Справа № 809/2313/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р.
№ 809/2313/14

14 год. 45 хв.
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого Гундяка В.Д.

при секретарі Мулі Х.О.

за участю представника позивача Ходак
Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Городенківському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 року Державна податкова
інспекція у Городенківському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
до суду з адміністративним позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується податкова
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою податку з
доходів фізичних осіб в загальному
розмірі 5 787, 48 грн.

Представник позивача заявлені вимоги
підтримала з підстав, викладених в
адміністративному позові. Позов
просила задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи не подав,
причини неявки суду не повідомив.
Наданим правом на подання заперечення
проти позову не скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах
справи достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, згідно положень ч.4 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України суд визнав можливим
розглянути дану адміністративну
справу на підставі наявних у ній
доказів за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до
наявної в матеріалах справи копії
паспорта ОСОБА_2 є громадяном України.

У відповідності до ч.1 ст.67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач перебуває на обліку в
Державній податковій інспекції у
Городенківському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області.

Згідно наявних в матеріалах справи
свідоцтв, досліджених судом в якості
письмових доказів по справі, ОСОБА_2
отримав спадщину від свого брата
ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та
право на грошові вклади з процентами та
компенсаціями.

Відповідно до ст. 1262 Цивілього кодексу
України відповідач, як брат
спадкодавця, належить до другої черги
спадкоємців за законом.

Згідно пп. 174.2.2 пп. 174.2 ст. 174 ПК України
об'єкти спадщини оподатковуються за
ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті
167 цього Кодексу, вартість будь-якого
об'єкта спадщини, що успадковується
спадкоємцями, які не є членами сім'ї
спадкодавця першого ступеня
споріднення.

Ставка податку становить 5 відсотків
бази оподаткування щодо доходу (п. 167.2
ст.167 ПК України).

Так п. 174.3 ст.174 ПК України передбачено,
що особами, відповідальними за сплату
(перерахування) податку до бюджету, є
спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого
майна (кошти, майно, майнові чи
немайнові права) включається до складу
загального річного оподатковуваного
доходу платника податку і
відображається ним у річній податковій
декларації про майновий стан і доходи
(податковій декларації).

Відповідно до п 179.1. ст. 179 ПК України
платник податку зобов'язаний подавати
річну декларацію про майновий стан і
доходи (податкову декларацію)
відповідно до цього Кодексу.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та
строки подання платниками податків
податкових декларацій до органу
державної податкової служби. Податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному року для
платників податку на доходи фізичних
осіб - до 1 травня року, що настає за
звітним, крім випадків, передбачених
розділом IV цього Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі
вищевказаної норми Кодексу
відповідачем подано до Державної
податкової інспекції у
Городенківському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податкову
декларацію про майновий стан та доходи
за 2011 рік, в якій заначив вартість
успадкованого майна в розмірі 260 042,01 та
розмір податку, який підлягає до сплати
в розмірі 13 002,10 грн. Таким чином шляхом
подачі даної декларації ОСОБА_2
самостійно визначив та узгодив
податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб.

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56
ПКУ податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків, не
підлягає оскарженню.

Відповідно до 179.7 ст. 179 ПКУ фізична
особа зобов'язана самостійно до 1
серпня року, що настає за звітним,
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації. Однак, в
порушення вимог даної норми Кодексу
відповідач у встановлений строк
податкове зобов'язання у повному
обсязі не виконав, у зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість в
розмірі 4 452,5 грн.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковим
боргом є сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
Кодексу України (далі-ПКУ) визначає, що
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
в розмірах, передбачених податковим
законодавством. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.38.1ст.38 ПКУ).

Відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПКУ
пеня нараховується після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом, а при
нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного
за останнім днем граничного строку
сплати грошового зобов'язання,
визначеного у податковому
повідомленні- рішенні згідно із цим
Кодексом. У відповідності до
приписів даної норми Кодексу
відповідачу нараховано пеню в розмірі 1
334, 98 грн. Дана обставина
підтверджується наявною в матеріалах
справи обліковою карткою платника
податків та розрахунком суми
заборгованості, дослідженою в судовому
засіданні.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим
органом було надіслано відповідачу
податкову вимогу форми Ф за № 2 від
27.08.2012 року на суму 13 002,10 грн. Дану
вимогу отримано відповідачем 27.08.2012
року, що підтверджується підписом
останнього на корінці вказаної вимоги.
Однак, як вбачається з пояснення
представника позивача, зазначену в
вимозі суму податкового боргу
відповідач погасив частково в розмірі 8
649, 60 грн., залишок боргу складає 4 452,5
грн.

Відповідно до приписів п. 59.5 ст. 59 ПКУ у
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

На підставі вищенаведеного податковим
органом інших вимог платнику не
надсилалось.

У разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення (п.
59.5 ст. 59 ПКУ).

Таким чином загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 становить 5 787, 48
грн (4 452,5 грн + 1 334, 98 грн = 5 787, 48 грн.)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, їх достатність та
взаємний зв'язок суд погоджується з
підставністю виникнення та розміром
заборгованості, заявленої до
стягнення. Наявність податкового
боргу відповідача підтверджується
витягами з облікової картки платника
податків, розрахунками сум
заборгованості та іншими письмовими
доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Наявність податкового боргу та його
розмір ОСОБА_2 не спростував, доказів
сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
спору в даній справі.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимогу позивача про стягнення коштів
підставною, а позов таким, що підлягає
до задоволення.

На підставі ст. 67 Конституції України,
п.174.2, п. 174.3 ст. 174, п.179.1, п.179.7 ст.179
Податкового кодексу України, керуючись
ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Державного
бюджету 5 787 (п'ять тисяч сімсот
вісімдесят сім) грн. 48 коп.

Згідно ст.254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення
встановлених строків подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі
01.08.2014 року.

Суддя
Гундяк В.Д.