Справа № 818/963/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 р.Справа № 818/963/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
22.05.2014р. по справі № 818/963/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправною та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі по тексту позивач ) звернулась
до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області (адалі по
тексту відповідач), в якому просив
визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
у м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
сплату недоїмки №Ф-3412-17 від 13.02.2014р..

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014р.
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про визнання
протиправної та скасування вимоги
задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Державної податкової інспекції
у м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
сплату недоїмки №Ф-3412/17 від 13.02.2014р..

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права
просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є платником єдиного податку, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_2, виданого Державною податковою
інспекцією у м. Сумах.

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії № НОМЕР_1, ОСОБА_1 є пенсіонером за
віком.

13.02.2014 р. було сформовано вимогу про
сплату боргу № Ф-3412-17 про необхідність
сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску в
розмірі 10738,29 грн..

Не погодившись з данною вимогою,
позивач оскаржив її до ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області та
рішенням про результати розгляду
скарги від 04.04.2014 р. № 5346/4/18-28-10-03-05-8/73ск
оскаржувана вимога була залишена без
змін, а скарга - без задоволення.

Не погоджуючись з діями відповідача
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом з вимогами
про визнання дій відповідача
протиправними, визнання незаконними
повідомлень відповідача про взяття на
облік та вимог про сплату боргу.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
протиправності вимоги Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області № Ф-3412-17 від 13.05.2014р..

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, (а саме - фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності), які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, звільненню від сплати за себе
єдиного внеску підлягають лише ті
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування та є
пенсіонерами за віком або інвалідами,
що отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

При цьому матеріалами справи не
підтверджено укладення ОСОБА_1 з
Пенсійним фондом України договору про
добровільну сплату єдиного внеску.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Приписами статті 13 зазначеного Закону
визначено підстави, за якими громадяни
мають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу призначено пенсію за віком на
пільгових умовах, а саме, зі зниженням
пенсійного віку.

Таким чином, позивач, якій призначено
пенсію до досягнення пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є пенсіонером за віком.

Отже, позивач на підставі приписів ч.4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільняється від сплати єдиного
внеску.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога відповідача про
сплату боргу, що винесена у зв'язку з
несплатою позивачем єдиного внеску є
неправомірною.

При цьому, колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги, що у зв'язку
недосягненням позивачем 60-річного віку
та призначення їй пенсії не за Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» вона не
може бути звільнена від сплати єдиного
внеску, оскільки приписи ч.4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не пов'язують
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку та
отриманням пенсії лише відповідно до
певного закону, а передбачають
звільнення від сплати внеску всіх
пенсіонерів за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Між тим, Державною податковою
інспекцією у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області не доведено правомірності
винесеної ним вимоги про сплату боргу
від 13.05.2014р. № Ф-3412-17.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014р. по
справі № 818/963/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко
Я.М.Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М.
Шевцова Н.В. Повний текст ухвали
виготовлений 21.07.2014 р.