Справа № 2а-4626/12/1470
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року м.
Київ К/800/4608/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року по справі № 2а-4626/12/1470 за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю «Будинок торгівлі
«Бівденний Буг» до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі міста Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою
відповідальністю «Будинок торгівлі
«Південний Буг» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі міста
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 21.08.2012
року, яким позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 419314,15 грн., з яких 336636,66 грн. - сума
збільшення грошового зобов'язання за
основним платежем та 82677,49 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2012
року адміністративний позов
задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 21.08.2012 року №
в частині збільшення грошового
зобов'язання за основним платежем в
сумі 101245,64 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 25311,41 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Ленінському районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби було
проведено документальну планову
виїзну перевірку Товариства з
додатковою відповідальністю «Будинок
торгівлі «Південний Буг» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

За наслідками перевірки було
встановлено порушення Товариством з
додатковою відповідальністю «Будинок
торгівлі «Південний Буг» вимог
податкового законодавства, зокрема: пп.
7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.3, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст.7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97-ВР), п. 198.2, п.198.6 ст. 198, п. 199.1
ст. 199 Податкового кодексу України, в
результаті чого прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов частково, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №
168/97-ВР, п.198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт і
послуг), вартість яких відноситься до
складу витрат виробництва (обігу).

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно пп.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону № 168/97-ВР,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Як було встановлено апеляційним судом,
факт здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«Вераніка» підтверджується наявними в
матеріалах справи первинними
документами, виписаними позивачу його
контрагентом, в той же час, акт
перевірки не містить жодних зауважень
щодо їх змісту та інформації про
відсутність статусу платника податку у
контрагента позивача станом на дату їх
виписки.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та ТОВ
«Вераніка», апеляційним судом
правомірно не прийняті до уваги,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження такого факту.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року по справі № 2а-4626/12/1470 залишити
без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.