Справа № 2а-3567/10/0770
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
Справа №
67801/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді
Довга О.І.,

судді
Кузьмич С.М.

судді
Запотічний І.І.

секретар судового засідання Дутка
І.С.

за участю представника сторін

відповідача Сойма
І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Хустської об'єднаної Державної
податкової інспекції на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21.06.2011р. по
справі № 2а-3567/10/0770 за позовом ОСОБА_2 до
Хустської об'єднаної Державної
податкової інспекції, Державної
податкової адміністрації в
Закарпатській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В
И В :

27.09.2010 року ОСОБА_2 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Хустської
об'єднаної державної податкової
інспекції, Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень Хустської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 07 травня 2010 року №/0
та 13 вересня 2010 року №/2.

В обгрунтування адміністративного
позову покликається на те, що Державною
податковою адміністрацією у
Закарпатській області проведено
невиїзну документальну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
декларування доходів, отриманих від
здійснення операцій з інвестиційними
активами за період з 01.01.2007 р. по 31.12.2008
р., за наслідками якої Хустською
об'єднаною державною податковою
інспекцією в Закарпатській області,
відповідно до акта перевірки №
5/17-3/ від 21.04.2010р., було винесено
податкове повідомлення-рішення від
07.05.10 № /0 та донараховано
позивачеві податок з доходів фізичних
осіб в сумі 1000380,00 гривень (один мільйон
триста вісімдесят грн. 00 коп.). З даним
рішенням податкового органу позивач не
погодився та оскаржив його до
Хустської ОДПІ та до ДПА у
Закарпатській області. За результатами
розгляду у задоволенні скарги ОСОБА_2
відмовлено та 13.09.2010 року винесено
податкове повідомлення рішення
Хустської об'єднаної державної
податкової інспекції від 13 вересня 2010
року №/2. Вважає прийняті
відповідачем рішення протиправними та
необгрунтованими, оскільки в акті
перевірки і прийнятих на його підставі
податкових повідомленнях-рішеннях та
рішеннях відповідачів, за результатами
апеляційного оскарження, безпідставно
ототожнюється отримання ним протягом
2007 року доходу у вигляді частки у
статутному капіталі ТОВ «Еліт Вуд» з
отриманням інвестиційного прибутку.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року адміністаритвний позов ОСОБА_2
задоволено повністю, визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення - рішення Хустської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 07 травня 2010 року № /0
та від 13 вересня 2010 року № /2.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
неправомірною та необгрунтованою,
Хустська об'єднана державна податкова
інспекція подала апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги
покликається на те, що відповідно до пп.
4.1.4. п. 4.1 ст. 4 Закону України від 21.12.2000 р.
№ 2181 -III "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" податкові декларації
подаються за базовий податковий
(звітний) період, що дорівнює
календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб
(прибуткового податку з громадян), - до 1
квітня року, наступного за звітним.
Оподаткування доходів, одержаних від
здійснення операцій з інвестиційними
активами здійснюється відповідно до п
9.6. ст. 9 Закону № 889-IV. У відповідності до
пп. 9.6.1. п. 9.6 ст. 9 Закону № 889-ІV облік
фінансових результатів операцій з
інвестиційними активами ведеться
платником податку самостійно, окремо
від інших доходів і витрат.
Інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
розраховується виходячи з суми витрат,
понесених у зв'язку з придбанням такого
активу, з урахуванням норм підпункту
9.6.4 цього пункту (пп. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 Закону
№ 889-IV ). Інвестиційний актив,
подарований платнику податку чи
успадкований платником податку,
вважається придбаним за нульовою
вартістю.

Відповідно до ст. 722 Цивільного кодексу
України від 16.01.2003 р. № 435-IV право
власності обдаровуваного на дарунок
виникає з моменту його прийняття.
Зазначає, що підпунктом 9.6.6. п, 9.6 ст. 9
Закону № 889-ІV передбачає включення до
складу загального річного
оподатковуваного доходу платника
податку позитивного значення
загального фінансового результату
операцій з інвестиційними активами за
наслідками такого звітного року.

Загальний фінансовий результат
операцій з інвестиційними активами
визначається як сума інвестиційних
прибутків, отриманих платником податку
протягом звітного року, зменшена на
суму інвестиційних збитків, понесених
платником податку протягом такого
року.

Підпункт 9.6.7. а) пункту 9.6 ст. 9 Закону №
889-ІУ визначає, що для цілей цього під
терміном "інвестиційний актив"
розуміється пакет цінних паперів чи
корпоративні виражені в інших, ніж
цінні папери, формах, випущені одним
емітентом, а також банківські метали,
придбані у банку, незалежно від місця
їх подальшого продаж)'.

Відповідно до п. 1 ст. 167 Господарського
кодексу України від 16.01.2003 р. №
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
фонді і господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної органі:
активів у разі ліквідації останньої
відповідно до закону, а також інші
правомочності, передбачені законом та
статутними документами.

Крім того, апелянт зазначає, що ст. 58
Закону України від 19.09.1991 р. № 1576-ХІІ
"Про господарські товариства" визначає,
що вищим органом товариства з
обмеженою відповідальністю є загальні
збори учасників. Вони складаються з
учасників товариства або призначених
ними представниками Згідно до ст. 53
даного Закону учасник товариства з
обмеженою відповідальністю мас
продати чи іншим чином відступити свою
частку (її частину) у статутному
капіталі одно кільком учасникам цього
товариства.

З врахуванням наведеного просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримує.

Позивач в судове засідання не з'явився,
повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та розгляд
справи повідомлений у встановленому
законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувану постанову
слід залишити без змін.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
процесуального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
в акті перевірки від 21.04.2010 року
№5/17-3/, зокрема в пункті 2
зазначено, що громадянином ОСОБА_2 було
безоплатно отримано у 2007 році від
громадянина ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7.,
громадянина Ізраїлю ОСОБА_6
корпоративне право у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еліт Вуд»,
всього на суму 6669200,00 гривень. З
вказаного вище акту встановлено, що
громадянин ОСОБА_2 в порушення пп. «а»
п.19.1 ст.19, пп. «а» п.18.1 ст.18 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» не проводив, облік
доходів і витрат та не подав до
Хустської об'єднаної державної
податкової інспекції річну декларацію
про отримані доходи за 2007 рік, в
результаті чого перевіркою на підставі
пп. 4.2.12 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
нараховано громадянину ОСОБА_2 1000380,00
грн. податку з доходів фізичних осіб за
2007 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
червня 2007 року позивач придбав частку в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд», на
підставі договору купівлі-продажу
частки статутного капіталу в розмірі
89,77 % вартістю 2723800,00 гривень. Разом з
тим, 22 червня 2007 року на підставі
протоколу Зборів Учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю «Еліт
Вуд», позивача було включено до складу
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд» саме з
такою часткою, також прийнято рішення
про збільшення статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд», в тому
числі й частки ОСОБА_2 до розміру 6330600,00
гривень.

З матеріалів справи доведено, що 28
червня 2007 року ОСОБА_2 в адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд»
направлений лист про погашення його
зобов'язань зі сплати коштів на
збільшення статутного фонду
Товариства в сумі 3706000,00 гривень у
зв'язку з укладенням 21 червня 2007 року
між ним і ОСОБА_3 договору про
відступлення права вимоги, за яким до
позивача, ОСОБА_2, перейшло право ОСОБА_3
на повернення надміру сплачених
грошових коштів в якості додаткового
внеску до статутного фонду Товариства
з обмеженою відповідальністю «Еліт
Вуд» в сумі 3706000,00 грн..

Таким чином, загалом, на придбання
частки у статутному фонді ТОВ «Еліт
Вуд» ОСОБА_2 в 2007 році було витрачено
6429800,0 гривень, що на 99200,0 гривень більше
вартості частки ОСОБА_2 в статутному
капіталі Товариства, а саме згідно
договору купівлі-продажу від 21 червня
2007 року ОСОБА_2 придбав долю ОСОБА_3 в
статутному фонді ТОВ «Еліт Вуд» в
розмірі 89,77% на суму 2723800,00 грн., а також
згідно договору уступки права вимоги
від 21 червня 2007 року від ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 право вимоги по зобов'язанням
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд» на суму
3706000,00 грн.

Відповідно до пункту 9.6.2. Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу. Таким чином,
суд приходить до висновку, що в
результаті укладення вищевказаних
угод, сума 6669200,00 грн. інвестиційного
прибутку відповідача в 2007 році
зменшилась на суму витрат на придбання
частки в статному капіталі ТОВ «Еліт
Вуд».

27 червня 2007 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд» повернуло
позивачу 99200,00 гривень.

31 жовтня 2007 року ОСОБА_2 сплачено на
рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд», як внесок
до статутного фонду Товариства, 229200,00
гривень.

Протоколом № 02/07 від 07.11.2007р. збори
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд» вирішили
збільшити статутний капітал до 7034000,00
гривень, в тому числі частка ОСОБА_2
становила 6330600,00 гривень при сплачених
ним 6559800,00 гривень. При цьому частка
ОСОБА_4, яка перейшла до ОСОБА_2,
становила 703400,00 гривень, проте сплачена
була лише в частині - 10200,00 гривень.

Як передбачено частиною 4 статті 53
Закону України «Про господарські
товариства» частка учасника
товариства до повної її сплати може
бути відчужена лише в тій частині, в
якій її було уже сплачено. Згідно ст. 52
Закону України «Про господарські
товариства» якщо учасники протягом
року не вносять повністю свої вклади,
Товариство повинно зменшити статутний
капітал і на суму не внесених вкладів
учасників. Таким чином, статутний
капітал Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліт Вуд» було
зменшено на суму 464000,00 гривень, через
невнесення учасниками грошових коштів
до статутного фонду.

В результаті, сплачена частка в
статутному капіталі ТОВ «Еліт Вуд», яку
ОСОБА_2 отримав за редакцією Статуту
від 13.11.2007 року, становила 6570000,00
гривень, з них частину, вартістю 2723800,00
гривень, позивач отримав від ОСОБА_3,
частини вартістю3606800,00 грн. (3706000,0 гри.
зменшена на 99200,0 грн. внаслідок
переплати) і 229200,00 грн. - додаткові
внески до статутного фонду ТОВ «Еліт
Вуд», 10200,00 грн. - отримано від ОСОБА_4.

Разом з тим, матеріалами справи не
доведено, що позивач мав певні
відносини з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щодо
придбання часток в статному фонді ТОВ
«Еліт Вуд».

Статтею 167 ГК України визначено, що
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Володіння корпоративними правами не
вважається підприємництвом. Законом
можуть бути встановлені обмеження
певним особам щодо володіння
корпоративними правами та/або їх
здійснення.

Під корпоративними відносинами
маються на увазі відносини, що
виникають, змінюються та припиняються
щодо корпоративних прав.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
№ 889-IV (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 889-IV ) доходом є сума будь-яких
коштів, вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 1.3
статті 1 Закону № 889-IV дохід з джерелом
його походження з України - це будь-який
дохід, одержаний платником податку або
нарахований на його користь від
здійснення будь-яких видів діяльності
на території України, у тому числі, але
не виключно, у вигляді: дивідендів,
нарахованих резидентом - емітентом
корпоративних прав; доходів у вигляді
інвестиційного прибутку від
здійснення операцій з цінними паперами
та корпоративними правами, випущеними
в інших, ніж цінні папери, формах.

Підпунктом 4.2.13 пункту 4.2 статті 4 Закону
№ 889-IV передбачено, що до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включається інвестиційний
прибуток від здійснення платником
податку операцій з цінними паперами та
корпоративними правами, випущеними в
інших, ніж цінні папери, формах, крім
доходу від операцій, зазначених у
підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті.

Відповідно до підпункту 9.6.2 пункту 9.6
статті 9 Закону № 889-IV інвестиційний
прибуток розраховується як позитивна
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

Пунктом 9.6.6. цієї ж статті Закону
передбачено, що до складу загального
річного оподатковуваного доходу
платника податку включається
позитивне значення загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами за наслідками
такого звітного року.

До продажу інвестиційного активу
прирівнюються також операції з: обміну
інвестиційного активу на інший
інвестиційний актив; зворотного викупу
корпоративного права його емітентом,
яке належало платнику податку;
повернення платнику податку коштів або
майна (майнових прав), попередньо
внесених ним до статутного фонду
емітента корпоративних прав, внаслідок
виходу такого платника податку з числа
засновників (учасників) такого
емітента чи ліквідації такого
емітента.

Отже, об'єктом оподаткування податком з
доходів фізичних осіб є виключно
доходи у вигляді інвестиційного
прибутку від здійснення платником
податку операцій з корпоративними
правами, а також дохід у вигляді
дивідендів, нарахованих емітентом
корпоративних прав.

Проте, фізична особа ОСОБА_2, як власник
корпоративних прав, при їх отримані
шляхом відступлення йому таких
попереднім учасником корпоративних
прав, не здійснював операцій з
корпоративними правами та не отримував
відповідного доходу, а також не
отримував дивідендів, які б
нараховувались на корпоративні права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нової постанови про
задоволення позову з вищевикладених
підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 196, ст. 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хустської об'єднаної
Державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21.06.2011р. по
справі № 2а-3567/10/0770 без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Запотічний І.І.

Кузьмич С.М.