Справа № 335/6247/14-а
Суддя: Бойко О. Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 335/6247/14-а 2-а/335/175/2014
П О С Т А Н О В А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2013 року

місто Запоріжжя Орджонікідзевський
районний суд м. Запоріжжя у складі
судді Бойка О.Ю. за участю секретаря
судового засідання Крижко Я.О., сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі: позивача: представник ОСОБА_1
відповідача: представник Каретник Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Запоріжжі справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя про визнання рішення
протиправним та його скасування,
зобов'язання вчинити певні дії, -
встановив: Позивач ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя про визнання рішення
протиправним та його скасування,
зобов'язання призначити пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
02.12.2013 року йому Управлінням ПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя було призначено пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. «а» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Для
призначення пенсії ним були надані всі
необхідні документи, у тому числі
трудова книжка та уточнююча довідка, що
містять записи про відповідний
пільговий період роботи - з 20.08.1984 року
по 31.12.2013 року.

Незважаючи на викладене,
Розпорядженням УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя від 15.04.2014 року №116
відповідач відмовив йому у зарахуванні
до стажу роботи за Списком №1 періоду з
20.08.1984 року по 31.12.1991 року.

Позивач вважає, що вказане
Розпорядження прийнято відповідачем
усупереч чинному законодавству,
ґрунтується на безпідставних мотивах і
не відповідає критеріям правомірності
рішення суб'єкта владних повноважень
визначеним ч.3 ст.2 КАС України, тому
просить суд визнати його протиправним
та скасувати, зобов'язати зарахувати
відповідний період до стажу за Списком
№1

У судовому засіданні представник
позивача дала пояснення по суті позову,
позов підтримала та просила його
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, посилаючись на
відсутність підстав для його
задоволення, правомірність своїх дій
обґрунтовує посиланнями на норми
чинного законодавства України, зокрема
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін дослідивши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд доходить висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публiчно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавств, шляхом
справедливого, неупередженого та
своєчасного розгляду адміністративних
справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь - якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. Відсутність хоча б
однієї з наведених вище ознак, є
підставою для задоволення
адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд
керується принципом верховенства
права (ст.8 КАС України) відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Статтями 71, 72 КАС України встановлено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом.

Предметом розглядуваного позову є
оскарження рішення пенсійного органу
про відмову у зарахуванні ОСОБА_3
періоду його роботи з 20.08.1984 року по
31.12.1991 року до пільгового стажу за
Списком №1.

13.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя із заявою про призначення
пенсії та необхідними документами,
зокрема трудовою книжкою, довідкою ВАТ
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» від 03.01.2014 року №27 про
підтвердження пільгового стажу.

З вказаної довідки вбачається, що
ОСОБА_3 безперервно з 20.08.1984 року по
31.12.2013 року працював за професією
слюсаря-ремонтника (номер робочого
місця 02189, 020189), що також
підтверджується копією трудової
книжки позивача НОМЕР_1.

Вказана у довідці професія первинно
включена до Списку № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників з
шкідливими та важкими умовами праці,
затвердженого постановою КМ СРСР від
26.01.1991 р. № 10, розділ ІІІ підрозділ 1-а,
позиція 3.1а-3, код 1030100а-1753а.

Пенсію за віком позивачу призначено з
02.12.2013 року, зараховано до пільгового
стажу 22 роки 0 місяці 0 днів за період
його роботи з 01.01.1992 року по 31.12.2013 року.

При вирішенні спірних правовідносин
обидві сторони посилаються на
необхідність застосування норм
Порядку застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах (далі - Порядок
застосування списків).

В силу вимог ст.72 КАС України зазначені
обставини не підлягають додатковому
доказуванню, оскільки визнаються
сторонами, зокрема відповідачем у
наданих суду письмових запереченнях на
даний позов від 23.06.2014 року №10300/10, які
долучені до матеріалів справи.

Розпорядженням від 15.04.2014 року №116 УПФУ
в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя ОСОБА_3 відмовлено у
зарахуванні періоду роботи з 20.08.1984
року по 31.12.1991 року до пільгового стажу
за Списком №1 у зв'язку з тим, що
професія слюсаря-ремонтника
передбачена Списком №2 згідно із
Постановою Кабінету Міністрів СРСР від
22.08.1956 року №1173.

Відповідно до п.3 Порядку застосування
списків до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або за професіями
незалежно від дати їх внесення до
Списків за умови підтвердження
документами відповідних умов праці за
час виконання роботи до 21.08.1992 року та
за результатами проведення атестації
робочих місць за умовами праці після
21.08.1992 року.

Наведена норма тлумачиться однозначно
та саме в тому розрізі, в якому її
викладає позивач, тобто, у разі
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та результатами проведеної
атестації робочих місць за умовами
праці після 21.08.1992 року до пільгового
стажу має бути зараховано весь період
роботи особи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків.

Відповідно до п.4.3 Порядку застосування
Списків у разі підтвердження права на
пенсію за віком на пільгових умовах за
результатами атестації робочих місць,
вперше проведеної до 21.08.1997 року
(впродовж 5 років після введення в дію
Порядку проведення атестації робочих
місць), до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
зараховується весь період роботи на
даному підприємстві у виробництвах,
передбачених Списками.

Як вбачається з матеріалів справи,
атестація робочого місця ОСОБА_4 за
Списком №1 вперше була проведена
згідно із наказом про атестацію
робочих місць від 25.05.1995 року № 73, тобто
до 21.08.1997 року, тому, у відповідності до
вищевказаних норм, весь період його
роботи за період з 25.06.1986 року по 31.08.1992
року має бути зараховано до стажу, який
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком №1.

Порядком підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993
року №637 встановлено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі
довідки, передбаченої п.20 цього
Порядку, виданої за місцем роботи, а
також архівними установами.

Довідка про підтвердження пільгового
стажу за Списком №1 від 03.01.2014 року №27,
видана позивачу ВАТ «Запоріжсталь»,
містить усі встановлені п.20
вищевказаного Порядку відомості.

Із змісту заперечень відповідача
вбачається, що його довід про
невідповідність вказаної довідки
вимогам чинного законодавства
ґрунтується лише на особистому
тлумаченні управлінням вимог чинного
законодавства, зокрема п.3 Порядку
застосування списків.

В акті перевірки факту роботи в
шкідливих і важких умовах праці, що дає
право на призначення пільгової пенсії
від 24.04.2014 року №391-в, копія якого була
додана до позову, відповідач фактично
надає роз'яснення щодо застосування
норм законодавства, а не перевіряє
відповідність відомостей викладених в
уточнюючій пільговий стаж довідці
первинним документам.

Доказів, які б підтверджували, що
зазначені в довідці відомості не
відповідають змісту первинних
документів, на підставі яких її було
видано, а саме: особової справи,
платіжних відомостей, ЄТКД, штатного
розкладу, наказу про атестацію робочих
місць відповідачем суду не надано.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Між тим, відповідачем не представлено
доказів правомірності ухвалення
оскаржуваного рішення та доказів
повного і обґрунтованого розгляду
звернення позивача за призначенням
пенсії.

Крім того, у своїх запереченнях
відповідач, як на підставу для відмови
у задоволенні позову, посилається на п.3
Порядку застосування списків, тобто
саме на ту норму, якою правомірно
обґрунтовує свої вимоги позивач.

Наведене свідчить, що відмовляючи
позивачу у зарахуванні до його
пільгового стажу за Списком №1
спірного періоду роботи відповідач
діяв усупереч вимогам ч.2 ст.19
Конституції України, згідно з якою
органи державної влади зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення відповідача не відповідає
встановленим у ч.3 ст.2 КАС України
критеріям визначення правомірності
рішень суб'єктів владних повноважень
та є протиправним та підлягає
скасуванню.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 про
визнання розпорядження протиправним
та його скасування, зобов'язання
зарахувати до пільгового стажу з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком № 1 період
його роботи з 20.08.1984 року по 31.13.1991 року,
у зв'язку з чим перерахувати йому
розмір пенсії та здійснити її виплату з
02.12.2013 року з урахуванням різниці, яка
вже була виплачена, є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 18, 41, 71, 72, 122, 158, 163,
185, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати розпорядження управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя від 15.04.2014 року №116 щодо
відмови у зарахуванні ОСОБА_3 до
пільгового стажу за Списком №1 періоду
роботи з 20.08.1984 року по 31.12.1991 року
протиправним та скасувати його.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_3
до пільгового стажу з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком №1 період його роботи
з 20.08.1984 року по 31.08.1992 року, у зв'язку з
чим перерахувати розмір його пенсії та
здійснити її виплату з часу
призначення пенсії - 02.12.2013 року, з
урахуванням різниці, яка вже була
виплачена.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
О.Ю. Бойко