Справа № 422/3510/12
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 422/3510/12
УХВАЛА

про відмову у задоволені заяви про
зміну способу і порядку виконання
рішення

30 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан
Д.В.

при
секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1, зацікавлена особа - Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою
про зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

Фактично судді із канцелярії
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська вищезазначена заява
була передана 10 червня 2014 року. Однак,
означена заява судом не було
розглянута оскільки адміністративна
справа за № 6а/205/59/14 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Дніпропетровську ради про
стягнення щорічної одноразової
грошової допомоги на оздоровлення, за
апеляційною ОСОБА_1 була передана на
розгляд до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
та повернута до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська тільки 26.06.2014
року, а фактично судді із канцелярії
суду передана 25.07.2014 року.

В обґрунтування подання заявник
зазначає, що постановою Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено. Визнано дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, щодо
нарахування ОСОБА_1 щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення,
передбачену ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 р. не
в повному обсязі неправомірними.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення за
2011р., у розмірі передбаченому ст. 48
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням виплачених
сум, до внесення змін в пенсійне
законодавство.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 лютого 2013 року апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Дніпропетровську ради залишено без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 травня 2012 року без змін.

На підставі зазначеної постанови від 08
лютого 2013 року Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська було видано
12 грудня 2013 року виконавчий лист, та
надіслано до виконання.

Проте, згідно постанови про повернення
виконавчого документу від 12.05.2014 року
йому, ОСОБА_1, було повернуто
виконавчий лист, так як виконавчий лист
частково виконано, в саме в частині
перерахунку суми та донараховано
кошти у розмірі 4 202грн. 00 коп., однак, в
частині виплати не виплачено, у зв'язку
з тим, що дана постанова винесена в
зобов'язальному порядку,
рекомендовано звернутися до
Управління державної казначейської
служби України у Ленінському районі м.
Дніпропетровська задля виконання
рішення суду. Однак, після звернення до
Управління державної казначейської
служби України у Ленінському районі м.
Дніпропетровська заявник вказує, що
йому було відмовлено в прийнятті до
виконання виконавчого документу, так
як приймаються до виконання виконавчі
документи за умови «Стягнення коштів».

У зв'язку з вищевикладеним, заявник
просить суд змінити спосіб і порядок
виконання постанови суду на підставі
якої виконавчий лист № 2а/422/394/2012 від
12.12.2013року, що видав Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська, із
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення за
2011рік, у розмірі передбаченому ст. 48
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням виплачених
сум, до внесення змін в пенсійне
законодавство, на стягнути з
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у місті Дніпропетровську ради
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
недоплачену щорічну одноразову
допомогу на оздоровлення за 2011р., у
розмірі передбаченому ст. 48 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з урахуванням виплачених сум, до
внесення змін в пенсійне
законодавство, у розмірі 4 202 (чотири
тисячі двісті дві) грн. 00 коп.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
судового засідання повідомлялися у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суду не повідомили, заяв
чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України
неприбуття в судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду.

Суд, дослідивши матеріали даної справи,
доходить висновку, що зазначена заява
про зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення не
підлягає задоволенню з огляду на
нижчевикладене.

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 11 травня 2012
року адміністративний позов ОСОБА_1
був задоволений. Вирішено визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Дніпропетровську ради, щодо
нарахування ОСОБА_1 щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення,
передбачену ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011р. не в
повному обсязі неправомірними.
Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення за
2011р., у розмірі передбаченому ст. 48
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням виплачених
сум, до внесення змін в пенсійне
законодавство.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 лютого 2013 року апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у місті Дніпропетровську ради залишено
без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 травня 2012 року
без змін.

На підставі зазначеної постанови 11
травня 2012 року Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська видано
виконавчий лист.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Сурич О.Л.
від 17 січня 2014 року було відкрито
виконавче провадження по виконавчому
листу №2а/422/394/12 , виданого 12.12.2013 року.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Сурич О.Л.
від 12 травня 2014 року було повернуто
виконавчий документ за №2а/422/394/12 ,
виданого 12.12.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення
суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України суд
розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд зазначає, що приписи ст. 263 КАС
України передбачають зміну чи
встановлення порядку і способу
виконання рішення, яке було ухвалено
судом у справі, а саме резолютивної
частини постанови, яка містить
висновки суду по суті позовних вимог.
Отже, суд, здійснюючи зміну порядку чи
способу виконання рішення, не змінює
змісту резолютивної частини та не
змінює спосіб захисту порушеного
права, обраний судом при вирішенні
справи.

Таким чином, заява щодо зміни способу
та порядку виконання постанови суду не
підлягає задоволенню, оскільки в разі
задоволення її вимог фактично буде
змінено по суті зміст резолютивної
частини постанови суду, що в свою чергу
є порушенням норм процесуального
права.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС
України, суд при розгляді питання про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення може змінити спосіб
та порядок виконання рішення лише у
виняткових випадках.

Слід також зазначити, що підставою для
застосування правил ст. 263 КАС України є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі, ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регулюються Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо інших
рішень відстрочка або розстрочка
виконання, встановлення чи зміна
способу і порядку виконання не
допускаються.

На думку суду, викладені заявником
вимоги стосуються в цілому вчинення
відповідних дій, які у випадку їх
задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності з діючим
законодавством є недопустимим.

Також, під зміною способу і порядку
виконання рішення розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Тобто, зі змісту
вказаної норми випливає, що суд, за
наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту. Але
заявник фактично просить змінити не
порядок виконання рішення, а сам його
зміст.

В той же час, згідно із ч.1 ст.11 Закону
України «Про державний виконавчу
службу» державний виконавець
зобов'язаний вжити передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом (ч.2 вказаної
статті Закону). Докази виконання
заявником наведених вище вимог Закону
України «Про державний виконавчу
службу» матеріали справи не містять,
обставини, які б свідчили про
неможливість виконання рішення суду у
визначеним ним спосіб, в матеріалах
справи відсутні. Фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. За
правилами Бюджетного кодексу України у
випадку, якщо виплата донарахованої
суми перевищує бюджеті призначення на
поточний рік, така виплата буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Отже відсутність у боржника коштів на
момент відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення суду про зобов'язання
здійснити відповідні виплати, не є
підставою, що свідчить про
неможливість виконання судового
рішення. Як зазначено з цього приводу
Європейським судом з прав людини в п.
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії», орган державної влади не
має права посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
рішення проти виплати боргу.

Виходячи з вищевикладеного судом
встановлено, що виконання зазначеної
постанови суду фактично можливе, а отже
підстави для зміни способу виконання
рішення суду відсутні.

Суд зазначає, що аналогічні за своїм
змістом правові висновки викладені в
ухвалі Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2014 року (а.с. 50-51), яка була
постановлена за наслідками розгляду
апеляційної скарги Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції на
ухвалу суду першої інстанції про
відмову у задоволені заяви про зміну
способу і порядку виконання рішення, що
була винесена в межах даної справи
адміністративною юрисдикції.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 36 Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 263 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1,
зацікавлена особа - Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали з одночасним
поданням її копії до суду апеляційної
інстанції. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або складення ухвали у повному обсязі
відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного
судочинства України, або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Д.В. Мовчан