Справа № 521/6020/14-а
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №521/6020/14-а
Провадження №2-а/521/241/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси,
Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області про стягнення боргу, моральної
та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського
районного суду м. Одеси з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси,
Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області, зменшивши який просить
стягнути на його, ОСОБА_1 користь з
Управління Пенсійного фонду в України
в Малиновському районі м. Одеси
заборгованість по виплаті пенсії в
розмірі 11463,49 гривні, з Державного
бюджету України шляхом списання
відповідного рахунку Державної
казначейської служби України моральну
шкоду в сумі 5000 гривень, витрати на
проведення судової експертизи - 4 000
гривень та збитки понесені по сплаті
судових зборів в розмірі 229,40 гривень. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що з 01
березня 1973 року по 28 жовтня 1985 року він
працював акумуляторником у ВАТ
«Авіакомпанія Одеські авіалінії», що
відноситься до робіт зі шкідливими
умовами праці (список № 2 виробництв,
професій, посад і показників,
затверджених КМУ). По досягненню ним
пенсійного віку у 2005 році, він
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі
за отриманням пенсії за віком та надав
всі необхідні документи для отримання
пенсії на пільгових умовах. Однак
позивачу у наданні пенсії на пільгових
умовах було відмовлено. На підставі
чого позивач неодноразово звертався з
позовами до Малиновського районного
суду м. Одеси. Рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 14.12.2006
рокувстановлено факт того, що ОСОБА_1
працював в ВАТ «Авіакомпанія Одеські
авіалінії» на посаді акумуляторника з
01.03.1973 року по 28.10.1985 року. Ухвалою
колегії суддівсудової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області від 12.07.2007 року
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 14.12.2006 року залишено без
змін. Постановою Малиновського
районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2009
року позов ОСОБА_1 задоволений.
Постановою апеляційного суду Одеської
області від 11 жовтня 2011 року змінено
постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 27.10.2009 року та його
позов задоволений частково, а саме:
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси призначити позивачу пенсію на
пільгових умовах з 12 липня 2007 року.У
червні 2010 року Пенсійний фонд України в
Малиновському районі м. Одеси
призначив та почав сплачувати йому
пенсію за віком без урахування
пільгових умов. Розмір його пенсії до
11.06.2010 року складав 1254,77 грн., з 11.06.2010р. -
1254,92 грн., з квітня 2011р. - 1257,67 грн., з
серпня 2011р. - 1306,46 грн., з жовтня 2011р. -
1307,46 грн., а з листопада - 925,43 грн. З
даного приводу ОСОБА_1 звернувся до
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси, на що
отримав відповідь від 13.02.12 року, згідно
якої відповідач, всупереч рішень судів
та закону, значно зменшив розмір його
пенсії. На його прохання, відповідач
додатково надав йому копію пенсійної
справи де є рішення судів, розрахунки
пенсії та відомості про сплату пенсії.З
урахуванням викладеного, у травні 2013
року позивач звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
цивільним позовом про стягнення з
управління Пенсійного Фонду України в
Малиновського району м. Одеси
невиплачену пенсію в розмірі 30591,18 грн.
та моральну шкоду на суму 20000 грн..В ході
розгляду справи виникла необхідність у
проведенні експертизи, оскільки
потребувало висновку
спеціаліста.Відповідно до висновку №
СЕ-2-5-52/13 ТОВ «Судова незалежна
експертиза України» судової
експертизи по зазначеній справі, за
період з липня 2007 року по травень 2012
року ОСОБА_1 належало виплатити пенсію
в загальній сумі 60385,93 грн., фактично
виплачено - 48922,44 грн., отже
заборгованість за вказаний період
становить 11463,49 грн.Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 11 жовтня 2013 року його, ОСОБА_1 позов
задоволено частково.Суд стягнув на
його, ОСОБА_1 користь з Управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси
заборгованість по виплаті пенсії в
розмірі 11 463,49 грн., з Державного бюджету
України шляхом списання відповідного
рахунку Державної казначейської
служби України моральну шкоду в сумі 2000
грн., витрати на проведення судової
експертизи - 4000 грн., судовий збір в
розмірі 229,40 грн. Не погодившись з
рішенням суду першої інстанції,
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси подало
апеляційну скаргу.Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
26.12.2013 року апеляційна скарга
управління Пенсійного Фонду України в
Малиновському районі м. Одеси
задоволена частково, рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 11.10.2013 року скасовано, а провадження
за його, ОСОБА_1 позовом закрито.
Оскільки позивач вважає, що відповідно
до висновку № СЕ-2-5-52/13 ТОВ «Судова
незалежна експертиза України» судової
експертизи, встановлено, що за період з
липня 2007 року по травень 2012 року йому,
ОСОБА_1 належало виплатити пенсію в
загальній сумі 60385,93 грн., фактично
виплачено - 48922,44 грн., отже
заборгованість за вказаний період
становить 11463,49 грн., тому він вимушений
звернутись з наступним позовом до суду.
Також позивач в своєму позові вказує,
що відповідачем своїми протиправними
діями спричинена йому моральна шкода й
душевні страждання, пов'язані з
неповною виплатою йому пенсії,
неодноразовою відмовою відшкодувати
заподіяні збитки, тривалим
доказуванням своїх прав на належну
пенсію, замість відпочинку на пенсії та
виховуванню онуків.

Позивач в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримав та просив суд
його позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні вважав повністю доведеною
правову позицію ОСОБА_1, висловлену ним
в межах даного адміністративного
позову.

Представник відповідача - Управління
пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, вказуючи, що
позов ОСОБА_1 позов необґрунтований та
такий, що не відповідає нормам чинного
законодавства. Згідно заяви позивача
від 11 червня 2010 року була призначена
пенсія за віком з 11 червня 2010 року в
відповідності із ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, для визначення розміру
пенсії була застосована величина
середньої заробітної плати
працівників зайнятих у галузях
економіки України, за 2009 рік (1650,43 грн.).
Відповідно до статті 40 Закону України
«Про загально обов'язкове державне
пенсійне страхування» середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України
застосовується за календарний рік, що
передує року за призначенням пенсії. На
виконання постанови Апеляційного суду
Одеської області від 11 жовтня 2011 року,
позивачу в листопаді 2011 року була
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах, для визначення
розміру пенсії була застосована
величина середньої заробітної плати
працівників зайнятих у галузях
економіки України за 2006 рік - 928,81 грн..
При розрахунку розміру пенсії
індивідуальний коефіцієнт не
змінюється як при призначені так і при
виконанні рішення суду. Змінилася
застосована величина середньої
заробітної плати працівників зайнятих
у галузі економіки України у зв'язку з
тим, що за рішенням суду пенсію
призначено з 12.07.2007 року. З висновками
експертизи № СЕ-2-5-52/13 ТОВ «Судова
незалежна експертиза України»
Управління ПФУ не погоджується,
оскільки даний висновок було оскаржено
до Міністерства юстиції. Також в своїх
запереченнях відповідач заперечував
про стягнення з відповідача моральної
шкоди в розмірі 5000,00 гривень,
посилаючись на те, що п.9 Положення «Про
пенсійний фонд України» передбачає
вичерпний перелік напрямів
використання коштів Пенсійного фонду
України, які використовуються виключно
за призначенням і вилученню не
підлягають, тобто Управління є
державним органом, який фінансується
за рахунок державного бюджету, в якому
не передбачено виплати на моральну
шкоду, витрати на проведення судової
експертизи та судових зборів.

Представник відповідача - Головне
управління Державного казначейства
України в Одеській області в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надавши суду письмові заперечення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи із
того, що відповідач довів
правомірність своїх дій.

Правовідносини між сторонами є
адміністративно-правовими та
врегульовані положеннями КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Вирішуючи справу стосовно позовних
вимог позивача, щодо стягнення
заборгованості по виплаті пенсії, суд
зобов'язаний встановити, чи діяв
відповідач на підставі закону, чи є
його дії безсторонніми та
добросовісними.

Судом встановлено, що правовідносини
між сторонами регулюються ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, з 01
березня 1973 року по 28 жовтня 1985 року
працював акумуляторником у ВАТ
«Авіакомпанія Одеська авіалінія» на
роботі яка відноситься до робіт зі
шкідливими умовами праці (список № 2
виробництв, професій, посад і
показників,затверджених КМУ).

По досягненню пенсійного віку, у 2005
році, ОСОБА_1, звернувся до Управління
пенсійного фонду в Малиновському
районі м. Одеси за отриманням пенсії за
віком та надав всі необхідні документи
для отриманні пенсії на пільгових
умовах. Управлінням пенсійного фонду в
Малиновському районі м. Одеси було
відмовлено у призначенні пенсії на
пільгових умовах, що стало приводом для
звернення позивача до суду з заявою про
встановлення факту його роботи на
посаді акумуляторника у ВАТ
«Авіакомпанія Одеські авіалінії», а
потім із адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду в
Малиновському районі м. Одеси.
Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 27 жовтня 2009 року позво
ОСОБА_1 задоволено. Постановою
апеляційного суду Одеської області від
11 жовтня 2011 року змінено постанову
Малиновського районного суду м. Одеси
від 27 жовтня 2009 року та позво ОСОБА_1
задоволено частково, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси
призначити йому пенсію на пільгових
умовах з 12 липня 2007 року.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно заяви позивача від 11 червня 2010
року, йому була призначена пенсія за
віком з 11 червня 2010 року у
відповідності із законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При коефіцієнті
страхового стажу 0,41288 (страховий стаж
30р.07 м.16 дн.) розмір пенсії, розрахованої
із заробітку 2953,58 гривень, з 11.06.2010 року
склав 1254,77 гривень. Для визначення
розміру пенсії була застосована
величина середньої заробітної плати
працівників зайнятих в галузі
економіки України, за 2009 рік ( 1650,43
гривень).

Згідно ст.40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузі
економіки України застосовується за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.

В судовому засіданні учасниками
процесу не оспорювалося, що на
виконання постанови апеляційного суду
Одеської області від 11 жовтня 2011 року,
позивачу стала нараховувати пенсія за
минулий період, тобто з липня 2007 року,
розмір нарахування якої стороною
позивача не оспорював ся. В судовому
засіданні також не заперечувалося, що
перші виплати пенсії позивач став
отримувати з 01.06.2010 року.

Стороною позивача в якості доказів
суду наданий висновок №СЕ-2-5-52/13 від
05.08.2013 року судової економічної
експертизи, яка проводилася в межах
цивільної справи №1519/7901/12, провадження
№2/521/697/13 за позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
стягнення боргу та моральної шкоди.
Згідно з даним висновком за період з
липня 2007 року по травень 2012 року ОСОБА_1
належало виплатити пенсію в загальній
сумі 60385,93 грн.. Заборгованість
Управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси по
виплатам ОСОБА_1 пенсії станом на
травень 2012 року існує. За даними
представлених на дослідження
платіжних документів, фактично
виплачено 48922,44 грн., отже,
заборгованість Управління пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси станом на травень 2012 року складає
11463,49 грн..

У додатку №1 до Висновку № СЕ-2-5-52/13
судово-економічної експертизи,
зазначений розмір пенсії нарахований
позивачу за період з 01.07.2007 року. Згідно
даного додатку у липні 2010 року
позивачу нарахована пенсія у розмірі
807,66 гривень, виплачено - 836,51 гр., тобто
переплата пенсії становила - 28,85
гривень; у липні 2010 року нараховане -
807,80 гривень, виплачено - 1254,92, переплата
за липень 2010 року - 447,12 гривень; серпень
2010 року нараховане - 807,80, виплачено -
1254,92 гр., переплата - 447,12; вересень 2009
року нараховане - 807,80, виплачено - 1254,92,
переплата - 447,12; жовтень 2010 року -
нараховане - 788,46, виплачено - 5856,89
гривень, переплата - 5068,43 гривні;
листопад 2010 року - 788,46, виплачено - 1262,58,
переплата за листопад становить - 474,12
гривень; за грудень 2010 року нараховане
- 799,46 гривень, виплачено - 1258,78 гривень,
переплата за грудень 2010 року - 459,32
гривні. Таким чином за 2010 рік позивачу
було нараховане пенсію на загальну
суму - 9564,97 гривень, виплачено 12979, 52
гривні ,переплачено пенсії у розмірі -
3414 гривень, 55 копійок. У січні 2011 року
розмір пенсії позивача становив - 815, 46
гривень, у лютому 2011 року - 815,46 гривень,
у березні 2011 року - 820,11 гривень, у квітні
2011 року - 834,11 гривень, у травні 2011 року -
834,11 гривень, у червні 2011 року - 834,11
гривні, у липні 2011 року - 834,11 копійок, у
серпні 2011 року - 843,28 гривень, у вересні
2011 року - 843,28 гривень, у жовтні 2011 року -
863,52 гривні, у листопаді 2011 року - 863,52
копійки, у грудні - 17660, 87 гривень. У
січні 2012 року пенсія нарахована - 925,43
гривні, виплачено - 1021,86 гривень,
переплата - 96,43 гривні; лютий 2012 року -
925,43 гривні, березень 2012 року - 925,43
гривень, 01.04.2012 року - 941,43 копійки.

Разом з тим, в судовому засіданні
досліджені матеріали пенсійної справи
позивача ОСОБА_1 згідно з якими
позивачу ніколи не призначалася пенсія
в розмірі - 17660 гривень на місяць. Суд
критично ставиться до висновку
судово-економічної експертизи, тому у
висновку зазначено, що згідно
розпорядження від 07.11.2011 року за
грудень 2011 року ОСОБА_1 встановлена
пенсія в розмірі - 903,43 гривні. Про те
дані щодо суми 16757,44 гривні (17660 - 903,43) в
висновку відсутні. Розшифровка суми
17660,87 гривень в висновку не наведена.
Таким чином, суд дослідивши
мотивувальну частину
судово-економічної експертизи,
матеріали пенсійної справи вважає, що
сума 17660,87 гривень не являється сумою
пенсії за грудень 2011 року, а є сумою, що
нарахована до виплати в рахунок
заборгованості по пенсійним виплатам,
які утворилися за період з 01.07.2007 року.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно зі ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Таким чином, з зазначених
вище підстав, суд відмовляє в
задоволенні позову про стягнення
заборгованості по виплаті пенсії
позивачу у розмірі - 11463,49 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди, суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
права. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку
з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку
з протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку
із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодується
особою, яка її завдала за наявності її
вини, крім випадків встановлених
частиною 2 цієї статті.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди)» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

А у відповідності до положень п.5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди)» відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішення спору про
відшкодування моральної шкоди,
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Враховуючи вищезазначене, а також, те
що в ході розгляду справи позивачем не
обґрунтовано у чому саме виразилися
втрати немайнового характеру, якими
йому було спричинено моральну шкоду та
не доведено наявність причинного
зв'язку між цими втратами та діяннями
відповідача, а також не доведено вину
управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси в
заподіянні цієї шкоди, тому позовні
вимоги, щодо стягнення моральної шкоди
також не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача в частині
стягнення судових витрат, суд
приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 87 КАС
України, судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат, пов'язаних
з розглядом справи належать витрати
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз. Статтею
94 КАС України передбачено розподіл
судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.94
КАС якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України ( або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони - суб'єкта
владних повноважень, суд присуджує з
іншої сторони всі здійсненні нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані з залученням свідків
та проведенням судових експертиз.
Таким чином, оскільки питання щодо
стягнення судових витрат, є похідним
від вирішення адміністративного
позову, суд відмовляючи у задоволенні
основних позовних вимог, відмовляє і у
стягнення судових витрат.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст.ст. 13, 40, 100 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11,
17-19, 69-72, 158-163, 167, 256 КАС України, ст.ст. 23,
1167 ЦК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси, Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області про стягнення боргу та
моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Малиновський районний суд м.
Одеси шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня її проголошення.
Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Головуючий: