Справа № 872/12551/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2014 рокусправа № 808/4566/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Уханенка
С.А. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишев О.О..

за участю представника позивача: Білик
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Запорізької митниці
Державної митної служби України

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року у справі №808/4566/113-а за позовом
публічного акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім..А.М. Кузьміна» до
Запорізької митниці Державної митної
служби України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
картки відмови та рішення про
коригування митної вартості та
стягнення переплати ввізного мита,-

в с т а н о в и в :

07 травня 2013 року публічне
акціонерне товариство
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна»
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати рішення
Запорізької митниці про коригування
митної вартості за шостим методом
№112030000/2012/000466/1 від 13.11.2012 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
через митний кордон України
№112030000/2012/00682 від 13.11.2012 р. за ВМД
№112030000/2012/020130; стягнути з Державного
бюджету України на користь ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.. А.М.Кузьміна»
переплату ввізного мита у сумі 41506,85
грн..

В обґрунтування своїх вимог,
посилалося на те, що товариством надано
всі необхідні документи для визначення
митної вартості. Надані для митного
оформлення документи є достатніми для
застосування методу визначення митної
вартості №1, а також дозволяють
обчислити та перевірити митну
вартість, заявлену декларантом. Проте,
Запорізькою митницею прийнято рішення
про визначення митної вартості товарів
за 6 (резервним) методом. Вказані дії
відповідача призвели до сплати
податків у більшому розмірі.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 20
червня 2013 року адміністративний позов
задоволено: визнано протиправними та
скасовано рішення Запорізької митниці
про коригування митної вартості
товарів за шостим методом
№112030000/2012/000466/1 від 13.11.2012 р. та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2012/020130; стягнути
з Державного бюджету України на
користь ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь ім..
А.М.Кузьміна» переплату ввізного мита у
сумі 41 506,85 грн..

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції Запорізька митниця
Державної митної служби України,
відповідач, звернулась з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції вимог
норм матеріального та процесуального
права просить оскаржувану постанову
суду скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
при винесені рішень про визначення
митної вартості товарів відповідач
діяв відповідно до вимог чинного на той
час Митного кодексу України, та
враховуючи розбіжності в документах,
цінову базу Держмитслужби України, та
те що додаткові документи не
підтвердили визначену за методом №1
митну вартість, Запорізькою митницею
було правомірно застосовано 6
(резервний) метод визначення митної
вартості.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що за умовами контракту
№13120819 укладеного 16.10.2012 р. між ПАТ
«Дніпроспецсталь» (покупець) та «Lintorfer
Eisengiesserei GmbH» Ратиген, Німеччина
(Виробник -продавець) продавець
зобов'язується поставити покупцю товар
відповідно до специфікацій на умовах DDU
Запоріжжя у відповідності до Інкотермс
2010, а покупець зобов'язується прийняти
та оплатити товар.

На виконання договірних зобов'язань
«Lintorfer Eisengiesserei GmbH» поставлено товар -
виливниці, митне оформлення якого
здійснювалось позивачем на підставі
поданих до Запорізької митниці
вантажних митних декларацій.

Так, 13.11.2012 року позивачем до
Запорізької митниці надано
вантажно-митну декларацію
№112030000/2012/020130, у графі 43 ВМД зазначено
основний метод (перший) визначення
митної вартості за ціною угоди, який
передбачено ст.53 Митного Кодексу
України. Згідно графи 47 митні платежі
повинні становити 133 265,45 грн.

При поданні вказаної ВМД
позивачем задекларовані наступні
документи: зовнішньоекономічний
договір №13120819, специфікація №1 від
16.10.2012 р., лист №213-2549, лист №11/6041 та інші
документи, що підтверджують митну
вартість товару, визначену позивачем.

Разом з тим, для підтвердження
митної вартості товару Запорізькою
митницею були витребувані додаткові
документи, про що зазначено на
зворотному боці ф.ДМВ - 1, а саме:
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; виписку
з бухгалтерської документації,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, копію
вантажно-митної декларації країни
відправника.

13.11.2012 року ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім. А,М, Кузьміна»
було ознайомлено з переліком
витребуваних документів. 13.11.2012 року
декларантом на зворотному боці ДМВ - 1
зазначено перелік документів, що
надається на вимогу митного органу, а
також зазначено пояснення про
неможливість надання інших документів.

13.11.2012 року Запорізькою митницею
було прийнято рішення №112030000/2012/000466/1
про коригування митної вартості товару
за шостим методом та у зв'язку з цим,
13.11.2012 р. видано картку відмови у
митному оформленні товару №112030000/2012/00882
за податною ВМД.

В зазначені картці відмови, як
причину вказано те, що митним органом
проведено коригування митної вартості
товару та винесене рішення про
визначення митної вартості
№112030000/2012/000043/2 від 16.03.2012 р., із
зазначення умов необхідних для
здійснення декларантом задля митного
оформлення та пропуску товару через
митний кордон України, а саме подання
ВМД за митною вартістю визначеною
митним органом.

14.11.2012 року позивач подав митному
органу звернення про випуск товарів у
вільний обіг за умови сплати платежів
згідно митною вартістю товару
визначеною декларантом, та
забезпечення слати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно
митною вартість товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х Кодексу, у зв'язку з незгодою
з рішенням митного органу про
коригування митної вартості товарів.

14.11.2012 р. позивач подав митному
органу нову митну декларацію
№112030000/2012/020215, яку прийнято до митного
оформлення, про що свідчить
проставлений на ВМД штамп «Під митним
контролем».

За ВМД №112030000/2012/020215 в результаті
застосування митним органом шостого
методу визначення митної вартості
товару, переплата ввізного мита склала
41 506,85 грн.

Разом з тим, не погодившись з діями
Дніпропетровської митниці щодо
застосуванні при визначенні митної
вартості товару 6 (резервного) методу,
формуванні карток відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
рішень про визначення митної вартості
товару, а також скасування картки
відмови.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи адміністративний позов
у повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з того, що під час розгляду
справи по суті відповідачем не було
доведено правомірність відмови в
прийняті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобі через митний
кордон України та законність прийняття
оскаржуваних рішень про визначення
митної вартості товарів за шостим
методом, а тому позовні вимоги про
визнання протиправним та скасування
рішень Запорізької митниці з митної
оцінки товарів та картки відмови від
підлягають задоволенню із стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача переплати ввізного мита.

Суд апеляційної інстанції
погоджується частково з висновками
суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.249 Митного кодексу
України митна вартість товарів, які
переміщуються громадянами через
митний кордон України, для цілей
нарахування податків і зборів
визначається на підставі заяви
власника цих товарів чи уповноваженої
ним особи за умови надання
підтверджувальних документів
(товарних чеків, ярликів тощо), які
можна ідентифікувати з наявними
товарами. При визначенні митної
вартості товарів, які переміщуються у
несупроводжуваному багажі та
вантажному відправленні, крім вартості
самих товарів враховується вартість їх
страхування та перевезення (фрахту) до
моменту перетинання ними митного
кордону України.

За відсутності таких підтверджень або
у разі наявності обґрунтованих
сумнівів щодо достовірності
відомостей стосовно заявленої
вартості митні органи визначають митну
вартість самостійно, на підставі ціни
на ідентичні або подібні (аналогічні)
товари та відповідно до вимог цього
Кодексу.

Отже, вказаною нормою матеріального
права митні органи наділені
повноваженнями щодо самостійного
визначення митної вартості товарів у
разі відсутності підтверджувальних
документів вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України або у разі виникнення сумнів
щодо достовірностей відомостей про
заявлену вартість товару.

Як вбачається з матеріалів справи, для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товару позивачем
були надані копії таких документи:
зовнішньоекономічний договір №13120819,
специфікація №1 від 16.10.2012 р., лист
№213-2549, лист №11/6041, інвойс №39.911 від
25.10.2012 р., DELIVERY - NOTE №26.477 від 25.10.2012 р.,
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, CMR №139082, експертна
декларація №MRN 12DE64E1; інвойс №39.912
від 25.10.2012, DELIVERY - NOTE №26.478 від 25.10.2012 р.,
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, CMR №134193, експертна
декларація № MRN 12D41E4, інвойс 39.918
від 26.10.2012 р., DELIVERY - NOTE №26.481 від 26.10.2012 р.,
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, CMR №159628, експертна
декларація № MRN 12DE62Е9, інвойс №39.925
від 29.10.2012 р., сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR №006230,
експертна декларація № MRN 12DЕ69Е5,
інвойс 39.927 від 29.10.2012 р., інвойс №39.928 від
29.10.2012 р., DELIVERY - NOTE №26.489 від 29.10.2012 р.,
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, CMR №010302, експертна
декларація № MRN 12DE73Е7, інвойс №39.929
від 29.10.2012 р., інвойс №39.930 від 29.10.2012 р.,
DELIVERY - NOTE №26.490 від 29.10.2012 р., сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR №161637, експертна декларація № MRN
12DE05Е6, інвойс №39.935 від 30.10.2012 р.,
інвойс №39.936 від 30.10.2012 р., DELIVERY - NOTE №26.495
від 30.10.2012 р., сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR №006230,
експертна декларація № MRN 12DE21Е5,
інвойс №39.937 від 30.10.2012 р., DELIVERY - NOTE №26.496
від 30.10.2012 р., сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR №006221,
експертна декларація № MRN 12DE24Е,
інвойс №39.946 від 31.10.2012 р., DELIVERY - NOTE №26.502
від 31.10.2012 р., сертифікат відповідності,
сертифікат походження, CMR161015, експертна
декларація № MRN 12DE10Е3, інвойс №39.947
від 31.10.2012 р., DELIVERY - NOTE№26.503 від 31.10.2012 р.,
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, CMR №076921, експертна
декларація № MRN 12DE65Е2, інвойс №39.948
від 31.10.2012 р., інвойс №39.949 від 31.10.2012 р.,
DELIVERY - NOTE №26.504 від 31.10.2012 р., сертифікат
відповідності, сертифікат походження,
CMR №022412, експертна декларація № MRN
12DE24Е4 та інші документи, про що
свідчить їх декларування (гр.. 44 ВМД та
доповнення до декларації ф.МД-6).

У зв'язку з виникненням у Запорізької
митниці сумнівів щодо правильності
визначення митної вартості, митним
органом витребувані додаткові
документи, про що зазначено в
Деклараціях митної вартості, а саме:
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; виписку
з бухгалтерської документації,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, копію
вантажно-митної декларації країни
відправника.

На вимогу митного органу позивачем
було надано наступні документи:в
якості каталогів, специфікацій,
прейскурантів виробника було надано
калькуляцію вартості виливниць від
17.10.2012 р. наданого «Lintorfer Eisengiesserei GmbH» та
каталог продукції виробника «Lintorfer
Eisengiesserei GmbH»; в якості виписки з
бухгалтерської документації в пакеті
митного оформлення було надано інвойси
виробника, в якості висновку про
вартісні показники товару,
підготовлений спеціальними
експертними організаціями було надано
висновок цінової експертизи виливниць,
наданий ДП «Держзовнішінформ».

Тобто, позивачем було виконано всі
можливі дії щодо надання запитуваної
митним органом інформації та
документів.

Разом з тим, на думку відповідача,
документи були надані не в повному
обсязі, у зв'язку з чим, митницею
прийняті рішення про визначення митної
вартості товару із застосуванням
методу №6.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, у спірних правовідносинах,
митний орган, при визначені митної
вартості товару повинен був діяти на
підставі та у спосіб, що визначені
законами України.

Методи визначення митної вартості
товарів встановлені статтею 266 Митного
кодексу України

Так, визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

3) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі, якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Таким чином, наведеною нормою
матеріального права встановлено як
методи визначення митної вартості
товарів так і порядок їх застосування.

Послідовність застосування різних
методів оцінки митної вартості
означає, що вичерпавши усі можливості
для встановлення рівня митної вартості
товару за одним методом, митний орган
має послідовно застосовувати інші
методи. Однак, у спірному випадку
Запорізька митниця відразу
використала метод визначення митної
вартості №6, не дослідивши у повній
мірі усі обставини, які впливали на
рівень ціни, заявленої декларантом.

Відповідно й до діючого, на момент
виникнення спірних правовідносин,
Порядку заповнення рішення про
визначення митної вартості товарів,
затвердженого Наказом Державної
митної служби України №506 від 29.05.2009
року, у графі №33 зазначаються
обставини, що стали підставою для
прийняття Рішення, та джерела
інформації, які використовувалися
митним органом, і їх реквізити.

Проте, оскаржене рішення про
визначення митної вартості товару не
містять в собі відомостей про те, які
обставини унеможливлювали застосувати
для визначення митної вартості товару
методи №2-5, що стало законною підставою
для застосування методу №6. З
оскаржуваних рішень вбачається, що
основною підставою для визначення
митницею вартості товару за резервним
методом було подання додатково
витребуваних документів не в повному
обсязі та відмовою надати інші
додаткові документи.

Ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів або відмова
у такому наданні, за відсутності
достатнього обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару, не є достатнім для
висновку про наявність підстав для
застосування митним органом іншого
методу визначення митної вартості.

Таким чином, на думку суду апеляційної
інстанції, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про, що рішення від
13.11.2012 року №112030000/2012/000466/1 про
коригування митної вартості товару та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлення чи
пропуску товару і транспортних засобів
через митний кордон України від 13.11.2012
р. №112030000/2012/00682 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Крім того, у відповідності до ст. 49 МК
України митною вартістю товарів, яка
переміщуються через кордон України, є
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

На момент витребування Митним органом
додаткових документів, зокрема
бухгалтерських документів, надати
докази сплати за отриманий товар
(виливниці), по ціні узгодженій
контрактом, Декларант обґрунтовано не
мав можливості, тому що умовами
контракту передбачена відстрочка
платежу.

17.01.2013 року Декларант листом №171-21, у
гарантований строк, передбачений МК
України звернувся до митного органу з
вимогою скасувати рішення про
коригування митної вартості та
повернути (вивільнити) надану
фінансову гарантію, надавши копію
платіжного доручення №1482 від 28.12.2012 р.
на суму 261 841,68 EURO.

22.01.2013 року Запорізька митниця листом
№07-02-22-24/643 відмовила Декларанту в
скасування рішення та поверненні
наданої фінансової гарантії.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав
на те, що наданий позивачем в
гарантований строк передбачений
розділом Х МК України, доказ сплати за
отриманий товар коштів по ціні
контракту, митним органом був
неприйнятий безпідставно, а відтак
безпідставним є неприйняття заяви
позивача про скасування вказано
рішення про коригування митної
вартості.

Однак, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
вирішення судом питання щодо стягнення
з державного бюджету коштів, отриманих
Запорізькою митницею, у якості
фінансової гарантії за випуск товару у
вільний обіг не може бути вирішено в
судовому порядку під час розгляду
даної справи по суті. Чинним
законодавством передбачено порядок
стягнення таких коштів Декларантом з
Державного бюджету через орган, що
здійснює казначейське обслуговування,
шляхом звернення до митного органу із
вимогою про надання висновку про
можливість здійснення повернення
коштів.

Оскілки матеріали справи не містять
доказів звернення позивача до митного
органу з зазначеною заявою на
виконання вимог Закону, то суд першої
інстанції дійшов передчасного
висновку про необхідність стягнення
надмірно сплаченого митного збору,
заявленої позивачем.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що Постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 20
червня 2013 року в частині задоволених
позовних вимог про стягнення з
державного бюджету на користь ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна»
переплату ввізного мита у сумі 41 506,85
грн. слід скасувати та в задоволенні
позовних вимог в цій частині відмовити,
в іншій частині постанову слід
залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198,
ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
Державної митної служби України -
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року у справі №808/4566/13-а в частині
задоволених позовних вимог публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна»
про стягнення з Державного бюджету
України на користь ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна»
переплату ввізного мита у сумі 41 506,85
грн.- скасувати та в задоволенні
позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині Постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 20
червня 2013 року у справі №808/4566/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим