Справа № 820/6399/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.Справа № 820/6399/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представників позивача - Бабакова Є.О.,
Щербань С.Г., представника апелянта -
Шестерікова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014р. по
справі № 820/6399/14

за позовом Андріївської селищної
ради

до Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції

про визнання протиправним та
скасування пункту вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Андріївська селищна рада (далі по
тексту - позивач) звернулась до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Ізюмської
міжрайонної державної фінансової
інспекції (далі по тексту - відповідач,
Ізюмська МДФІ), в якій просить суд:
визнати протиправним та скасувати п. 1
вимоги від 08.11.2013 року номер 730-11/2387
Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції, якою Андріївську
селищну раду зобов'язано переглянути
укладені договори оренди земельних
ділянок та вжити заходи щодо стягнення
коштів на суму 41214, 40 гривень.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014 р. по
справі № 820/6399/14 адміністративний
позов Андріївської селищної ради до
Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції про визнання
протиправним та скасування пункту
вимоги - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 1
вимоги Ізюмської міжрайонної
державної фінансової інспекції від
08.11.2013 року № 730-11/2387 в частині
зобов'язання Андріївську селищну раду
вжити заходи щодо стягнення коштів на
суму 41214, 40 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Відповідач, Державна фінансова
інспекція в Харківській області, не
погодившись із вказаною постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
при прийнятті оскаржуваної постанови
норм матеріального та процесуального
права, перекручення фактів та змісту
документів на користь позивача,
просить суд апеляційної інстанції
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014 р. по
справі № 820/6399/14 скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі, а також в
судовому засіданні, представники
апелянта, посилаючись на п.7 ст.10 Закону
України від 26.01.1993 №2939-ХІІ "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні", п.46
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 №550, п.4.4.6.1
Плану контрольно-ревізійної роботи
Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції на III квартал 2013
року, вказав на порушення позивачем
норм чинного законодавства, у зв`язку з
чим, вважає правомірно складеними акт
від 25.10.2013 №730-20/23 та вимоги від 08.11.2013
року №730-11/2387 щодо усунення виявлених
порушень законодавства в строк до
07.12.2013 року.

Зазначив, що за період з 01.07.2012 року по
31.08.2013 року, в порушення п.п. 274.1 та 288.5.1
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-УІ та у відповідності до
вимог Бюджетного кодексу України від
08.07.2010 року № 2456 - VІ до селищного
бюджету недоотримано коштів за оренду
земельних ділянок по укладеним
договорам оренди, які не були
переглянуті посадовими особами
позивача, на суму 41214,26 гривень. Вказав,
що на підтвердження розрахунку
завданих збитків Андріївській
селищній раді, оскільки в судовому
засіданні суду першої інстанції,
представником ДФІ в Харківській
області надано інформацію щодо чинних
договорів оренди земельних ділянок
Андріївської селищної ради в межах
населеного пункту, орендна плата яких
не переглядалася внаслідок проведення
грошової оцінки, а також надано
додаткові пояснення щодо розрахунку
суми недоотриманої орендної плати
внаслідок не укладання додаткових угод
з орендарями. Вважає, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
оскільки є незаконним та таким, що
суперечить вимогам чинного
законодавства.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи,
що відповідач по справі належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
адміністративну справу без участі
представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги, отже,
перегляду підлягає рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників позивача, представника
апелянта, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Ізюмською міжрайонною державною
фінансовою інспекцією проведена
планова ревізія селищного бюджету,
фінансово-господарської діяльності
органів місцевого самоврядування в
Андріївській селищній раді
Балаклійського району Харківської
області за період з 01.07.2012 року по 31.08.2013
року.

За результатами ревізії складений акт
від 25.10.2013 року №730-20/23, який підписано
без заперечень.

З акту ревізії вбачається, що
документальною ревізією з питання
повноти надходження плати за оренду
земельних ділянок, встановлено, що
рішенням ХХХХІ сесії У скликання
Андріївської селищної ради від 12.01.2010
року затверджена технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земель сел. Андріївка
Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області, виконана ТОВ "Земінформ". Для
забезпечення сплати до місцевого
бюджету земельного податку та орендної
плати за землю зобов'язано всіх
власників та землекористувачів смт.
Андріївна отримати в Управлінні
Держкомзему у Балаклійському районі
довідки про грошову оцінку відповідних
земельних ділянок. Контроль за
виконанням цього рішення покладено на
постійну комісію з депутатської
діяльності, етики, питань
територіальної громади. Але селищною
радою не переглянутий розмір орендної
плати по 17 договорам, як то передбачено
абзацом 5 розділу "Орендна плата"
відповідних договорів оренди
земельної ділянки. В зв'язку з цим, за
період з 01.07.2012 по 31.08.2013, в порушення п.п.
274.1 та 288.5.1 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 № 2755-УІ та у відповідності до
вимог Бюджетного кодексу України від
08.07.2010 № 2456 - УІ до селищного бюджету
недоотримано коштів за оренду
земельних ділянок по укладеним
договорам оренди, але не переглянутим,
на суму 41214,26 гривень. Відповідне
порушення допущено Андріївським
селищним головою Бабаковим Є.О., яким не
переукладені договори, та спеціалістом
- землевпорядником Дросєвою І.В., яка
відповідно до п.4 Посадової інструкції
організовує оформлення договорів на
право тимчасового користування землею,
в тому числі на умовах оренди, здійснює
контроль за внесенням власниками землі
та землекористувачами плати за землю
та відповідно до п.5 має право подавати
до районного відділу земельних
ресурсів або до селищної ради подання
про зупинення рішень їх дій, або
бездіяльності з питань регулювання
земельних відносин, що суперечать
законодавству, пропозиції про
припинення земельних правовідносин
або право користування землею у
випадках, передбачених земельним
Кодексом України, а також про вжиття
заходів щодо поліпшення якості земель.

За результатами ревізії, на підставі п.
7 ст. 10 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
позивачу пред'явлено вимогу № 730-11/2387
від 08.11.2013 року про усунення виявлених
порушень в строк до 07.12.2013 року.

Не погоджуючись з пунктом 1 вимоги №
730-11/2387 від 08.11.2013 року, яким позивача
зобов'язано переглянути укладені
договори оренди земельних ділянок та
вжити заходи щодо стягнення коштів на
суму 41214, 40 гривень, Андріївська селищна
рада звернулась до суду з даним
позовом про визнання протиправною та
скасування вказаного пункту вимоги.

Відмовляючи в задоволенні частини
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не подано
до суду належних та допустимих доказів
вчинення Андріївською селищною радою
передбачених законом заходів, щодо
здійснення самоврядного контролю за
використанням земель, внесення змін до
вищезазначених договорів оренди землі
один раз на три роки у зв'язку з
затвердженням нормативної грошової
оцінки земель у 2010 році. Вказав на
правомірність та обґрунтованість п. 1
вимоги Державної фінансової
інспекції в Харківській області №
730-11/2387 від 08.11.2013 року про усунення
виявлених порушень в частині
зобов'язання позивача переглянути
укладені договори оренди земельних
ділянок.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування п. 1 вимоги
Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції від 08.11.2013 року №
730-11/2387 в частині зобов'язання
Андріївську селищну раду вжити заходи
щодо стягнення коштів на суму 41214, 40
гривень, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідач, визначаючи в акті
перевірки розмір збитків діяв не у
спосіб, який передбачений у пункті 13
частини 1 статті 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні", а тому
розрахунок збитків заподіяних
позивачу вважає необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги, отже,
перегляду підлягає рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог, з
огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пунктів 1, 7 ч.1 ст.10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" органу державного фінансового
контролю надається право перевіряти в
ході державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно з п.3 Положення про державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
03.10.2011 N1236, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19 жовтня
2011р. за №1212/19950, основним завданням
Інспекцій є реалізація повноважень
Держфінспекції на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 п.4 Положення
про державні фінансові інспекції в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 03.10.2011 N1236,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19 жовтня 2011р. за N1212/19950,
Інспекція відповідно до покладеного на
неї завдання здійснює державний
фінансовий контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у місцевих органах
виконавчої влади, органах місцевого
самоврядування, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів;
дотриманням законодавства про
державні закупівлі; здійснює контроль
за: виконанням функцій з управління
об'єктами державної власності;
цільовим використанням коштів
державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень.

На підставі п.7. ч.1 ст.10 Закону України
№2939-XII та п. 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року №550 за результатами проведених
перевірок працівники контрольної
ревізійної служби складають акт та
мають право пред'являти вимоги, щодо
усунення виявлених порушень
законодавства. Вказані вимоги є
обов'язковими для посадових чи
службових осіб організацій, де
проводилась перевірка.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті
10 Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" органу державного
фінансового контролю надається право
при виявленні збитків, завданих
державі чи підприємству, установі,
організації, що контролюється,
визначати їх розмір у встановленому
законодавством порядку.

Крім того, згідно з пунктом 21 пункту 6
Положення про Державну фінансову
інспекцію України, затвердженого
указом Президента України від 23.04.2011
року № 499/2011 - Держфінспекція України
виконання покладених на неї завдань
має право в встановленому порядку при
виявленні збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю, визначати їх розмір
згідно з методикою, затвердженою
Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, у відповідності до пункту 6.18.
Положення про державні фінансові
інспекції у районах, містах та
міжрайонні, об'єднані в районах та
містах державні фінансові інспекції,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 03.10.2011 року № 1236,
інспекція має право в установленому
порядку при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. г ст. 90 Земельного
кодексу України власники земельних
ділянок мають право на відшкодування
збитків у випадках передбачених
законом.

Статтею 156 Земельного Кодексу України
від 25.10.2001р., № 2768-III передбачені
підстави відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
а саме: власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок: а)
вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом; б)
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання; в) встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок; г)
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників; ґ) приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників у непридатний для
використання стан; д) неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Згідно ст. 157 Земельного Кодексу
України відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування,
громадяни та юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів або погіршує якість
земель, розташованих у зоні їх впливу, в
тому числі внаслідок хімічного і
радіоактивного забруднення території,
засмічення промисловими, побутовими та
іншими відходами і стічними водами.
Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам, врегульований
Постановою КМУ № 284 від 19.04.1993р., яким
передбачено, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.
Розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. Результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, які створили ці комісії. (п.1,2
Постанови КМУ № 284)

З огляду на зазначені норми, колегія
суддів вказує на те, що відповідач
повинен визначити збитки за наявності
визначених законом підстав, згідно з
порядком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не надано до суду
належних та допустимих доказів
встановлення в ході ревізії визначених
законом підстав для визначення таких
збитків та дотримання встановленого
законодавством порядку їх визначення,
зокрема, акт ревізії таких обставин не
містить.

Також, матеріали справи не містять
обґрунтованого розрахунку втраченого
позивачем доходу в сумі 41214, 40 гривень.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що розрахунок збитків
заподіяних позивачу є не доведеним при
відсутності підстав для визначення
таких збитків, а наявні у справі
документи не містять жодних доказів
правомірності визначення розрахунку
збитків заподіяних Андріївській
селищній раді.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено в ході
апеляційного розгляду, згідно рішення
ХХХХІ сесії V скликання Андріївської
селищної ради від 12.01.2010 року
затверджена технічна документація з
нормативної грошової оцінки земель
сел. Андріївка Андріївської селищної
ради Балаклійського району
Харківської області, виконана ТОВ
"Земінформ". Для забезпечення сплати до
місцевого бюджету земельного податку
та орендної плати за землю зобов'язано
всіх власників та землекористувачів
смт. Андріївка отримати в Управлінні
Держкомзему у Балаклійському районі
довідки про грошову оцінку відповідних
земельних ділянок.

Судом першої інстанції встановлено, що
між орендодавцем Андріївською
селищною радою, в особі голови селищної
ради Бабакова Є.О. та орендарем ОСОБА_5
укладений договір оренди землі від
10.07.2009 року №б/н, відповідно до якого,
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку для
розміщення салону краси, який
знаходиться на території селища
Андріївка Балаклійського району
Харківської області площею 0,0400 Га.
Вищевказаний договір укладений на 49
років. Відповідно до укладеного
договору, орендна плата встановлена у
розмірі 930,00 грн. на рік. Розмір
орендної плати переглядається один раз
на три роки у разі: змін умов
господарювання, передбачених
договором; змін розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством; погіршення
стану орендованої ділянки не з вини
орендаря, що підтверджено документами;
в інших випадках.

Аналогічні за умовами договори оренди
були укладені з ОСОБА_7; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9;
ОСОБА_10 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_17 ;
ОСОБА_12; ОСОБА_6; ОСОБА_13; ТОВ
"Дніпровторстальмет" ; ЗАТ "Балмолоко
Плюс"; ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16; ВАТ
"Харківгаз"; ВАТ "Укртелеком" дані про
які зазначені в інформації щодо чинних
договорів оренди земельних ділянок
Андріївської селищної ради в межах
населеного пункту, орендна плата яких
не переглядалася один раз на три роки
та внаслідок проведення грошової
оцінки земель.

Відповідно до п. п. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9
Податкового кодексу України, плата за
землю належить до загальнодержавних
податків та зборів.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначено, що плата за землю -
це загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Отже, враховуючи зазначене, колегія
суддів вважає, що повноваження які
стосуються плати за користування
землями належить до компетенції
податкового а не фінансового органу, а
тому, апелянт безпідставно прийшов до
висновку, про наявність у нього права
вимагати Андріївську селищну раду
вжити заходи щодо відшкодування шкоди,
заподіяної місцевому бюджету на суму
41214, 40 гривень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що оскаржуваний п. 1 вимоги не є
конкретизованим. Так, зі змісту вимоги
в частині зобов'язання Андріївську
селищну раду вжити заходи щодо
стягнення коштів на суму 41214, 40 грн. не
вбачається можливим встановити
суб`єкта, з якого необхідно стягнути
вказану суму, які саме необхідно вжити
заходи щодо стягнення коштів на суму
41214, 40 грн. та яким шляхом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуваний п. 1 вимоги Ізюмської
міжрайонної державної фінансової
інспекції від 08.11.2013 року № 730-11/2387 в
частині зобов'язання Андріївську
селищну раду вжити заходи щодо
стягнення коштів на суму 41214, 40 гривень
є необґрунтованим та прийнятим з
порушенням норм чинного законодавства

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при прийнятті
оскаржуваного пункту 1 вимоги
Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції від 08.11.2013 року №
730-11/2387 в частині зобов'язання
Андріївську селищну раду вжити заходи
щодо стягнення коштів на суму 41214, 40
гривень, діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач правомірність прийнятої
вимоги в частині зобов'язання
Андріївську селищну раду вжити заходи
щодо відшкодування заподіяної їй шкоди
в сумі 41214, 40 грн., належним чином не
довів.

За таких обставин, факт заподіяної
Андріївській селищній раді шкоди,
внаслідок недоотримання коштів до
селищного бюджету за оренду земельних
ділянок по укладеним договорам оренди,
в сумі 41214, 40 грн., слід вважати
недоведеними, а оскаржуваний п. 1 вимоги
Ізюмської міжрайонної державної
фінансової інспекції від 08.11.2013 року №
730-11/2387 про усунення виявлених порушень
в частині зобов'язання Андріївську
селищну раду вжити заходи щодо
стягнення коштів на суму 41214, 40 гривень
є протиправними та підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014р. по
справі № 820/6399/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 14.07.2014 р.