Справа № 823/1203/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1203/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
р. адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області про визнання
нечинним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом про
визнання нечинним та скасування
рішення Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
(надалі за текстом - «Головне
управління») № 7/2324 від 02 квітня 2014 р.,
яким до неї застосовано фінансові
санкції за порушення статті 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
р. адміністративний позов задоволено
повністю.

В апеляційній скарзі Головне
управління просить скасувати вказане
судове рішення ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову з підстав
неповного з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи та порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 зареєстрована в якості суб'єкта
підприємницької діяльності 28.09.2000 р.

04 квітня 2010 р. позивачеві видано дозвіл
№ 64 на розміщення малої архітектурної
форми (торговельного павільйону) на
території прилеглій до перетину
АДРЕСА_1

13 березня 2014 р. працівником
Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС
України в Черкаській області
зафіксовано факт продажу продавцем
магазину «ФОП ОСОБА_2» ОСОБА_3
неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
слабоалкогольною напою «Бірмікс».

За цим фактом складено протокол серії
ЧК № 44.402093 від 13.03.2014 р. про
адміністративне правопорушення за ч. 2
ст. 156 КУпАП України.

У зв'язку виявленим порушенням у сфері
господарювання до Головного
управління було надіслано подання для
вжиття заходів реагування.

За результатами розгляду отриманих
матеріалів відповідачем прийнято
рішення №7/2324 від 02.04.2014 р. про
застосування до ФОП ОСОБА_2 фінансової
санкції у вигляді штрафу в розмірі 6 800
грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP
(надалі за текстом - «Закон № 481/95-BP»),
забороняється продаж алкогольних
напоїв та тютюнових виробів особам, які
не досягли 18 років.

За приписами частин 4 та 5 названої
статті Закону № 481/95-BP продавець пива
(крім безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів зобов'язаний
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні
напої, слабоалкогольні напої, вина
столові або тютюнові вироби, паспорт
або інші документи, які підтверджують
вік такого покупця, якщо у продавця
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку. У разі відмови
покупця надати такий документ продаж
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових або тютюнових виробів
такій особі забороняється.

Згідно абазу 8 частини 2 статті 17 Закону
№ 481/95-BP у разі порушення вимог статті
15-3 цього Закону до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
розмірі 6 800 гривень.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що факт продажу
слабоалкогольного напою особі, яка не
досягла 18 років, не доведено у зв'язку з
відсутністю на час розгляду та
вирішення справи у суді постанови у
справі про адміністративне
правопорушення щодо продавця ОСОБА_3

На думку колегії суддів, зазначений
висновок суду є наслідком неповного
з'ясування судом обставин справи та
неналежного застосування
нормативно-правових актів, що
регулюють ці правовідносини.

Частиною четвертою статті 72 КАС
України установлено, що вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Тобто, факти, наведені у вироку в
кримінальній справі чи постанові у
справі про адміністративний проступок,
щодо часу, місця та об'єктивного
характеру відповідного діяння тієї
особи, правові наслідки, дій чи
бездіяльності якої є предметом
розгляду в адміністративній справі є
обов'язковими для врахування
адміністративним судом.

Разом з тим, наведена норма не означає,
що висновки суду в адміністративній
справі мають ґрунтуватись виключно на
наявності чи відсутності вироку в
кримінальній справі чи постанові у
справі про адміністративний проступок.

Так, відповідно до частини 1 статті 69
КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 86 КАС України встановлено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Таким чином, адміністративний суд під
час розгляду конкретної справи на
підставі встановлених ним обставин (у
тому числі з урахуванням преюдиційних
обставин) повинен самостійно
кваліфікувати поведінку особи і дійти
власних висновків щодо правомірності
такої поведінки з відповідним
застосуванням необхідних
матеріально-правових норм.

Відповідно до пункту 5 Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 2 червня 2003 р. № 790 підставою для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є, зокрема,
матеріали правоохоронних органів щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Із протоколу про адміністративне
правопорушення від 13.03.2014 р. вбачається,
що продавець ОСОБА_3 підтвердила факт
вчинення нею адміністративного
проступку і вчинила відповідний запис,
засвідчивши його своїм підписом.

Крім того, як ОСОБА_3, так і неповнолітня
ОСОБА_4, надали письмові пояснення у
яких повідомили про обставини
купівлі-продажу слабоалкогольного
напою «Бірмікс» з посиланням на деталі,
які не очікується знайти у вигаданій
розповіді, а тому суд вважає ці
показання такими, що заслуговують на
довіру.

За таких обставин, відсутність
постанови у справі про
адміністративний проступок не може
бути підставою для висновку про
протиправність рішення про
застосування фінансових санкцій,
оскільки факт вчинення позивачем
порушенням у сфері господарювання
підтверджено іншими доказами у їх
сукупності.

Оскільки ухвалене у справі судове
рішення не відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості, то воно підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області задовольнити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
р. скасувати та прийняти нову
постанову.

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 01
серпня 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.