Справа № 810/5563/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Скрипка І.М.
Суддя-доповідач: Бистрик
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Охоронне
агенство «Ніка» на Постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Охоронне агенство
«Ніка» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Київське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулись до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Охоронне агенство
«Ніка» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у сумі 66832,90 грн. та пені у розмірі 2433,34
грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року зазначений адміністративний
позов - задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з обмеженою
відповідальністю «Охоронне агенство
«Ніка» на користь Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
та пеню у загальній сумі 17316 (сімнадцять
тисяч триста шістнадцять) грн. 55 коп., з
яких 16708 (шістнадцять тисяч сімсот
вісім) грн. 22 коп. -
адміністративно-господарські санкції,
608 (шістсот вісім) грн. 33 коп. - пеня.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи,
не надано належної правової оцінки
письмовим запереченням по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
25 лютого 2013 року відповідачем до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів подано
звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
форми №10-ПІ, згідно із яким
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу у 2012
році на підприємстві становила 395 осіб.
Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», становить - 16 осіб. При цьому
на підприємстві працевлаштовані 11
осіб, яким встановлено інвалідність.

На підставі вказаного звіту Київським
обласним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
розраховані
адміністративно-господарські санкції
та пеня щодо відповідача у загальному
розмірі 69266,24 грн. (66832,90 грн. -
адміністративно - господарських
санкції; 2433,34 грн. - пеня).

Задовольняючи частково
адміністративний позов, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідач ТОВ «Охоронне агенство
«Ніка» відмовив у працевлаштуванні
одній особі, якій встановлено
інвалідність, за 2012 рік.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів, з наступних підстав.

За змістом статті 19 Закону України «Про
основи соціального захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 3 статті 18-1 цього
Закону державна служба зайнятості
здійснює пошук роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

У частині 1 статті 20 даного Закону
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Разом з тим,
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року N
1251-XII «Про систему оподаткування», а є
заходом впливу до правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У частині 2 наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
відповідача було створено посаду
старшого охоронника із заробітною
платою від 1078 грн. до 1140 грн. (з січня по
грудень 2012 року), а також, за період із
квітня по грудень 2012 року, - і охоронця
із заробітною платою від 1095 грн. до 1135
грн., - для працевлаштування інвалідів.

Товариством подано завірені копії
листів, які направлялися до центрів
зайнятості та в яких вказувалося про
наявність створених робочих місць для
працевлаштування інвалідів за
професіями старший охоронник та
охоронник. Також відповідачем надано
засвідчену копію відповіді
Києво-Святошинського районного центру
зайнятості стосовно ненадання
направлень для працевлаштування
особам із інвалідністю на
підприємство, а також, що на обліку з
числа зареєстрованих інвалідів не було
осіб, які б відповідали вимогам
відповідних вакансій.

В матеріалах справи містяться копії
витягів із газет і журналів за
січень-грудень 2012 року, у яких
розміщувалися оголошення про
працевлаштування інвалідів таким
підприємством. Відповідач у звіті
форми №3-ПН за березень 2012 року
зазначив кількість вакантних місць для
працевлаштування інвалідів - 4, а за
серпень 2012 року - 3 місця, тоді як
належна кількість становить 5 місць.

Тобто, товариством у березні та у
серпні 2012 року не було створено
необхідної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів (менше на
одну та на дві посади відповідно).

Крім того, Дніпровським районним
центром зайнятості 8 травня 2012 року до
ТОВ «Охоронне агенство «Ніка»
направлено на вакансію охоронника
безробітного Роженко С.О., однак у
працевлаштуванні останньому було
відмовлено у зв'язку із тим, що така
особа не відповідає вимогам
роботодавця, на підтвердження чого
надано копію корінця направлення на
працевлаштування №0031001 від 8
травня 2012 року із підписом керівника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Охоронне агенство
«Ніка» та печаткою цього товариства, а
також із відміткою про відмову у
прийнятті на роботу із причини не
відповідності вимогам кандидатури.
Дніпровським районним центром
зайнятості додано і довідку МСЕК, із
якої вбачається, що Роженко С.О.
присвоєно другу групу інвалідності з 5
липня 2011 року із причин загального
захворювання, працювати така особа
може у спеціально створених умовах.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Охоронне
агенство «Ніка» - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 31.07.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.