Справа № 804/4834/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 р. справа № 804/4834/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника
С.В.

при секретарі судового засідання

Крюкової О.В.

за участю сторін:

представника позивача
Коваль І.О.

представника відповідача
Шевченко
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "ТРАНСАГРО-ЗБУТ" до
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми "Р" № від 10.02.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

04 квітня 2014 року Приватне підприємство
«ТРАНСАГРО-ЗБУТ» (далі - ПП
«ТРАНСАГРО-ЗБУТ», позивач) звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом (том 1, а.с. 3-14)
до Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Криворізька центральна ОДПІ,
відповідач) в якому просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 10.02.2014 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що Криворізька центральна ОДПІ
безпідставно дійшла висновку про
неможливість встановлення факту
реального здійснення операцій між ТОВ
«Мілессіум-Холдинг» - ПП
«ТРАНСАГРО-ЗБУТ» - покупці за лютий 2013
р., є такими, що не спрямовані на реальне
настання правових наслідків (п.5 ст. 203
ЦК України), та згідно ч. 1 ст. 203 ЦК
України суперечить інтересам держави,
за наслідками чого ПП «ТРАНСАГРО-ЗБУТ»
завищено податкові зобов'язання на
суму 6248,80 грн. та податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ
«Мілессіум-Холдинг» ()
на суму 8075,30 грн. за лютий 2013 року.
Позивач зазначає, що всі
взаємовідносини його з контрагентом
підтверджуються достатніми
документами, які надавались позивачем
до перевірки, та були досліджені
відповідачем, що зазначено в акті
перевірки. Позивач зазначає, що
придбані послуги (роботи) підприємство
використало з метою господарської
діяльності. На суму доходу були
нараховані зобов'язання з ПДВ, що
знайшло своє відображення в податковій
звітності. Проте, податковим органом за
результатами проведеної перевірки
безпідставно зроблено висновок, та
прийнято рішення про збільшення сум
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07.04.2014 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

У судовому засіданні 27.06.2014 р.
представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
надала пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просила
суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечувала проти позову,
та просила суд відмовити у задоволенні
позовних вимог, надала письмові
заперечення проти позову (том 2,
а.с. 202-204), в яких адміністративний позов
не визнала, та зазначила, що до
перевірки не було надано деякі
документи на підтвердження
господарських взаємовідносин із
деякими контрагентами, а саме: по
контрагенту ТОВ «Інформсистема» до
перевірки не надано акт до кошторису,
проектно-кошторисну документацію,
податкову накладну № 2045 від 03.02.2013р., а
також документів на підтвердження
господарської операції здійсненої по
цій накладній, відсутня ліцензія на
здійснення ремонтних або будівельних
робіт, згідно баз даних податкового
органу у ТОВ «Інформсистема» відсутні
умови для здійснення господарських
операцій; по контрагенту ТОВ
«Мілессіум-Холдинг» до перевірки не
надано податкових накладених,
складених по господарським операціям з
цим постачальником, також до перевірки
не надано також документів на
підтвердження господарської операції
здійснених по цих накладних, надані до
перевірки товарно-транспортні
накладні заповнені з порушенням,
сертифікати якості та подорожні листи
до перевірки надані не були, не надано
документів, що свідчать про
використання
транспортно-експедиційних послуг
позивачем у власній діяльності. З
огляду на викладені обставини,
встановлені під час податкової
перевірки підприємства, позивач
прийшов до висновку, що
фінансово-господарські відносини між
позивачем та контрагентами ТОВ
«Інформсистема», ТОВ
«Мілессіум-Холдинг» мають ознаки
фіктивності. На думку відповідача,
проводячи перевірку та встановлюючи у
акті перевірки висновків про
неможливість встановлення факту
реального здійснення операцій між ТОВ
«Мілессіум-Холдинг» - ПП
«ТРАНСАГРО-ЗБУТ» - покупці за лютий 2013р.
та є такими, що не спрямовані на реальне
настання правових наслідків (п.5 ст. 203
ЦК України) та згідно ч. 1 ст. 203 ЦК
України суперечить інтересам держави,
за наслідками чого ПП «ТРАНСАГРО-ЗБУТ»
завищено податкові зобов'язання на
суму 6248,80 грн. та податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ
«Мілессіум-Холдинг» ()
на суму 8075,30 грн. за лютий 2013 року
податковий орган діяв відповідно до
вимог чинного законодавства України та
у спосіб, передбачений
нормативно-правовими актами України.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
враховуючи позицію відповідача,
викладену у письмових запереченнях,
дослідивши всі матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст. ст. 69 - 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ПП
«ТРАНСАГРО-ЗБУТ» ()
зареєстровано Виконавчим комітетом
Криворізької міської ради 16.09.2009 р. та
перебуває на обліку у Криворізькій
центральній ОДПІ як платник податків
(том 1, а.с. 15-19).

Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно - правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно -
правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7)з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
8)пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Порядок та спосіб реалізації
результатів перевірок визначено
Податковим кодексом України.

Так, згідно п.п. 21.1.1. п. 21.1. ст. 21
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно до п. п. 78.1.1 п. 78.1. ст. 78
Податкового кодексу України,
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, чинне законодавство дозволяє
податковому органу за результатами
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації, якою
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, проводити
документальні позапланові перевірки.

Судом встановлено, що у період з 13.01.2014
р. по 21.01.2014 р. посадовою особою
Криворізької центральної ОДПІ
проведено перевірку, за результатами
якої складено акт від 28.01.2014р. №
56/22-01/36607970 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ПП «Трансагро-Збут» () щодо документального
підтвердження господарських відносин
з ТОВ «Інформсистема» ()
та з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» () за період з 01.09.2012р. по
28.02.2013р.» (том 1, а.с. 43-98).

Як зазначено у висновках акту,
перевіркою встановлено, що у порушення
ч.1, 5 ст. 203, ст. 228, ст. 234, ст. 664 ЦК України,
п. 198.6, п.198.3, п.198.4 ст. 198 ПК України, п.1,2
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність» та п.п. 2.1,
п.2.2, п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженне
наказом Міністрества фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, ПП «Трансагро-Збут»
завищено податковий кредит з ПДВ на
суму 224450 грн., завищено податкові
зобов'язання з ПДВ на суму 6248,80 грн., у
результаті чого занижено ПДВ на
загальну суму 218201,20 грн., у т.ч. за
вересень 2012р. - 5881,00 грн., листопад 2012р. -
12167,00 грн., грудень 2012р. - 73334,00 грн.,
січень 2013р. - 32780,00 грн., лютий 2013р. - 94039,20
грн. (том 1, а.с. 97).

Позивач скористався своїм правом та
надав заперечення на акт від 28.01.2014р.
№56/22-01/36607970 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ПП «Трансагро-Збут» () щодо документального
підтвердження господарських відносин
з ТОВ «Інформсистема» ()
та з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» () за період з 01.09.2012р. по
28.02.2013р.».

Судом встановлено, що за результатами
складеного акту перевірки,
Криворізькою центральною ОДПІ
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 10.02.2014р. за платежем: податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на
загальну суму грошового зобов'язання
327301,50 грн. (том 1, а.с.99).

З матеріалів справи вбачається, що
винесеним податковим
повідомленням-рішенням нараховано за
основним платежем сумму грошового
зобов'язання в розмірі 218201,00 грн., та за
фінансовими (штрафними) санкціями 109100,50
грн. (том 1, а.с. 99).

В ході судового розгляду було з'совано,
що ПП «ТРАНСАГРО-ЗБУТ» за перевіряємий
податковим органом період мало
господарські відносини з ТОВ
«Інформсистема» () та з
ТОВ «Мілессіум-Холдинг» ().

З метою всебічного та об'єктивного
розгляду справи по суті заявлених
позовних вимог, судом досліджено
надані ПП «ТРАНСАГРО-ЗБУТ» письмові
докази на підтвердження реальності
господарських відносин з ТОВ
«Інформсистема» () та з
ТОВ «Мілессіум-Холдинг» (), а саме:

- копії договору поставки від 01.11.2013р. за
№ 35, укладеного з ТОВ «Інформсистема»
та специфікація № 1 від 01.02.2013р. (том 1,
а.с. 111-114);

- копія видаткової накладної від
23.02.2013р. за № 2 (том 1, а.с. 115);

- копія товарно-транспортної накладної
від 23.02.2013р. за № Р2 (том 1, а.с. 117);

- копія договору підряду від 01.11.2012р. за
№ 335, укладений з ТОВ «Інформсистема»
(том 1, а.с. 118-120);

- копія смети від 03.11.2012р. за № 1 (том 1,
а.с. 121-122);

- копія акту від 03.11.2012р. за № 1 (том 1, а.с.
123-124);

- копія смети від 23.11.2012р. за № 2 (том 1,
а.с. 126);

- копія акту від 23.11.2012р. за № 2 (том 1, а.с.
127);

- копія договору про надання
транспортно-експедиційних послуг по
перевезенню вантажів автомобільним
транспортом від 01.09.2012р. за № Т/01.09.2012,
укладений з ТОВ «Мілессіум-Холдинг»
(том 1, а.с. 129-132);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 05.02.2013р. за № 10 (том
1, а.с. 133);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 02.02.2013р. за № 7 (том 1,
а.с. 135);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 03.02.2013р. за № 8 (том 1,
а.с. 137);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 03.02.2013р. за № 9 (том 1,
а.с. 139);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 06.02.2013р. за № 2 (том 1,
а.с. 141);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 07.02.2013р. за № 11 (том
1, а.с. 143);

- копії акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 09.02.2013р. за № 12 (том
1, а.с. 145);

- копії акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 10.02.2013р. за № 13 (том
1, а.с. 147);

- копії акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 12.02.2013р. за № 14 (том
1, а.с. 149);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 13.02.2013р. за № 15 (том
1, а.с. 151);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 13.02.2013р. за № 3 (том 1,
а.с. 153);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 14.02.2013р. за № 16 (том
1, а.с. 155);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 20.02.2013р. за № 17 (том
1, а.с. 157);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 20.02.2013р. за № 4 (том 1,
а.с. 159);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 22.02.2013р. за № 18 (том
1, а.с. 161);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 23.02.2013р. за № 19 (том
1, а.с. 163);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 24.02.2013р. за № 20 (том
1, а.с. 165);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 25.02.2013р. за № 21 (том
1, а.с. 167);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 26.02.2013р. за № 22 (том
1, а.с. 169);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 27.02.2013р. за № 23 (том
1, а.с. 171);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 27.02.2013р. за № 5 (том 1,
а.с. 173);

- копія акту приймання-виконання робіт
(надання послуг) від 28.02.2013р. за № 6 (том 1,
а.с. 175);

- копія товарно-транспортна накладна
від 03.09.2012р. за № Р30/7 (том 1, а.с. 177);

- копія товарно-транспортна накладна
від 11.09.2012р. за № Р30/8 (том 1, а.с. 178);

- копія товарно-транспортна накладна
від 18.12.2012р. за № Р98 (том 1, а.с. 179);

- копія товарно-транспортна накладна
від 20.12.2012р. за № Р91 (том 1, а.с. 180);

- копія товарно-транспортна накладна
від 26.12.2012р. за № Р95 (том 1, а.с. 181);

- копія товарно-транспортна накладна
від 27.12.2012р. за № Р99 (том 1, а.с. 182);

- копія товарно-транспортна накладна
від 28.12.2012р. за № Р101 (том 1, а.с. 183);

- копія товарно-транспортна накладна
від 29.12.2012р. за № Р102 (том 1, а.с. 184);

- копія товарно-транспортна накладна
від 10.01.2013р. за № Р7 (том 1, а.с. 185);

- копія товарно-транспортна накладна
від 15.01.2013р. за № Р8 (том 1, а.с. 186);

- копія товарно-транспортна накладна
від 23.01.2013р. за № Р9 (том 1, а.с. 187);

- копія товарно-транспортна накладна
від 25.01.2013р. за № Р10 (том 1, а.с. 188-189);

- копія товарно-транспортна накладна
від 01.02.2013р. (том 1, а.с. 190);

- копія товарно-транспортна накладна
від 02.02.2013р. за № Р11 (том 1, а.с. 191);

- копія товарно-транспортна накладна
від 04.02.2013р. за № Р12 (том 1, а.с. 192);

- копія товарно-транспортна накладна
від 04.02.2013р. за № П443 (том 1, а.с. 193);

- копія товарно-транспортна накладна
від 05.02.2013р. за № Р264 (том 1, а.с. 194);

- копія товарно-транспортна накладна
від 05.02.2013р. за № АК071 (том 1, а.с. 195);

- копія товарно-транспортна накладна
від 05.02.2013р. за № Р19 (том 1, а.с. 196);

- копія товарно-транспортна накладна
від 05.02.2013р. за № Р233 (том 1, а.с. 197);

- копія товарно-транспортна накладна
від 05.02.2013р. за № Р233 (том 1, а.с. 198);

- копія товарно-транспортна накладна
від 07.02.2013р. за № Р23 (том 1, а.с. 199);

- копія товарно-транспортна накладна
від 07.02.2013р. за № П34 (том 1, а.с. 200);

- копія товарно-транспортна накладна
від 07.02.2013р. за № П589 (том 1, а.с. 201);

- копія товарно-транспортна накладна
від 08.02.2013р. за № ГБ18 (том 1, а.с. 202);

- копія товарно-транспортна накладна
від 08.02.2013р. за № Р30 (том 1, а.с. 203);

- копія товарно-транспортна накладна
від 05.02.2013р. за № 0263 (том 1, а.с. 204);

- копія товарно-транспортна накладна
від 10.02.2013р. за № Р312 (том 1, а.с. 205);

- копія товарно-транспортна накладна
від 11.02.2013р. за № Р13 (том 1, а.с. 206);

- копія товарно-транспортна накладна
від 12.02.2013р. за № Р263 (том 1, а.с. 207);

- копія товарно-транспортна накладна
від 13.02.2013р. за № Р14 (том 1, а.с. 208);

- копія товарно-транспортна накладна
від 13.02.2013р. за № Р20 (том 1, а.с. 209);

- копія товарно-транспортна накладна
від 14.02.2013р. за № Р358 (том 1, а.с. 210);

- копія товарно-транспортна накладна
від 15.02.2013р. за № Р15 (том 1, а.с. 211);

- копія товарно-транспортна накладна
від 18.02.2013р. за № Р16 (том 1, а.с. 212);

- копія товарно-транспортна накладна
від 22.02.2013р. за № Р21 (том 1, а.с. 213);

- копія товарно-транспортна накладна
від 22.02.2013р. за № П1253 (том 1, а.с. 214);

- копія товарно-транспортна накладна
від 23.02.2013р. за № Р358 (том 1, а.с. 215-216);

- копія товарно-транспортна накладна
від 24.02.2013р. за № Р17 (том 1, а.с. 217);

- копія товарно-транспортна накладна
від 24.02.2013р. за № Р361 (том 1, а.с. 218);

- копія товарно-транспортна накладна
від 25.02.2013р. за № Р18 (том 1, а.с. 219);

- копія товарно-транспортна накладна
від 26.02.2013р. за № РН00367 (том 1, а.с. 220);

- копія товарно-транспортна накладна
від 26.02.2013р. за № Р24 (том 1, а.с. 221);

- копія подорожнього листа № 48
(том 1, а.с. 222);

- копія подорожнього листа № 49
(том 1, а.с. 223);

- копія подорожнього листа № 04 АЖР від
25.02.2013р. (том 1, а.с. 224);

- копія подорожнього листа № 04 АЖР від
22.02.2013р. (том 1, а.с. 225);

- копія подорожнього листа № 04 АЖР від
21.02.2013р. (том 1, а.с. 226);

- копія договору купівлі-продажу
товарів від 01.09.2012р. за № 1-0109, укладений
з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» (том 1, а.с.
227-229);

- копія видаткової накладної від
03.09.2012р. за № 30/7 (том 1, а.с. 230);

- копія видаткової накладної від
11.09.2012р. за № 30/8 (том 1, а.с. 232);

- копія видаткової накладної від
14.12.2012р. за № 30/9 (том 1, а.с. 234);

- копія видаткової накладної від
18.12.2012р. за № 98 (том 1, а.с. 236);

- копія видаткової накладної від
29.12.2012р. за № 102 (том 1, а.с. 102);

- копія видаткової накладної від
26.12.2012р. за № 95 (том 1, а.с. 240);

- копія видаткової накладної від
27.12.2012р. за № 99 (том 1, а.с. 242);

- копія видаткової накладної від
20.12.2012р. за № 91 (том 1, а.с. 244);

- копія видаткової накладної від
24.12.2012р. за № 97 (том 1, а.с. 246);

- копія видаткової накладної від
28.12.2012р. за № 101 (том 1, а.с. 248);

- копія видаткової накладної від
02.02.2013р. за № 11 (том 1, а.с. 250);

- копія видаткової накладної від
04.02.2013р. за № 12 (том 2, а.с. 2);

- копія видаткової накладної від
05.02.2013р. за № 19 (том 2, а.с. 5);

- копія видаткової накладної від
11.02.2013р. за № 13 (том 2, а.с. 7);

- копія видаткової накладної від
13.02.2013р. за № 14 (том 2, а.с. 10);

- копія видаткової накладної від
13.02.2013р. за № 20 (том 2, а.с. 12);

- копія видаткової накладної від
18.02.2013р. за № 16 (том 2, а.с. 14);

- копія видаткової накладної від
24.02.2013р. за № 17 (том 2, а.с. 17);

- копія видаткової накладної від
28.02.2013р. за № 25 (том 2, а.с. 19);

- копія видаткової накладної від
25.02.2013р. за № 18 (том 2, а.с. 21);

- копія видаткової накладної від
22.02.2013р. за № 21 (том 2, а.с. 24);

- копія видаткової накладної від
24.02.2013р. за № 21 (том 2, а.с. 25);

- копія видаткової накладної від
15.02.2013р. за № 15 (том 2, а.с. 28);

- копія видаткової накладної від
10.01.2013р. за № 7 (том 2, а.с. 30);

- копія видаткової накладної від
15.01.2013р. за № 8 (том 2, а.с. 32);

- копія видаткової накладної від
23.01.2013р. за № 9 (том 2, а.с. 34);

- копія видаткової накладної від
25.01.2013р. за № 10 (том 2, а.с. 36);

- копія акту списання товарів від
22.12.2012р. за № 231 (том 2, а.с. 38);

- копія акту списання товарів від
31.12.2012р. за № 239 (том 2, а.с. 39);

- копія акту списання товарів від
09.01.2013р. за № 7 (том 2, а.с. 38);

- копія акту списання товарів від
14.01.2013р. за № 9 (том 2, а.с. 41);

- копія акту списання товарів від
17.01.2013р. за № 11 (том 2, а.с. 42);

- копія товарно-транспортна накладна
від 28.02.2013р. за № Р25 (том 2, а.с. 43);

- копія товарно-транспортна накладна
від 24.02.2013р. за № Р22 (том 2, а.с. 44);

- копія договору позички автомобіля від
06.05.2010р. (том 2, а.с. 45);

- копія договору оренди приміщення
складу від 01.07.2012р. том 2, а.с. 50-52);

- копія виписки по особовим рахункам
від 14.02.2013р. (том 2, а.с. 107-108);

- копія виписки по особовим рахункам
від 12.02.2013р. (том 2, а.с. 109);

- копія виписки по особовим рахункам
від 25.02.2013р. (том 2, а.с. 110-112);

- копія виписки по особовим рахункам
від 05.04.2013р. (том 2, а.с. 113-115);

- копія виписки по особовим рахункам
від 28.02.2013р. (том 2, а.с. 116-118);

- копія виписки по особовим рахункам
від 28.02.2013р. (том 2, а.с. 119);

- копія виписки по особовим рахункам
від 05.03.2013р. (том 2, а.с. 120-122);

- копія виписки по особовим рахункам
від 28.02.2013р. (том 2, а.с. 123);

- копія виписки по особовим рахункам
від 25.02.2013р. (том 2, а.с. 124);

- копія виписки по особовим рахункам
від 17.09.2012р. (том 2, а.с. 125);

- копія виписки по особовим рахункам
від 26.02.2013р. (том 2, а.с. 126);

- копія виписки по особовим рахункам
від 21.02.2013р. (том 2, а.с. 127);

- копія виписки по особовим рахункам
від 19.02.2013р. (том 2, а.с. 128);

- копія виписки по особовим рахункам
від 18.02.2013р. (том 2, а.с. 129);

- копія виписки по особовим рахункам
від 14.02.2013р. (том 2, а.с. 130);

- копія виписки по особовим рахункам
від 24.09.2012р. (том 2, а.с. 131);

- копіями заявок за лютий 2013р. (том 2, а.с.
132-163);

- копія договору перевезення вантажів
автомобільним транспортом від 25.12.2011р.
за № 251211 (том 2, а.с. 164-167);

- копії товарно-транспортних накладних
на переміщення алкогольних напоїв (том
2, а.с. 175-194);

- копії актів здачі-приймання робіт
(надання послуг) (том 2, а.с. 195-199);

- копія договору поставки від 11.03.2010р. за
№ 29/К (том 3, а.с. 13-16);

- копія договору поставки від 10.04.2012р. за
№ 513 (том 3, а.с. 17-20);

- копія договору поставки товарів від
01.03.2012р. за № 24128 (том 3, а.с. 21-32);

- копія договору від 20.02.2012р. за № ФЦ009432
(том 3, а.с. 33-39);

- копії видаткової накладної від
02.02.2013р. за № 231 (том 3, а.с. 40);

- копії видаткової накладної від
02.02.2013р. за № 229 (том 3, а.с. 42);

- копії видаткової накладної від
04.02.2013р. за № 233 (том 3, а.с. 44);

- копії видаткової накладної від
04.02.2013р. за № 234 (том 3, а.с. 46);

- копії видаткової накладної від
05.02.2013р. за № 241 (том 3, а.с. 48);

- копії видаткової накладної від
05.02.2013р. за № 257 (том 3, а.с. 50);

- копії видаткової накладної від
05.02.2013р. за № 29 (том 3, а.с. 52);

- копії видаткової накладної від
06.02.2013р. за № 263 (том 3, а.с. 53);

- копії видаткової накладної від
07.02.2013р. за № 279 (том 3, а.с. 55);

- копії видаткової накладної від
08.02.2013р. за № 283 (том 3, а.с. 57);

- копії видаткової накладної від
11.02.2013р. за № 288 (том 3, а.с. 59);

- копії видаткової накладної від
11.02.2013р. за № 287 (том 3, а.с. 61);

- копії видаткової накладної від
12.02.2013р. за № 292 (том 3, а.с. 63);

- копії видаткової накладної від
12.02.2013р. за № 314 (том 3, а.с. 65);

- копії видаткової накладної від
13.02.2013р. за № 301 (том 3, а.с. 66);

- копії видаткової накладної від
13.02.2013р. за № 299 (том 3, а.с. 68);

- копії видаткової накладної від
13.02.2013р. за № 306 (том 3, а.с. 70);

- копії видаткової накладної від
13.02.2013р. за № 305 (том 3, а.с. 72);

- копії видаткової накладної від
14.02.2013р. за № 308 (том 3, а.с. 74);

- копії видаткової накладної від
14.02.2013р. за № 309 (том 3, а.с. 76);

- копії видаткової накладної від
14.02.2013р. за № 307 (том 3, а.с. 78);

- копії видаткової накладної від
15.02.2013р. за № 314 (том 3, а.с. 80);

- копії видаткової накладної від
15.02.2013р. за № 331 (том 3, а.с. 82);

- копії видаткової накладної від
15.02.2013р. за № 317 (том 3, а.с. 84);

- копії видаткової накладної від
18.02.2013р. за № 335 (том 3, а.с. 86);

- копії видаткової накладної від
18.02.2013р. за № 336 (том 3, а.с. 88);

- копії видаткової накладної від
18.02.2013р. за № 342 (том 3, а.с. 90);

- копії видаткової накладної від
18.02.2013р. за № 341 (том 3, а.с. 92);

- копії видаткової накладної від
18.02.2013р. за № 337 (том 3, а.с. 94);

- копії видаткової накладної від
19.02.2013р. за № 348 (том 3, а.с. 96);

- копії видаткової накладної від
19.02.2013р. за № 347 (том 3, а.с. 98);

- копії видаткової накладної від
19.02.2013р. за № 366 (том 3, а.с. 100);

- копії видаткової накладної від
19.02.2013р. за № 343 (том 3, а.с. 101);

- копії видаткової накладної від
21.02.2013р. за № 351 (том 3, а.с. 103);

- копії видаткової накладної від
21.02.2013р. за № 349 (том 3, а.с. 105);

- копії видаткової накладної від
22.02.2013р. за № 353 (том 3, а.с. 107);

- копії видаткової накладної від
22.02.2013р. за № 356 (том 3, а.с. 109);

- копії видаткової накладної від
22.02.2013р. за № 359 (том 3, а.с. 111);

- копії видаткової накладної від
23.02.2013р. за № 365 (том 3, а.с. 113);

- копії видаткової накладної від
23.02.2013р. за № 358 (том 3, а.с. 115);

- копії видаткової накладної від
25.02.2013р. за № 362 (том 3, а.с. 117);

- копії видаткової накладної від
26.02.2013р. за № 370 (том 3, а.с. 119);

- копії видаткової накладної від
26.02.2013р. за № 369 (том 3, а.с. 120);

- копії видаткової накладної від
26.02.2013р. за № 371 (том 3, а.с. 122);

- копії видаткової накладної від
27.02.2013р. за № 375 (том 3, а.с. 124);

- копії видаткової накладної від
28.02.2013р. за № 377 (том 3, а.с. 126);

- копії видаткової накладної від
28.02.2013р. за № 378 (том 3, а.с. 128);

Отже, факт здійснення господарських
відносин між позивачем та ТОВ
«Інформсистема» () та з
ТОВ «Мілессіум-Холдинг» () за умовами договорів
підтверджено наступними податковими
накладними:

- податковою накладною № 2045 від 23.02.2013 р.
(том 1, а.с. 116);

- податковою накладною № 73 від 03.11.2012 р.
(том 1, а.с. 125);

- податковою накладною № 149 від 23.11.2012 р.
(том 1, а.с. 128);

- податковою накладною № 2053 від 05.02.2013 р.
(том 1, а.с. 134);

- податковою накладною № 2021 від 02.02.2013 р.
(том 1, а.с. 136);

- податковою накладною № 2022 від 03.02.2013 р.
(том 1, а.с. 138);

- податковою накладною № 2047 від 04.02.2013 р.
(том 1, а.с. 140);

- податковою накладною № 355 від 28.09.2012 р.
(том 1, а.с. 121);

- податковою накладною № 2065 від 06.02.2013 р.
(том 1, а.с. 142);

- податковою накладною № 2066 від 07.02.2013 р.
(том 1, а.с. 144);

- податковою накладною № 2081 від 09.02.2013 р.
(том 1, а.с. 146);

- податковою накладною № 2105 від 10.02.2013 р.
(том 1, а.с. 148);

- податковою накладною № 2122 від 12.02.2013 р.
(том 1, а.с. 150);

- податковою накладною № 2132 від 13.02.2013 р.
(том 1, а.с. 152);

- податковою накладною № 2134 від 13.02.2013 р.
(том 1, а.с. 154);

- податковою накладною № 2147 від 14.02.2013 р.
(том 1, а.с. 156);

- податковою накладною № 2203 від 20.02.2013 р.
(том 1, а.с. 158);

- податковою накладною № 2204 від 20.02.2013 р.
(том 1, а.с. 160);

- податковою накладною № 2225 від 22.02.2013 р.
(том 1, а.с. 162);

- податковою накладною № 2231 від 23.02.2013 р.
(том 1, а.с. 164);

- податковою накладною № 2241 від 24.02.2013 р.
(том 1, а.с. 166);

- податковою накладною № 2243 від 25.02.2013 р.
(том 1, а.с. 168);

- податковою накладною № 2263 від 26.02.2013 р.
(том 1, а.с. 168);

- податковою накладною № 2277 від 27.02.2013 р.
(том 1, а.с. 172);

- податковою накладною № 2278 від 27.02.2013 р.
(том 1, а.с. 174);

- податковою накладною № 2307 від 28.02.2013 р.
(том 1, а.с. 176);

- податковою накладною № 9032 від 03.09.2012 р.
(том 1, а.с. 231);

- податковою накладною № 9113 від 11.09.2012 р.
(том 1, а.с. 233);

- податковою накладною № 12143 від 14.12.2012
р. (том 1, а.с. 235);

- податковою накладною № 12182 від 18.12.2012
р. (том 1, а.с. 237);

- податковою накладною № 12291 від 29.12.2012
р. (том 1, а.с. 239);

- податковою накладною № 12266 від 26.12.2012
р. (том 1, а.с. 241);

- податковою накладною № 12273 від 27.12.2012
р. (том 1, а.с. 243);

- податковою накладною № 12201 від 20.12.2012
р. (том 1, а.с. 245);

- податковою накладною № 12240 від 24.12.2012
р. (том 1, а.с. 247);

- податковою накладною № 12287 від 28.12.2012
р. (том 1, а.с. 249);

- податковою накладною № 2020 від 02.02.2013 р.
(том 2, а.с. 1);

- податковою накладною № 2048 від 04.02.2013 р.
(том 2, а.с. 3-4);

- податковою накладною № 2052 від 05.02.2013 р.
(том 2, а.с. 6);

- податковою накладною № 2106 від 11.02.2013 р.
(том 2, а.с. 8-9);

- податковою накладною № 2133 від 13.02.2013 р.
(том 2, а.с. 11);

- податковою накладною № 1231 від 23.01.2013 р.
(том 2, а.с. 13);

- податковою накладною № 2170 від 18.02.2013 р.
(том 2, а.с. 15-16);

- податковою накладною № 2242 від 24.02.2013 р.
(том 2, а.с. 18);

- податковою накладною № 2306 від 28.02.2013 р.
(том 2, а.с. 20);

- податковою накладною № 2244 від 25.02.2013 р.
(том 2, а.с. 22-23);

- податковою накладною № 2224 від 22.02.2013 р.
(том 2, а.с. 25);

- податковою накладною № 2240 від 24.02.2013 р.
(том 2, а.с. 27);

- податковою накладною № 2156 від 15.02.2013 р.
(том 2, а.с. 29);

- податковою накладною № 1108 від 10.01.2013 р.
(том 2, а.с. 31);

- податковою накладною № 1151 від 15.01.2013 р.
(том 2, а.с. 33);

- податковою накладною № 1231 від 23.01.2013 р.
(том 2, а.с. 35);

- податковою накладною № 1254 від 25.01.2013 р.
(том 2, а.с. 37);

- податковою накладною № 162 від 20.02.2013 р.
(том 2, а.с. 168-169);

- податковою накладною № 170 від 13.02.2013 р.
(том 2, а.с. 170-171);

- податковою накладною № 34 від 06.02.2013 р.
(том 2, а.с. 172);

- податковою накладною № 3925 від 28.02.2013 р.
(том 2, а.с. 172-174);

- податковою накладною № 69 від 02.02.2013 р.
(том 3, а.с. 41);

- податковою накладною № 36 від 02.02.2013 р.
(том 3, а.с. 43);

- податковою накладною № 35 від 04.02.2013 р.
(том 3, а.с. 45);

- податковою накладною № 62 від 04.02.2013 р.
(том 3, а.с. 47);

- податковою накладною № 33 від 05.02.2013 р.
(том 3, а.с. 49);

- податковою накладною № 31 від 05.02.2013 р.
(том 3, а.с. 51);

- податковою накладною № 72 від 06.02.2013 р.
(том 3, а.с. 54);

- податковою накладною № 73 від 07.02.2013 р.
(том 3, а.с. 56);

- податковою накладною № 71 від 08.02.2013 р.
(том 3, а.с. 58);

- податковою накладною № 79 від 11.02.2013 р.
(том 3, а.с. 60);

- податковою накладною № 80 від 11.02.2013 р.
(том 3, а.с. 62);

- податковою накладною № 78 від 12.02.2013 р.
(том 3, а.с. 64);

- податковою накладною № 131 від 13.02.2013 р.
(том 3, а.с. 67);

- податковою накладною № 113 від 13.02.2013 р.
(том 3, а.с. 69);

- податковою накладною № 112 від 13.02.2013 р.
(том 3, а.с. 71);

- податковою накладною № 152 від 13.02.2013 р.
(том 3, а.с. 73);

- податковою накладною № 107 від 14.02.2013 р.
(том 3, а.с. 75);

- податковою накладною № 153 від 14.02.2013 р.
(том 3, а.с. 77);

- податковою накладною № 106 від 14.02.2013 р.
(том 3, а.с. 79);

- податковою накладною № 88 від 15.02.2013 р.
(том 3, а.с. 81);

- податковою накладною № 154 від 15.02.2013 р.
(том 3, а.с. 83);

- податковою накладною № 91 від 15.02.2013 р.
(том 3, а.с. 85);

- податковою накладною № 150 від 18.02.2013 р.
(том 3, а.с. 87);

- податковою накладною № 151 від 18.02.2013 р.
(том 3, а.с. 89);

- податковою накладною № 143 від 18.02.2013 р.
(том 3, а.с. 91);

- податковою накладною № 142 від 18.02.2013 р.
(том 3, а.с. 93);

- податковою накладною № 161 від 18.02.2013 р.
(том 3, а.с. 95);

- податковою накладною № 157 від 19.02.2013 р.
(том 3, а.с. 97);

- податковою накладною № 347 від 19.02.2013 р.
(том 3, а.с. 98);

- податковою накладною № 156 від 19.02.2013 р.
(том 3, а.с. 99);

- податковою накладною № 175 від 19.02.2013 р.
(том 3, а.с. 102);

- податковою накладною № 174 від 21.02.2013 р.
(том 3, а.с. 104);

- податковою накладною № 176 від 21.02.2013 р.
(том 3, а.с. 106);

- податковою накладною № 170 від 22.02.2013 р.
(том 3, а.с. 108);

- податковою накладною № 173 від 22.02.2013 р.
(том 3, а.с. 110);

- податковою накладною № 112 від 22.02.2013 р.
(том 3, а.с. 112);

- податковою накладною № 232 від 23.02.2013 р.
(том 3, а.с. 114);

- податковою накладною № 195 від 23.02.2013 р.
(том 3, а.с. 116);

- податковою накладною № 198 від 25.02.2013 р.
(том 3, а.с. 118);

- податковою накладною № 229 від 26.02.2013 р.
(том 3, а.с. 121);

- податковою накладною № 230 від 26.02.2013 р.
(том 3, а.с. 123);

- податковою накладною № 231 від 27.02.2013 р.
(том 3, а.с. 125);

- податковою накладною № 234 від 28.02.2013 р.
(том 3, а.с. 127);

- податковою накладною № 233 від 28.02.2013 р.
(том 3, а.с. 129).

Отже, з наданих первинних документів,
наявних в матеріалах справи,
встановлено факт здійснення
господарських відносин та
підтверджено реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами, що спростовує
позицію відповідача про
непідтвердження реальності здійснення
господарських операцій з ТОВ
«Інформсистема» () та з
ТОВ «Мілессіум-Холдинг» ().

Чинним законодавством на сторону, в
господарському зобов'язанні, не
покладено обов'язок з'ясування
обставин сплати податків контрагентом.
Суб'кт господарювання не наділений
можливістю контролю за сплатою
податків іншим платником. Якщо
контрагент не виконав свої
зобов'язання зі сплати податків, це
тягне відповідальність саме до тієї
особи, яка не виконала свої зобовзання,
оскільки юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

На підтвердження господарських
операцій контолюючим органом
зазначено про наявність актів
виконаних робіт, податкових накладних,
банківських та платіжних документів на
перерахування коштів. На вказані
поставки контрагенти виписали
податкові накладні, на підставі яких
суму ПДВ було віднесена до податкового
кредиту.

Суд також не погоджується з висновком
відповідача зробленим у акті від 28.01.2014
р. № 56/22-01/36607970 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ПП «Трансагро-Збут» () щодо документального
підтвердження господарських відносин
з ТОВ «Інформсистема» ()
та з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» () за період з 01.09.2012р. по
28.02.2013р.» щодо завищення податкового
кредиту з ПДВ на суму 224450 грн., завищено
податкові зобов'язання з ПДВ на суму
6248,80 грн., у результаті чого занижено
ПДВ на загальну суму 218201,20 грн., у т.ч. за
вересень 2012р. - 5881,00 грн., листопад 2012р. -
12167,00 грн., грудень 2012р. - 73334,00 грн.,
січень 2013р. - 32780,00 грн., лютий 2013р. - 94039,20
грн., з наступних підстав.

У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10
"Проблемні питання застосування
законодавства у справах за участю
органів державної податкової служби"
процесуальна діяльність суду із
встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи:

1. встановлення факту здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції - договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

2. встановлення спеціальної
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Особа, яка
видає податкову накладну , повинна бути
зареєстрована як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.

3. встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.

4. встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість

5. встановлення факту надмірної сплати
податку на додану вартість у ціні
товарів (послуг), що придбані платником
податку.

Аналогічна правова позиція викладена у
листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

Також, у вищевказаному листі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі і нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
взаємовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Відповідач не надав суду беззаперечних
доказів того, що не виконання
контрагентами ТОВ «Інформсистема» () та з ТОВ
«Мілессіум-Холдинг» ()
своїх договірних зобов'язань, мало
наслідки між позивачем та
вищезначеними контрагентами.

Отже, судом досліджено факт реальності
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Інформсистема» () та з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» ().

Судом встановлено, що між позивачем та
ТОВ «Інформсистема» ()
та з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» () укладено договори
поставки товарів та надання послуг, у
відповідності до яких контрагенти
зобов'язувались поставити товари та
надати певні послуги, а позивач
зобов'язувався йх оплатити.

Факт поставки товарів та виконання
робіт ТОВ «Інформсистема» () та з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» () позивачу за договорами
підтверджується достатніми доказами,
копії яких знаходяться у матеріалах
справи.

Судом під час розгляду справи
встановлено, що вказані документи
відповідають вимогам частини 2 статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

Матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ «Інформсистема» ()
та ТОВ «Мілессіум-Холдинг» () видані позивачу податкові
накладні, копії яких знаходяться у
матеріалах справи, оформлені у
відповідності до норм Законодавства
України.

У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 року "Щодо
підтвердження даних податкового
обліку" документи та інші дані, що
спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Також, слід зазначити про відсутність
компетенції податкового органу щодо
встановлення порушень платником
податків норм Цивільного кодексу
України, якими встановлено вимоги щодо
чинності правочину.

Так, нормами ч.ч. 1, 5 ст. 203 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 Цивільного кодексу України
закріплює принцип презумпції
правомірності правочину: правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Статтею 228 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, зниження, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Пленум Верховного Суду України в своїй
постанові від 06 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснив, що
нікчемними правочинами, які порушують
публічний порядок, визначеними ст.
228 ЦК України, є:

1) правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Правочинами, які посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема, є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу-землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок. При кваліфікації
правочину за статтею 228 Цивільного
кодексу України має враховуватися
вина, яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Нормами ст. 207 Господарського кодексу
України встановлено, що господарське
зобов'язання, що відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що відповідно до
презумпції правомірності правочину,
всі укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини).

В усіх інших випадках питання про
недійсність правочину має бути
встановлено судом на підставі заяви
зацікавленої особи після повного та
всебічного розгляду питання про
недійсність такого правочину. Про
недійсність правочину ухвалюється
судове рішення.

Отже, необхідними умовами для висновку
про нікчемність угоди згідно до статті
207 Господарського кодексу України та
статті 228 Цивільного кодексу України є
доведення факту наявності між
сторонами мети укладення завідомо
суперечної інтересам держави та
суспільства угоди, а також наявність
вини у формі умислу хоча б у однієї із
сторін щодо настання відповідних
наслідків, зокрема, на ухилення від
сплати податків.

При цьому, для того, щоб намір однієї
особи міг бути підставою для висновку
про укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, він має бути
підтверджений певними засобами
доказування, які б давали можливість
судити про наявність волі та
безпосередній зміст такої волі
(усвідомлення протиправності угоди,
свідомо допускати настання
протиправних наслідків, та ін.). Відтак,
суб'єктивний склад правопорушення
повинен бути встановлений відповідним
компетентним органом держави і
підтверджений законодавче визначеними
засобами доказування.

Водночас судових рішень щодо визнання
вказаних правочинів недійсними
податковим органом під час розгляду
справи не надано.

За таких обставин, судом встановлено
реальний факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Інформсистема» () та з ТОВ «Мілессіум-Холдинг» (), маються у наявності акти
виконаних робіт (наданих послуг),
податкові накладні, та інша первинна
документація, яка має всі підстави для
включення сум ПДВ позивачем до складу
податкового кредиту на законних
підставах. Аналіз правових норм, якими
врегульовано взаємовідносини вказує
на те, що у разі якщо платник податку
виконав усі передбачені законом умови
щодо документального підтвердження
розміру податкового кредиту, валових
витрат та фактичного здійснення
господарських операцій, він не може
бути позбавлений права на формування
податкового кредиту та валових витрат.

Позивач має у наявності всі первинні
документи, які надавались до перевірки,
що стосуються господарських операцій
за участю контрагентів та які
підтверджують фактичне отримання
товарів (робіт/послуг) та реальне
здійснення правочинів і досягнення
позивачем законної мети їх здійснення.

Разом з тим, у зв'язку із необхідністю
з'ясування всіх фактичних обставин у
справі, судом було витребувано
додаткові докази до справи в УДАІ ГУМВС
України в Дніпропетровській області, а
саме: інформацію з Центрального
серверу бази даних про власників 14
автотранспортних засобів за
державними реєстраційними номерами: АМ
9630 ВН, АН 9078 МН, АР 7667 СН, АС 9187 ВЕ, АХ 5665
АХ, ВІ 1578 АС, ВІ 4858 ВО, ВІ 5129 АК, ВЕ 5896 ВС,
ВЕ 6814 АХ, ВМ 6003 АК, ВН 9640 АТ, СВ 0751 АН, СЕ
1853 АХ (том 2, а.с. 212-213).

Так, згідно відповіді УДАІ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
спростовується інформація зазначена в
акті перевірки щодо неможливості
встановлення реальності здійснення
операцій, враховуючи, що інформація про
наявність автотранспортних засобів із
зазначеними реєстраційними номерами -
підтверджена (том 3, а.с. 3-4).

На підставі викладеного, суд вважає
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 10.02.2014р.
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, тому адміністративний
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - Приватним підприємством
«ТРАНСАГРО-ЗБУТ» при зверненні до суду
понесені судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору за подання
адміністративного позову до суду в
розмірі 487,20 грн., що документально
підтверджується платіжним дорученням
№ 4206 від 01.04.2014 р. (том 1, а.с.
2).

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 487,20 грн. підлягає
поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 27 червня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови, у
зв'язку із складністю складення
постанови у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Приватного
підприємства "ТРАНСАГРО-ЗБУТ" до
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми "Р" № від 10.02.2014 р. -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 10.02.2014 р., прийняте Криворізькою
центральною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"ТРАНСАГРО-ЗБУТ" (,
індекс 50086, Дніпропетровська область,
місто Кривий Ріг, вулиця Телевізійна,
будинок 2А) судові витрати пов'язані із
сплатою судового збору у розмірі 487,20
грн. (чотириста вісімдесят сім гривень
20 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 27.06.2014
року.

Суддя С. В.
Прудник