Справа № 804/14763/13-а
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2014 рокусправа № 804/14763/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів:
Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області,
Павлоградського міського відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
визнання наказу незаконним та
скасування, поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку і
моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

11.11.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, що в
подальшому уточнював, до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області, Павлоградського міського
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області про
визнання наказу незаконним та
скасування, поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку і
моральної шкоди, де, посилаючись на те,
що на підставі наказу ГУМВС України в
Дніпропетровській області № 267о/с від
15.10.2013 р. ОСОБА_1 було звільнено з ОВС.
Оскільки вважає, що наказ про
звільнення винесено незаконно та
підлягає скасуванню, звернувся до суду
та просить визнати наказ ГУМВС
України в Дніпропетровській області №
267 о/с від 15.10.2013 р. про звільнення ОСОБА_1
зі служби в ОВС України незаконним та
скасувати його; поновити на посаді
інспектора чергового ізолятора
тимчасового тримання Павлоградського
МВ ГУМВС України в Дніпропетровській
області; стягнути з відповідача ГУМВС
України в Дніпропетровській області
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з моменту звільнення до
винесення судового рішення по справі
та стягнути моральну шкоду в сумі 5 т.
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.12.2013 р. в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, де просив скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.12.2013 р., постановити нове рішення, де
задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач відмовився від
позовних вимог щодо стягнення
середнього заробітку і моральної
шкоди, а також він та його представник
підтримали апеляційну скаргу, просили
задовольнити позовні вимоги, а
представники відповідачів
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги та просили залишити
постанову суду без змін.

Переглядаючи справу, суд не
погоджується з висновком суду,
виходячи з
наступного:

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі наказу УМВС України на
Придніпровській залізниці від 13.06.2012 р.
№ 51 о/с, наказом ГУ МВС України в
Дніпропетровській області № 117 о/с по
особовому складу від 19.06.2012 р.
лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено
інспектором ізолятора тимчасового
тримання затриманих і взятих під варту
осіб Павлоградського міського відділу
(з обслуговування м. Павлограду та
Павлоградського району), з 13.06.2012 р.

За висновком службового розслідування
за фактом неналежного виконання
працівниками Тернівського та
Павлоградського МВ своїх службових
обов'язків, що призвело до самогубства
заарештованого ОСОБА_2, встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в ІТТ Павлоградського МВ в
камері №5 заарештований Тернівським
міським судом Дніпропетровської
області за підозрою у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_2 покінчив життя самогубством,
шляхом повішання на простирадлі,
прив'язаному до ліжка другого ярусу.

Наказом ГУ МВС України в
Дніпропетровській області № 267 по
особовому складу від 15.10.2013 р., згідно з
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ», ОСОБА_1
звільнено в запас Збройних Сил за п. 64
«є» (за порушення дисципліни) з 16.10.2013 р.
на підставі наказу ГУ МВС України в
Дніпропетровській області № 2320 від
25.09.2013 р.

У відповідності до висновків
службового розслідування
інспектор-черговий ІТТ
Павлоградського МВ старший лейтенант
міліції ОСОБА_1 грубо порушив вимоги
Інструкції про роботу ізоляторів
тимчасового тримання ОВС України,
затвердженої наказом МВС України
№60-05дск від 20.01.2005 р., що виразилось у
неналежному виконанні службових
обов'язків, а саме, з 21.30 до 23.20
заповнював службову документацію, не
контролюючи відео зображення монітора,
на який виведено відеокамери ІТТ, що
дозволило заарештованому ОСОБА_2
виготовити мотузку з простирадла,
прив'язати до ліжка другого ярусу та
здійснити самогубство через повішання.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Згідно зі ст.1 Дисциплінарного статуту
ОВС України службова дисципліна це -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів МВС України, підпорядкованих
йому органів і підрозділів та Присяги
працівника ОВС України.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного
статуту ОВС України (далі по тексту -
Статут) дисциплінарний проступок -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового і начальницького
складу службової дисципліни.

Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з органів внутрішніх справ,
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального звання
(ст.13 Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивача звільнено на підставі ст.64 "є"
(порушення дисципліни) згідно з
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України, затвердженим постановою КМУ
від 29.07.1991р. №114, за порушення вимог
Інструкції про роботу ізоляторів
тимчасового тримання ОВС України,
затвердженої наказом МВС України від
20.01.2005р. №60 дск.

Позивачем не заперечуються обставини,
з якими пов'язане його звільнення

Так, за фактом смерті заарештованого
ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст.14 Закону
України "Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України" було
призначено службове розслідування, під
час якого встановлювались факти та
обставини виявленої події.

В ході службового розслідування було
також з'ясовано, що у тримісній камері
№5 ІТТ Павлоградського МВ, утримувався
один заарештований Тернівським
міським судом Дніпропетровської
області ОСОБА_2, оскільки повідомив, що
хворіє на туберкульоз, та за камерою
здійснювався цілодобовий відеонагляд.
Переглядом даних відео архівної
інформації встановлено, що 20.09.2013 р. о
21.45 ОСОБА_2 присів на нижнє двоярусне
ліжко, спиною до дверей, чим уник відео
нагляду з боку чергового ІТТ та своїм
виглядом не викликав підозри у
постового камерного блоку.

Крім того, матеріалами справи
встановлено, що позивач, не зважаючи на
той факт, що заарештований ОСОБА_2,
можливо, хворів на туберкульоз,
намагався надати першу медичну
допомогу.

За результатами службового
розслідування було зроблено висновок,
що інспектор-черговий ІТТ
Павлоградського МВ старшим
лейтенантом міліції ОСОБА_1 не було
забезпечено належний контроль за
несенням служби постовим камерного
блоку ІТТ Павлоградського МВ, що у
подальшому призвело до надзвичайної
події, а саме, дозволило заарештованому
ОСОБА_2 здійснити самогубство через
повішання. Розслідуванням було
визначено, що ОСОБА_1 порушено вимоги
Інструкції про роботу ізоляторів
тимчасового тримання ОВС України,
затвердженої наказом МВС України від
21.01.2005 №60-05 дск, а, саме, п.2.10.6 «в частині
не здійснення контролю за несенням
служби постовим камерного болонку ІТТ»
Павлоградського МВ, що в подальшому
призвело до надзвичайної події.

Висновки службового розслідування
щодо порушення позивачем
вищезазначених вимог Інструкції стали
підставою прийняття спірного наказу.

Крім того, з матеріалів справи слідує,
що заарештований ОСОБА_2, що в
подальшому скоїв самогубство,
утримувався в трьохмісній камері один,
та заздалегідь готувався до
самогубства, написавши передсмертного
листа. По даному факту кримінальна
справа не порушена.

Також з матеріалів справи слідує, що
23.09.2013 р. прокуратурою
Дніпропетровської області було
проведено перевірку додержання вимог
законів України в ізоляторі
тимчасового тримання Павлоградського
МВ ГУ МВС України в області щодо
нагляду за особами взятими під варту та
порядку і умов тримання цих осіб, в
результаті чого встановлено порушення
вимог ст. 8 Закону України «Про
попереднє ув'язнення» в частині
утримання, що виникло через значне
навантаження на спецустанову та
недостатню кількість камер для повного
додержання вимог ізоляції різних
категорій спецконтингенту, що є
підтвердженням значного навантаження
на інспектора чергового ізолятора
тимчасового тримання.

Крім того, довідка начальника
Павлоградського міського відділу (з
обслуговування м. Павлограда та
Павлоградського району) ГУ МВС України
в Дніпропетровській області
підполковника міліції О.М. Малиноги
свідчить про те, що, в зв'язку з тим, що
станом на вересень 2013 р. некомплект
співробітників ізолятору тимчасового
тримання складав 5 працівників з 15 за
штатом, зі службовою необхідністю,
керуючись Інструкцією з організації
діяльності чергових частин органів і
підрозділів внутрішніх справ України,
співробітники ІТТ МВ чергування несли
у режимі добу через двоє.

Також з матеріалів справи слідує, що
ОСОБА_1 за час служби в органах
внутрішніх справ заохочувався 1 раз, а
саме, наказом Криворізького факультету
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ від
18.12.2010 р. № 212, з нагоди відзначення 19-ї
річниці Дня міліції України,
заохочений - грамотою, та нагороджений
ювілейною пам'ятною медаллю « 20 років
карному розшуку МВС України», за місцем
служби характеризується позитивно,
фактів систематичного порушення
службової дисципліни та притягнення до
дисциплінарної відповідальності не
встановлено.

З урахуванням встановлених обставин, а
також з аналізу матеріалів справи суд
апеляційної інстанції не погоджується
з висновком суду першої інстанції,
оскільки вважає, що застосоване до
позивача оспорювань дисциплінарне
стягнення не є правомірним та є не
обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 18 Закону
України "Про міліцію" порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№114 від 29 липня 1991 року.

Також, відповідно пункту 23 Положення
про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Відповідно до підпункту "є" пункту 63
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР особи рядового і молодшого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначає Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України,
затверджений Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, якою визначено порядок
накладення дисциплінарних стягнень, з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Зміст наказу доводиться до
відома особи рядового або
начальницького складу, яку притягнуто
до дисциплінарної відповідальності,
під підпис. За кожне порушення
службової дисципліни накладається
лише одне дисциплінарне стягнення. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
службове розслідування по справі
проведено поверхнево, без наявності
прямої вини позивача та без врахування
всіх обставин по справі.

Крім того, на підставі висновків
поверхнево проведеного службового
розслідування, позивача необгрутовано
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
зі служби за порушення дисципліни.

Так, суд апеляційної інстанції
частково погоджується з відповідачем,
що позивач грубо порушив службову
дисципліну, яка виразилася в не
належному виконанні службових
обов'язків, передбачених п.2.10.6
Інструкції про роботу ізоляторів
тимчасового тримання органів
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 20.01.2005 р. № 60 дек
в частині не здійснення контролю за
несенням служби постовим камерного
блоку ІТТ Павлоградського МВ, що в
подальшому призвело до надзвичайної
події, однак, приймаючи до уваги
обставини справи, а саме, значне
навантаження на інспектора чергового
ізолятора тимчасового тримання
Павлоградського МВ із - за некомплекту
співробітників ізолятору тимчасового
тримання та через значне навантаження
на спецустанову, а також позитивну
характеристику за час служби в
Павлоградському МВ, та відсутність
фактів притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності, суд
апеляційної інстанції вважає, що вид
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення зі служби, в даному випадку,
не відповідає тяжкості вчиненого
порушення позивачем.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції та вважає, що
відповідачі не довели правомірність
своїх рішень всупереч ст. 71 ч.2 КАС
України.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку про
задоволення апеляційної скарги
позивача та скасування постанови суду
першої інстанції.

Керуючись статтями ст.ст. 198 ч.1 п. 3, 202,
205,206 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
25.12.2013 р. - скасувати та прийняти нову
постанову.

Визнати протиправним та скасувати
наказ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області № 267о/с від
15.10.20123 р. щодо звільнення ОСОБА_1 зі
служби в органах внутрішніх справ
України.

Зобов'язати ГУМВС України в
Дніпропетровській області поновити
ОСОБА_1 на посаді інспектора чергового
ізолятора тимчасового тримання
затриманих і взятих під варту осіб
Павлоградського міського відділу (з
обслуговування м. Павлограду та
Павлоградського району) ГУ МВС України
в Дніпропетровській області.

В частині позовних вимог про стягнення
середнього заробітку та моральної
шкоди закрити провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня викладення повного тексту
постанови.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Т.С. Прокопчук