Справа № 872/16183/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2014 рокусправа № 804/9615/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Босенко Ю.Г., дов.
від 01.07.13 р.

відповідача: - Резніков Ю.М.,
дов. від 30.01.14 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Спеціалізованої
Державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Дніпропетровську Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 р. у справі № 804/9615/13-а

за позовом Приватного акціонерного
товариства Підприємства з іноземними
інвестиціями "Інтеркерама"

до Спеціалізованої Державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у
м.Дніпропетровську Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2013 р. Приватне акціонерне
товариство Підприємство з іноземними
інвестиціями "Інтеркерама" звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
Державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Дніпропетровську Державної
податкової служби :

- від 21.06.2013 р. № 000302200, про зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 204
775 грн. та накладання штрафу у розмірі 51
194 грн. у повному обсязі;

- від 21.06.2013 р. № 000292200 про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 37 266,89 грн. та
накладання штрафу у розмірі 9 316,72 грн. у
повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки позапланової документальної
невиїзної перевірки ПрАТ
«Інтеркерама» з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України, правильності, повноти
нарахування та сплати податків до
бюджету при фінансово-господарських
взаємовідносинах з підприємством ТОВ
«НТ Сервіс» та прийняті відповідачем
податкові повідомлення-рішення є
безпідставними і прийняті без
врахування фактичних обставин та
документів бухгалтерського та
первинного обліку, без врахування
вимог Податкового кодексу України та
такими, що порушують права та законні
інтереси позивача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 р. у справі № 804/9615/13-а
вищевказаний адміністративний позов
задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що
позивачем доведено наявність реальних
правових наслідків та господарської
мети по правочинам укладеним з ТОВ «НТ
Сервіс», та, як наслідок, доведено
фактичне здійснення господарських
операцій по цим правочинам, а тому
висновки податкового органу, які
викладені в акті перевірки є
необґрунтованими та безпідставними.

Не погодившись з постановою суду, СДПІ
з ВПП у м.Дніпропетровську подано
апеляційну скаргу, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
р. у справі № 804/9615/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд першої
інстанції не надав належної оцінки
доводам та поясненням податкового
органу щодо правомірності спірного
рішення, оскільки судом не приділено
уваги тому факту, що наявність лише
податкових накладних не свідчить про
реальність господарських операцій;
судом першої інстанції проігноровано
посилання відповідача на відсутність
товарно-транспортних накладних у ПрАТ
«Інтеркерама», що свідчить про
недоведеність факту транспортування
товару та відповідно існування самого
товару, крім того, податковим органом
надавались докази того, що через
відсутність матеріально-технічних
можливостей, а саме занадто малий штат
контрагента позивача (3 особи), у ТОВ «НТ
Сервіс» відсутня реальна можливість
виконати великі за обсягом роботи,
замовлені позивачем.

ПрАТ «Інтерграма» проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважає
оскаржену постанову суду першої
інстанції цілком обґрунтованою та
правомірною, зазначаючи, що з
контрагентом ТОВ «НТ Сервіс» позивач
має довготривалі господарські
відносини на підставі договору № 5/08-1
укладеного 05.08.2010 р., тобто майже на
протязі 3-х років, за які між позивачем
та ТОВ «НТ Сервіс» укладено 75
специфікацій на виконання робіт та
поставку товарів, також до вказаного
договору укладались додаткові угоди: №
1 від 14.01.2011 г. про зміну предмету
договору та № 2 від 26.12.2011 р., про
продовження дії договору до 31.12.2013 р.
При цьому, рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
28.08.2013 р. у справі № 904/6274/13 у зустрічному
позові ПрАТ "Інтеркерама" до ТОВ "НТ
Сервіс" про визнання недійсним
вказаного договору - відмовлено.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання з'явились
представники сторін, надали пояснення
та заперечення щодо доводів
апеляційної скарги, підтримали
визначені правові позиції по суті
спірних питань даної справи.

Обставини, пов'язані з проведенням СДПІ
з ВПП у м.Дніпропетровську
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПрАТ «Інтерграма» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України, правильності,
повноти нарахування та сплати податків
до бюджету при фінансово-господарських
взаємовідносинах з підприємством ТОВ
«НТ-Сервіс» за період з 01.06.2012 р. по
31.12.2012 р. (акт від 06.06.2013 р. № 396/22.2-33184723, а.
с.21-38), встановлені під час цієї
перевірки порушення, зміст цих
порушень та зміст прийнятого на
підставі вказаного акту перевірки
спірного податкового
повідомлення-рішення відображені в
постанові Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 2
вересня 2013 р. і відповідають матеріалам
даної справи.

Спірним є питання щодо висновків
відповідача про неправомірність
формування позивачем податкового
кредиту за рахунок ПДВ, сплаченого в
ціні придбання товарів (робіт) згідно
правочину з контрагентом ТОВ «НТ
Сервіс», реальність якого не
підтверджена належним чином.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга СДПІ з ВПП у
м.Дніпропетровську не підлягає
задоволенню з таких підстав:

Згідно висновків вищевказаної
перевірки Товариством порушено п.44.1
ст.44, п.198.1 п.198.2, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК
України, що призвело до безпідставного
завищення податкового кредиту на
загальну суму 242041,64 грн., в тому числі по
періодах:

за липень 2012 року у сумі 3 614,28 грн.;

за серпень 2012 року у сумі 37 266,89 грн.;

за листопад 2012 року у сумі 201 160,47 грн.

Завищення податкового кредиту в
вищезазначених періодах призвело до
завищення суми, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника
банку (ряд.23.1 декларації) на загальну
суму 204 774,75 грн., в т.ч.:

- серпень 2012 року на суму 3 614,28 грн.
(період виникнення від'ємного значення
- липень 2012 року у сумі 3614,8 грн.);

- грудень 2012 року на суму 201 160,47 грн.
(період виникнення від'ємного
значення-листопад 2012 року у сумі 201 160,47
грн.); та заниження суми ПДВ, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет підсумками поточного звітного
(податкового) періоду (р.25 декларації)
на загальну суму 37 266,89 грн. в т.ч. за
вересень 2012 року на суму 37 266,89 грн.

При цьому, сторони не заперечують, що
заявлені до відшкодування суми ПДВ за
серпень, грудень 2012 року на момент
перевірки відшкодовані Товариству в
повному обсязі.

Такі висновки відповідача
обґрунтовані посиланням на дані акту
перевірки Лівобережною МДПІ
м.Дніпропетровська від 15.01.2013 р. №
158/22-5/37148668 «Про неможливість проведення
звірки TOB «НТ Сервіс» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за червень,
липень, серпень, вересень, жовтень 2012
року», в якому також зазначено про
відсутність необхідних трудових
ресурсів виробничого обладнання,
транспортних засобів, торгівельного
обладнання та інших основних фондів
(декларація на прибуток), що дає змогу
ставити під сумнів факт здійснення
суб'єктом господарювання,
задекларованого основного виду
діяльності. Таким чином відповідач
приходить до висновку, що операції між
ПрАТ «Інтеркерама» та підприємством
постачальні ТОВ «НТ Сервіс» у червні,
липні, серпні, вересні, жовтні 2012
створені на паперових носіях з метою
ухилення від сплати податків та
надання податкової вигоди для третіх
осіб.

Даними актами зафіксована
неможливість підтвердження реальності
проведених господарських операцій TOB
«НТ Сервіс» із платниками податків за
періоди, які перевірялись.

Така неможливість мала місце в
зв'язку з відсутністю TOB «НТ Сервіс» за
юридичною адресою, що, як зазначено
податківцями в акті від 15.01.2013 р.,
обумовлює відсутність первинних
документів, які засвідчують здійснення
господарських операцій (а.с.24, 25).

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що саме на висновках акту від
15.01.2013 р. базуються повністю висновки
акту перевірки позивача від 06.06.2013 р.

Разом з тим, колегія суддів наголошує,
що акт про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання є документом, що фіксує
факт неможливості проведення
зустрічної звірки, і законодавством
України не надано органам ДПС в акті
про неможливість проведення
зустрічної звірки право на
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами ДПС з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювались між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Тим більш, що наслідком
відсутності платника податків за
юридичною адресою на час проведення
податковим органом перевірки згідно
податкового законодавства не може бути
застосування штрафних санкцій та
визначення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість для
контрагента такого платника податків.

Водночас, для всебічного розгляду
даного спору, колегія суддів,
досліджуючи реальність господарських
операцій позивача з TOB «НТ Сервіс»,
зазначає наступне:

У Листі ВАСУ від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11
зазначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; установлення
зв'язку між фактом придбання
товарів (послуг), спорудженням основних
фондів, імпортом товарів (послуг),
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Господарською операцією, згідно ст.1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Також вказана вимога щодо реальних
змін майнового стану платника
податків, як обов'язкова ознака
господарської операції, кореспондує і
з нормами Податкового кодексу України.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що між ТОВ "НТ Сервіс"
(Виконавець) та ПрАТ "Підприємство з
іноземними інвестиціями "Інтеркерама"
(Замовник) укладено договір поставки №
5/08-1 від 05.08.2010 р. (далі - Договір), в
редакції додаткових угод до нього № 1
від 05.09.2013 р. та № 2 від 26.12.2011 р.,
відповідно до умов якого виконавець
зобов'язується виконати поставку
електротехнічних виробів, металевих
конструкцій, інших конструкцій та
предметів, необхідних для виконання
робіт з установки виробів, що
постачаються, найменування асортимент,
кількість та ціни, на які вказуються
сторонами у Специфікації на кожну
конкретну поставку виробів, а також, у
випадку необхідності, виконувати
роботи з установки виробів, що
постачаються, вартість, строки
виконання та перелік яких сторони
погоджують у Специфікаціях, а
Виконавець зобов'язується прийняти та
сплатити на умовах даного Договору
вартість виробів та виконаних робіт
відповідно до умов, зазначених
сторонами у Специфікаціях (а. с.91-95).

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України (в редакції,
що діяла на момент формування
позивачем податкового кредиту)
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме
витрати на: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139
ПК України).

У відповідності до п.198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно положень п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

За приписами статей 183 та 184 ПК України
про реєстрацію особи платником податку
на додану вартість їй органом
державної служби надається свідоцтво
про реєстрацію як платника податку.
Реєстрація особи як платника податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання.

Аналіз правових норм свідчить про те,
що податкова накладна як звітний
податковий документ, що є підставою для
включення покупцем у податковому
обліку до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), що підлягають
використанню в його господарській
діяльності, має таке юридичне значення
при обов'язковій умові нарахування
податку та виписування податкової
накладної особою, яка зареєстрована як
платник податку на додану вартість у
порядку, встановленому Податковим
кодексом України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Докази, які б свідчили про відсутність
у контрагента позивача - ТОВ «НТ
Сервіс», статусу платника ПДВ на момент
здійснення господарських операцій,
відповідачем суду не надані, що
свідчить про наявність спеціальної
податкової правосуб'єктності у
контрагента позивача під час
реалізації господарського договору
від 05.08.2010 р.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З оскарженої постанови вбачається
дослідження судом першої інстанції
первинних документів, які містяться у
матеріалах справи і якими
підтверджується реальність
господарської операції щодо поставок
товарів та виконання робіт, а саме:
специфікації, податкові та видаткові
накладні, товарно-транспортні
накладні, рахунки на оплату, акти
виконаних робіт, платіжні доручення
про оплату товару та послуг (а. с.104-209).

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів того, що виписані вказаним
контрагентами позивача податкові
накладні, які є за приписами
Податкового кодексу України підставою
для формування податкового кредиту
платника податків, не відповідають
положенням Наказу Міністерства
фінансів України «Про порядок
заповнення податкової накладної» від
01.11.2011 р. № 1379, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 р.
за № 1333/20071.

Отже, вищезазначені документи
підтверджують фактичний рух активів та
зміни у власному капіталі позивача.

Використання позивачем придбаних
товарів (робі, послуг) у власній
господарській діяльності відповідачем
не спростовується.

Скаржник посилається на те, що
перевіркою встановлено, що
товарно-транспортні накладні, які були
надані до перевірки, оформлені з
порушенням вимог наказу Міністерства
транспорту України від 29.12.95 р. № 488/346
«Про затвердження типових форм
первинного обліку роботи вантажного
автомобіля», а саме: не зазначено
номери, дати доручень згідно яких
здійснено приймання на склад ПрАТ
«Інтеркерама» продукція (плитка
клінкерна), та не вказано посадової
особи, якою було одержано вантаж.

Разом з тим, як зазначено Вищим
адміністративним судом України в
інформаційному листі від 01.11.2011 р. №
1936/11/13-11 зазначив, що сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платників податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Доводи ж скаржника на те, що, з
огляду на кількість працюючих осіб у
ТОВ «НТ Сервіс» (3 особи), є підстави
дійти висновку про неможливість
вказаним підприємством виконати умови
договору, а інформація щодо залучення
субпідрядних організацій для
виконання зазначених робіт під час
перевірки не надавались, носять лише
характер припущень.

При цьому, колегія суддів зауважує, що
стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
«правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним».

Суду не надано у доказів недійсності
договору від 05.08.2010 р., використання
придбаних товарів та робіт у
неоподатковуваних операціях.

Навпаки, позивачем надано до суду
апеляційної інстанції рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.08.2013 р. у справі № 904/6274/13,
яким задоволено первісний позов ТОВ "НТ
Сервіс" щодо стягнення з ПрАТ
"Інтеркерама" на його користь суми 232
067,98 грн. основного боргу за договором
від 05.08.2010 р.

Водночас даним судовим рішенням
відмовлено ПрАТ "Інтеркерама" у
зустрічному позові про визнання
правочину (договору від 05.08.2010 р.)
недійсним.

На виконання рішення від 28.08.2013 р. у
справі № 904/6274/13 господарським судом
Дніпропетровської області виданий
наказ 13.09.2013 р.

Доказів скасування вказаного судового
рішення матеріали справи не містять, в
Реєстрі судових рішень на момент
прийняття судом апеляційної інстанції
даної ухвали така інформація відсутня.

Разом з цим позиція податкового органу
базується на порушеннях, начебто,
допущених при здійсненні
господарської діяльності контрагентом
ТОВ «НТ Сервіс» та його контрагентами
по ланцюгу постачання.

Проте, статтею 61 Конституції України
встановлений індивідуальний характер
відповідальності юридичної особи.

Також зі змісту вищенаведених норм
можна дійти висновку, що Податковий
кодекс України не ставить право
позивача на отримання бюджетного
відшкодування в залежність від
декларування постачальниками, в тому
числі і по ланцюгу постачання, своїх
податкових зобов'язань та/або від
сплати ними сум податку на додану
вартість до бюджету.

Податковий орган не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускав його контрагент, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з
вищевказаними підприємствами було
одержання позивачем податкової вигоди.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає неправомірним:

- збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 37 266,89 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 9 316,72 грн. згідно
податкового повідомлення-рішення №
000292200 від 21.06.2013 р.

- зменшення позивачу суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 204 775 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 51194 грн. згідно
податкового повідомлення-рішення №
000302200 від 21.06.2013р. (а. с.18, 19).

Наведене свідчить про
обґрунтованість задоволення судом
першої інстанції позовних вимог ПрАТ
«Інтеркерама» щодо скасування
зазначених податкових
повідомлень-рішень.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують правового
обґрунтування, покладеного в основу
судового рішення, тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Крім того, відповідачем заявлено
клопотання про заміну Спеціалізованої
Державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Дніпропетровську Державної
податкової служби правонаступником -
Спеціалізованою Державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів з доданням витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, в зв'язку з
чим, в силу приписів ст.55 КАС України,
колегія суддів допускає заміну
відповідача вказаним
правонаступником.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, суд , -

У Х В А Л И В :

Апеляційна скарга Спеціалізованої
Державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Дніпропетровську Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
р. у справі № 804/9615/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 р. у справі № 804/9615/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко