, № 35 (а. с. 118-121). За
результатами перевірки складено
відповідний акт від 18 лютого 2014 року №
8/19-00-17-02-30/НОМЕР_1 (а. с. 102-115) та прийняте
податкове-повідомлення рішення від 07
березня 2014 року № про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
єдиного податку на суму 510 грн. 00 коп. (а.
с. 100). Правомірність прийняття наказу в
межах даної перевірки є предметом
розгляду іншої адміністративної
справи № 819/378/14-а за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 до ГУ
Міндоходів у Тернопільській області
про визнання протиправним та
скасування наказу від 10 лютого 2014 року
№ 75 (а. с. 137).

Предметом судового розгляду в даній
адміністративній справі є позовні
вимоги про визнання протиправним та
скасування наказу від 22 листопада 2013
року № 1202 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки СГД-ФО ОСОБА_4.».

Суд при вирішенні справи застосовує до
спірних правовідносин наступні
правові норми.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 ПК України контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи (пункт 75.1 статті
75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків (підпункт 75.1.2
пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 ПК України документальна
позапланова перевірка здійснюється
якщо за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1
статті 16 ПК України платник податків
зобов'язаний подавати на належним
чином оформлену письмову вимогу
контролюючих органів (у випадках,
визначених законодавством) документи з
обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних із визначенням
об'єктів оподаткування (податкових
зобов'язань), первинні документи,
регістри бухгалтерського обліку,
фінансову звітність, інші документи,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податків та зборів. У письмовій вимозі
обов'язково зазначаються конкретний
перелік документів, які повинен надати
платник податків, та підстави для їх
надання.

Підпунктами 20.1.2, 20.1.14 пункту 20.1 статті 20
ПК України визначено право
контролюючих органів для здійснення
функцій, визначених законом,
отримувати безоплатно від платників
податків, у тому числі благодійних та
інших неприбуткових організацій, усіх
форм власності у порядку, визначеному
законодавством, довідки, копії
документів, засвідчені підписом
платника або його посадовою особою та
скріплені печаткою (за наявності), про
фінансово-господарську діяльність,
отримані доходи, видатки платників
податків та іншу інформацію, пов'язану
з обчисленням та сплатою податків,
зборів, платежів, про дотримання вимог
законодавства, здійснення контролю за
яким покладено на контролюючі органи, а
також фінансову і статистичну
звітність у порядку та на підставах,
визначених законом; у разі виявлення
порушення вимог податкового чи іншого
законодавства України, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, надсилати
платникам податків письмові запити
щодо надання засвідчених належним
чином копій документів.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України
визначено, що органи державної
податкової служби мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань, та
її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) органу
державної податкової служби і повинен
містити перелік інформації, яка
запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав:

1) за результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби;

2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок;

3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу
про ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим
Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит (пункт 73.3
статті 73 ПК України).

Запит податкового органу від 09 жовтня
2013 року № 5143/У/19-00-17-02-15/984, ненадання
відповіді на який стало передумовою
для прийняття оскаржуваного наказу,
містить посилання на підставу його
надіслання - пункт 6 абзацу третього
пункту 73.3 статті 73 ПК України, тобто
інший випадок, передбачений ПК України.
З пояснень представників відповідачів
слідує, що податковий орган направив
такий запит після вивчення та аналізу
податкової інформації, зокрема,
податкової звітності ОСОБА_4 та інших
суб'єктів господарювання,
інформаційних баз даних контролюючого
органу, відомостей, отриманих в ході
здійсненні фактичної перевірки, та
існування ймовірності отримання
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
доходу від іншого виду діяльності, ніж
той, що зазначений в свідоцтві платника
єдиного податку - здавання в оренду
власного нерухомого майна.

На такий запит контролюючого органу
відповідь платником податків не була
надана у строк встановлений у запиті,
про що зазначено в акті перевірки від 10
жовтня 2013 року № 13/19-00-17-02-20/НОМЕР_1 (а. с.
29). Проте в подальшому ОСОБА_4, подавши
заперечення на акт від 10 жовтня 2013 року,
та з метою виправлення зауважень акта
перевірки надала ГУ Міндоходів у
Тернопільській області частину
документів, що вимагались у запиті від
09 жовтня 2013 року № 5143/У/19-00-17-02-15/984, інші
(розрахункові документи, на
підтвердження отриманого доходу саме
від здачі нерухомого майна в оренду) -
відмовилася, оскільки вважала, що факт
отримання нею доходу (готівкових
коштів в оплату товарів, послуг),
наведений в Книзі обліку доходів і
витрат, є достатнім без підтвердження
первинними документами для
використання при складанні податкової
декларації платника єдиного податку за
відповідний податковий період (а. с. 33).
Суд звертає увагу на те, що податковий
орган встановив необґрунтовано стислі
строки для надання відповіді на запит
від 09 жовтня 2013 року, разом з тим, це не
звільняло позивача від обов'язку
надати необхідну інформацію та
документи у більш тривалий строк,
оскільки запит хоч і надавався в межах
проведення фактичної перевірки, але
він містив посилання на наслідки у
випадку ненадання інформації у вигляді
проведення документальної
позапланової перевірки (а. с. 31).
Протягом місяця з дня вручення ОСОБА_4
запиту від 09 жовтня 2013 року №
5143/У/19-00-17-02-15/984 про надання інформації
інших документів від платника податків
по даному запиту не надходило.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, за відсутності
достовірної і повної інформації у
податкового органу (у зв'язку з
ненаданням платником податків
відповіді на запит), яка б свідчила про
отримання фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 доходу саме від
діяльності, зазначеної у свідоцтві
платника єдиного податку - здавання в
оренду власного нерухомого майна, та
за наявності обґрунтованих сумнівів,
відповідач міг припускати про можливі
порушення податкового законодавства.
Такі обставини могли бути встановлені
об'єктивно і повно лише при проведенні
документальної виїзної перевірки з
дослідженням первинних документів
щодо господарських операцій
підприємця ОСОБА_4

У зв'язку з цим Тернопільською ОДПІ
прийнято оскаржуваний наказ від 22
листопада 2013 року № 1202 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки СГД-ФО ОСОБА_4.».

За змістом пункту 81.1 статті 81 ПК
України посадові особи контролюючого
органу мають право приступити до
проведення документальної виїзної
перевірки, фактичної перевірки за
наявності підстав для їх проведення,
визначених цим Кодексом, та за умови
пред'явлення або надіслання у випадках,
визначених цим Кодексом, таких
документів: направлення на проведення
такої перевірки, в якому зазначаються
дата видачі, найменування
контролюючого органу, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК
України у разі відмови платника
податків та/або посадових (службових)
осіб платника податків (його
представників або осіб, які фактично
проводять розрахункові операції) у
допуску посадових (службових) осіб
контролюючого органу до проведення
перевірки складається акт, який
засвідчує факт відмови.

Зміст наведених положень визначає
спосіб, у який має діяти податковий
органу у разі проведення
документальної виїзної перевірки та
спосіб реалізації незгоди платника
податків із проведенням такої
перевірки.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що податковим органом було
належним чином вжито заходів по
проведенню документальної виїзної
перевірки, як-то: пред'явлення
направлення на проведення такої
перевірки від 22 листопада 2013 року №
010156, вручення під розписку
безпосередньо ОСОБА_4 наказу від 22
листопада 2013 року № 1202 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки СГД-ФО ОСОБА_4.» (а. с. 27-28). При
цьому суду не надано будь-яких доказів
того, що позивач була позбавлена
можливості реалізувати своє право на
не допуск посадових (службових) осіб
органу державної податкової служби до
проведення перевірки. Крім того, суд
зауважує, що позивач надала
податковому органу документи для
проведення документальної виїзної
перевірки, що підтверджуюється актом
прийому-передачі від 03 грудня 2013 року,
складеному ОСОБА_4 (а. с. 135), а також
переліком документів, використаних для
перевірки, який наведений у розділі 1.13
акту від 10 грудня 2013 року №
2991/19-18-17-0123/НОМЕР_1 (а. с. 53-54). Наведене
спростовує твердження представника
позивача про те, що підприємець хоч і
допустила ревізора-інспектора до
перевірки, проте прийняла рішення про
відмову від проведення перевірки. З
огляду на викладену мотивацію
представників сторін та надані докази,
у суду відсутні підстави вважати, що
мав місце факт відмови суб'єкта
господарювання від проведення
перевірки за спірним наказом.

Згідно позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від 24
грудня 2010 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі міста Донецька,
третя особа - Державна податкова
адміністрація в Донецькій області, про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, платник
податків, який вважає порушеним
порядок та підстави призначення
податкової перевірки щодо нього, має
захищати свої права шляхом не допуску
посадових осіб контролюючого органу до
такої перевірки. Якщо ж допуск до
проведення перевірки відбувся, в
подальшому предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами.

Тобто, відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.
Відтак, з огляду на наведене, позови
платників податків, спрямовані на
оскарження рішень (у тому числі наказів
про призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки. В іншому разі в
задоволенні відповідних позовів має
бути відмовлено, оскільки правові
наслідки оскаржуваних дій за таких
обставин є вичерпаними, а отже,
задоволення позову не може призвести
до відновлення порушених прав платника
податків, оскільки після проведення
перевірки права платника податків
порушують лише наслідки проведення
відповідної перевірки.

У спірному випадку фізична особа -
підприємець ОСОБА_4, допустивши
посадову особу Тернопільської ОДПІ до
проведення перевірки, фактично не
погоджується з діями податкового
органу, що були вчинені останнім до
початку виїзної документальної
позапланової перевірки. Разом з тим,
оскільки позивач не використала свого
права не допуску посадових осіб до
проведення перевірки та допустила
ревізора-інспектора до проведення
перевірки на підставі оскаржуваного
наказу від 22 листопада 2013 року № 1202
«Про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки СГД-ФО
ОСОБА_4.», перевірка господарської
діяльності проведена, тому суд
зазначає, що належним способом захисту
порушених прав у даному випадку буде
оскарження винесеного податкового
повідомлення-рішення за наслідками
даної перевірки. Виходячи із загальних
засад адміністративного судочинства,
задоволенню підлягають ті вимоги, які
фактично відновлюють порушене право
особи у взаємовідносинах з суб'єктом
владних повноважень, а тому в даному
випадку позовні вимоги про визнання
протиправним та скасування наказу на
проведення перевірки задоволенню не
підлягають.

Зазначена правова позиція наведена
Вищим адміністративним судом України у
постановах від 06 лютого 2014 року №
К/800/30331/13, 04 лютого 2014 року К/9991/76184/12, 19
грудня 2013 року К/800/29102/13/13.

У даному випадку підприємець
скористалась своїм правом оскарження
рішення, прийнятого за результатами
перевірки, податкове
повідомлення-рішення від 23 січня 2014
року № скасоване ГУ Міндоходів у
Тернопільській області за процедурою
адміністративного оскарження згідно з
рішенням від 18 лютого 2014 року №
2108/6/19-00-10-02-06/52 про результати розгляду
скарги платника податків (а. с. 66-67).

Щодо настання правових наслідків у
вигляді проведення в подальшому ГУ
Міндоходів у Тернопільській області
перевірки на підставі підпункту 78.1.12
пункту 78.1 статті 78 ПК України в порядку
контролю органом вищого рівня за діями
або бездіяльністю посадових осіб
контролюючого органу нижчого рівня, то
платник податків не був позбавлений
можливості у цьому разі також захищати
свої права шляхом не допуску посадових
осіб контролюючого органу до
перевірки, якщо вважав порушеним
порядок та підстави призначення такої
податкової перевірки. Крім того, як
вбачається з ухвали Тернопільського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2014 року у справі № 819/378/14-а за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до ГУ Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування наказу від
10 лютого 2014 року № 75 (а. с. 137) позивач
скористалась правом судового
оскарження такого рішення суб'єкта
владних повноважень.

У судовому засіданні представник
позивача також зазначив, що в пункті 1
наказової частини оскаржуваного
наказу від 22 листопада 2013 року № 1202
вказано про проведення перевірки
СГД-ФО ОСОБА_4, а не ОСОБА_4, тобто іншого
суб'єкта господарювання. Представники
відповідача визнали, що допустили
описку, невірно зазначивши по батькові
суб'єкта господарювання в тексті
наказу, при цьому ідентифікувати
платника податків можна за
реєстраційним номером облікової
картки НОМЕР_1, а також в направленні на
перевірку вказано посилання на наказ
від 22 листопада 2013 року № 1202 з
зазначення платника податків - СГД-ФО
ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, тобто
оскаржуваний наказ виданий саме щодо
позивача.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи та наведені вище
положення чинного законодавства, суд
приходить до переконання, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 86, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування наказу від
22 листопада 2013 року № 1202 «Про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки СГД-ФО
ОСОБА_4.» відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 25
березня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя
Чепенюк О.В.