Справа № 263/5862/14-а
Суддя: Ікорська Є. С.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№263/5862/14а
Провадження №2а/263/434/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області під головуванням
судді Ікорської Є.С. у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в Жовтневому районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду із
вказаним адміністративним позовом до
відповідача, відповідно до якого
просить визнати неправомірними дії
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя,
які виразились у нарахуванні позивачці
пенсії без урахування індексації
заробітної плати та без врахування
компенсації за невикористану
відпустку, з сум яких також сплачені
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; зобов'язати
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя
провести перерахунок пенсії позивачки
в розмірі 80% від всіх сум заробітної
плати (відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу», в
редакції, яка діяла на момент виходу на
пенсію) з 01.06.2014 року з врахуванням
компенсації за невикористану
відпустку з врахуванням індексації
заробітної плати, з сум яких також
сплачено страхові внески на
загальообовязкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Крім того,
просила встановити строк відповідачу
для подання звіту про виконання
постанови по справі в частині
виконання зобов'язуючих дій - 2 місяці з
дня набрання постанови законної сили.

В обґрунтування своїх вимог
позивачка зазначила, що 12.03.2012 року
вийшла на пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Стаж державної служби позивачки
складає 16 років 05 місяців 09 днів. При
нарахуванні пенсії позивачки УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя не було
враховано суми індексації заробітної
плати (за 24 календарних місяці роботи
сума індексації склала 7881,91 грн.), суми
компенсації за невикористану
відпустку, на які нараховувались і з
яких сплачувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В судове засідання позивачка не
з'явилась - надала суду заяву про
підтримку позовних вимог та розгляд
справи в її відсутність.

В судовому засідання представник
відповідача УПФУ в Жовтневому районі м.
Маріуполя присутній не був по
невідомій суду причині, про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

З заперечень, наданих відповідачем
на адресу суду, вбачається, що
призначення та перерахунок пенсії
державним службовцям проводиться
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з обов'язковим
урахуванням Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Пенсія
державним службовцям призначається на
підставі поданих ними до ПФУ
документів. Пенсія державним
службовцям призначається у розмірі 80
відсотків від суми їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі. Відповідно до вимог ст.33 Закону
України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Державним службовцям
можуть установлюватись надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
та доплати, а також надаватись
матеріальна допомога для вирішення
соціально побутових питань. При цьому
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України. Зауважує,
що системний аналіз положень ст. 33
Закону України «Про державну службу»
дозволяє зробити висновок про те, що
законодавець у тексті статті
відокремив поняття «надбавки та
доплати» від поняття «матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань» За таких
обставин посилання позивачки на те, що
матеріальна допомога відноситься до
надбавок та доплат є таким, що входить у
протиріччя до норм ст. 33 Закону України
«Про державну службу». Вважає, що у
даному конкретному випадку
преюдіційною та такою, що підлягає
застосуванню є Постанова кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 року № 283
«Про порядок обчислення стажу
державної служби». Аналіз норм ст. 33
Закону України «Про державну службу», а
також Закону України «Про оплату
праці» дозволяє зробити висновок, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога на вирішення
соціально-побутових питань не носить
систематичного характеру, а
відноситься до інших заохочувальних
та компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми. З огляду на викладене
відповідач вважає, що у даному випадку
немає правових підстав для включення
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань до складу
заробітної плати для обчислення пенсії
у відповідності до Закону України «Про
державну службу».

З огляду на викладене просить в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню. При
цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Статтею 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод; основні обов'язки громадянина.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для жінок - не менш 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менш 10-ти років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш 20-ти
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Судом встановлено, що стаж державної
служби позивачки становить 16 років 05
місяців 09 днів, є отримувачем пенсії з
12.03.2012 року.

Вказані обставини не
заперечуються сторонами у справі, а
отже не підлягають додатковому
доказуванню, відповідно до ч. 3 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі за текстом КАС України)

Суд, проаналізувавши норми діючого
законодавства, що регулюють
правовідносини, які склались між
сторонами, приходить до висновку щодо
неправомірності відмови УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя в
призначенні пенсії за віком, як
державному службовцю без урахування
індексації заробітної плати та без
врахування компенсації за
невикористану відпустку, з сум яких
також сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно зі ст..37 Закону України «Про
державну службу» (зі змінами від 09.12.2011
року) на одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 2 ст. 33 Закону України „Про
державну службу" визначено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Згідно з ч. 6 ст. 33
вказаного Закону умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Заробітна плата працівників, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями усіх форм власності
регулюється Законом України «Про
оплату праці»; оплата праці державних
службовців регулюється ст. 33 Закону
України «Про державну службу», та
відповідно до ч.ч.2.6,7 ст. 33 вказаного
Закону. Заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Державним
службовцям можуть установлюватися
надбавки за високі досягнення у праці і
виконання особливо важливої роботи,
доплати за виконання обов'язків
тимчасово відсутніх працівників та
інші надбавки і доплати, а також
надаватися матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань.
Умови с праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матері допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про державну службу»
державним службовцям надається
щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів, якщо законодавстві
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Відповідно до ст.2 Закону України
«Про оплату праці» в структуру
заробітної плати входить основна
заробітна плата, додаткова заробітна
плата та інші заохочувальні
компенсаційні виплати. До останніх
належать, виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами та положеннями,
компенсації та інші грошові та
матеріальні виплати які передбачені
актами чинного законодавства або які
проводяться понад встановлені
зазначеними актами.

Статтею 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення встановлено, що
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
пенсійне страхування» нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

З огляду на викладені положення
діючого законодавства пенсія
позивачки повинна обчислюватись із
заробітної плати, яку вона фактично
отримувала на день звільнення, в тому
числі з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
індексації грошових доходів громадян,
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування , враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З огляду на викладене, чинне
законодавство передбачає врахування у
складі заробітної плати для обчислення
пенсії компенсації за невикористану
відпустку, індексації заробітної
плати, з якої нараховані та виплачені
страхові внески.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За своєю правовою природою, ст.
267 Кодексу адміністративного
судочинства України регулює різні
моменти відносин та визначення
судового контролю.

З одного боку, - встановлення
такого судового контролю за виконання
постанови, які узгоджуються з вимогами
ст 163 Кодексу адміністративного
судочинства України та стосується
регулювання відносин встановлення
судового контролю під час винесення
постанови суду, та контролювання його
виконання, з іншого - встановлення
факту порушення внаслідок його не
виконання.

Перший судовий контроль
встановлюється та визначається при
ухваленні постанови, а інший (визнання
протиправним рішення, дії або
бездіяльність) вирішується після
прийняття такого судового рішення.

Однак, встановлення
судового контролю за виконанням
рішення суду, ухваленого не на користь
суб'єкта владних повноважень є правом
суду, а не його обов'язком (п. 4) ч. 1 ст. 207
КАС України).

З огляду на викладене,суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування
позивачці пенсії без урахування
індексації заробітної плати та без
врахування компенсації за
невикористану відпустку, з сум яких
також сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Одночасно суд
не знаходить підстав на даній стадії
судового процесу для встановлення
судового контролю за виконанням
рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 94
КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254,267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в Жовтневому
районі міста Маріуполя Донецької
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя в частині виплати
пенсії ОСОБА_1 без урахування
індексації заробітної плати та без
врахування компенсації за
невикористану відпустку, з сум яких
також сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Жовтневому районі м.
Маріуполя здійснити перерахунок
призначеної пенсії ОСОБА_1 в розмірі 86%
від сум заробітної плати, з в розмірі 80%
від всіх сум заробітної плати
(відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу», в редакції, яка діяла
на момент виходу на пенсію) з 01.06.2014 року
з врахуванням компенсації за
невикористану відпустку з врахуванням
індексації заробітної плати, з сум яких
також сплачено страхові внески на
загальообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування року з
урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з державного бюджету на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
73грн. 08 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Особи, які брали участі у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя:
Є.С.
Ікорска