Справа № 804/3042/14
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 804/3042/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів:
Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року по справі за позовом Приватного
акціонерного товариства Виробниче
підприємство "Техмаш" до Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, третя особа: Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Дніпроінмед" про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року Приватне акціонерне
товариство "Виробниче підприємство
"Техмаш" (далі - позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - відповідач), третя особа
без самостійних вимог Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Дніпроінмед", з урахуванням
уточнень, про скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.02.2014 р. №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на суму 968 136,00 грн., у тому
числі за основним платежем на 645 424,00
грн. та 32 712,00 грн. - за штрафними
санкціями.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2014 року задоволено
адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства "Виробниче
підприємство "Техмаш" про скасування
податкового повідомлення-рішення;
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 12.02.2014 р. № про
збільшення грошового зобов'язання
Приватного акціонерного товариства
"Виробниче підприємство "Техмаш" з
податку на прибуток підприємств на
суму 968 136,00 грн., у тому числі за
основним платежем на 645 424,00 грн. та 32
712,00 грн. - за штрафними санкціями

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на не повне з'ясування
судом обставин справи, просив
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Посадовою особою відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток по
взаємовідносинам з Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Дніпроінмед" за період з
01.01.2012р. по 31.03.2013 р.

За результатами перевірки складено акт
№267/04-61-15-01/13437402 від 27 січня 2014 року (далі
- акт перевірки) (т.1 а.с.12-21).

Перевіркою встановлено, зокрема, такі
порушення: пп. 138.8.5, п. 138.8, пп. 138.10.2 п. 138.10.
ст. 138, п. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140, Податкового
кодексу України, п.п. 1, 2 ст. 215, п. 5 ст. 203,
ст. 216 Цивільного кодексу України, в
результаті чого завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування по операціям з придбання
товарів від Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" на загальну суму 3 063 369,41
грн., що призвело до заниження податку
на прибуток на загальну суму 645 423,90 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 12.02.2014р.
№, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на суму 968 136,00
грн., у тому числі за основним платежем
на 645 424,00 грн. та 32 712,00 грн. - за
штрафними санкціями.

Як вбачається з матеріалів справи та
акту перевірки, між позивачем та
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Дніпроінмед"
укладено наступні договори
добровільного страхування: від 03.01.2012р.
№0301/1609 (т.1 а.с.65-77), від 26.01.2012р. № 01/2012/2,
від 26.01.2012 №НС-26-01/2012/1, від 02.04.2012р.
№02/04/12/ТМ-Ф (т.1 а.с.81-85), від 01.08.2012р.
№01/08/12/ТМ-Ф (т.1 а.с.90-94), від 20.08.2012
№20/08/12/ТМ-Ф (т.1 а.с.98-102), від 07.12.2012
№07/12/12/ТМ-Ф (т.1 а.с.105-109), від 27.12.2012
№12/2012-ГО (т.1 а.с.113-115).

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
позивачем надано до матеріалів справи
наступні документи: договори
страхування; акти виконаних робіт;
платіжні документи; перелік
автотранспорту; податкові декларації;
відомості розрахунку амортизаційних
відрахувань; оборотні відомості по
рахункам; договори підряду з додатками;
копії свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів; витяг з
інвентарної книги.

Відповідно до Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України видами діяльності
Приватного акціонерного товариства
"Виробниче підприємство "Техмаш" є: 3320
установлення та монтаж машин і
устаткування; 7112 діяльність у сфері
інжинірингу, геології та геодезії,
надання послуг технічного
консультування в цих сферах; 4120
будівництво житлових і нежитлових
будівель; 2511 виробництво будівельних
металевих конструкцій і частин
конструкцій.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
фінансової установи від 21.08.2004 р.
реєстраційний номер 11100803 серія СТ №116
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Дніпроінмед"
зареєстровано згідно розпорядження
Комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 24.06.2004 р.
№ 1224.

Відповідно до Довідок з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Дніпроінмед" в 2011-2012 р.р.
зареєстровано як юридична особа за
ідентифікаційним кодом 21870998 та
здійснювало наступні види діяльності:
66.03.0 інші послуги у сфері страхування;
65.12 інші види страхування, крім
страхування життя; 65.20 перестрахування;
66.21 оцінювання ризиків та завданої
шкоди; 66.22 діяльність страхових агентів
і брокерів.

Відповідно до ліцензій АВ №584880 від
25.08.2011 р. (т.2 а.с.7), АВ № 584872 від 25.08.2011 р.
(т.2 а.с.8), АВ № 584868 від 25.08.2011 р. (т.2 а.с.9),
АВ № 584876 від 25.08.2011 р. (т.2 .а.с10), АВ № 584869
від 25.08.2011 р. (т.2 а.с.11) Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Дніпроінмед", вид
господарської діяльності - страхова
діяльність може здійснювати: у формі
добровільного - страхування фінансових
ризиків; у формі добровільного -
страхування майна (крім залізничного,
наземного, повітряного, водного
транспорту (морського внутрішнього та
інших видів водного транспорту),
вантажів та багажу (вантажобагажу)); у
формі добровільного - страхування від
вогневих ризиків та ризиків стихійних
явищ; у формі добровільного -
страхування нещасних випадків; у формі
обов'язкового - страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV (далі - Закон №996) бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також п.п.1.2 п.1,
п.п.2.1 п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
року за № 168/704 (далі -Положення № 88) де
зазначено, що первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Таким чином, реальність здійснення
будь-яких господарських операцій має
бути підтверджена відповідними
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.
Документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно до абз. а, г пп. 138.8.5 п. 138.8 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
загальновиробничих витрат
включаються: витрати на управління
виробництвом (оплата праці працівників
апарату управління цехами, дільницями
відповідно до законодавства тощо;
витрати на утримання, експлуатацію та
ремонт, страхування, оперативну оренду
основних засобів, інших необоротних
активів загальновиробничого
призначення.

Відповідно до абз. в пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
інших витрат включаються:
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством: витрати на утримання
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів
загальногосподарського використання
(оперативна оренда (у тому числі оренда
легкових автомобілів), придбання
пально-мастильних матеріалів, стоянка,
паркування легкових автомобілів,
страхування майна, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона).

Відповідно до пп. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140
Податкового кодексу України при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються такі витрати подвійного
призначення: будь-які витрати із
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних засобів платника
податку; будь-які витрати із
страхування ризиків, пов'язаних із
виробництвом національних фільмів (у
розмірі не більше 10 відсотків вартості
виробництва національного фільму);
екологічної та ядерної шкоди, що може
бути завдана платником податку іншим
особам; майна платника податку; об'єкта
фінансового лізингу, а також
оперативного лізингу, концесії
державного чи комунального майна за
умови, якщо це передбачено договором;
фінансових, кредитних та інших ризиків
платника податку, пов'язаних із
провадженням ним господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Якщо умови страхування передбачають
виплату страхового відшкодування на
користь платника податку -
страхувальника, то застраховані
збитки, яких зазнав такий платник
податку у зв'язку з веденням
господарської діяльності, включаються
до його витрат за податковий період, в
якому він зазнав збитків, а будь-які
суми страхового відшкодування
зазначених збитків включаються до
доходів такого платника податку за
податковий період їх отримання.

Що стосується недійсності правочину.
Стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він невизнаний судом
недійсним.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Правовідносини з приводу нікчемності
правочинів унормовані ст.228 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним (ч.1 ст.228); правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним (ч.2 ст.228).

Пленум Верховного суду України в своїй
постанові від 06 листопада 2009 року № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснив, що
нікчемними правочинами, які порушують
публічний порядок, визначені ст. 228 ЦК
України, є: правочини, спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина; правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочини, які посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Ні акт перевірки ні апеляційна скарга
не містять таких посилань, не доводять
умислу саме позивача на порушення
публічного порядку, не містять
посилання і на те, в чому таке порушення
полягає. Доказів, які б доводили
нерозумність або необачність правової
поведінки саме позивача у спірних
правовідносинах при здійсненні
господарських операцій із
контрагентом до суду не подано.

Таким чином, зміст правочинів з
контрагентом не суперечать
законодавству, моральним засадам
суспільства. У зв'язку з чим, доводи
апеляційної скарги в зазначеної
частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним рішення з урахуванням
всіх встановлених фактичних обставин
та вимог законодавства.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, погоджуючись з його
висновками, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук