Справа № 2а-3093/11/0603
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/56091/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
виконавчого комітету Бердичівської
міської ради на постанову
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 07 травня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Бердичівської міської ради
про скасування рішення виконкому
Бердичівської міської ради,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, в якому
просив скасувати як незаконний п.1.8.9.
рішення №44 виконавчого комітету
Бердичівської міської ради від 18 січня
2001 року, згідно якого його визнано
таким, що втратив право перебувати на
квартирному обліку при міськвиконкомі,
знято з квартирного обліку та
виключено з пільгових списків на
першочергове отримання житла.

Постановою Бердичівського
міськрайонного суду від 07 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року позов задоволено. Скасовано п.1.8.9
рішення №44 виконавчого комітету
Бердичівської міської ради від 18 січня
2001 року.

Рішення мотивовано тим, спірне рішення
виконавчого комітету Бердичівської
міської ради №44 прийнято протиправно.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга
Виконавчого комітету, в якій він
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанції та залишити
позовну заяву без розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, що згідно рішення №531 від 23
вересня 1999 року виконкому
Бердичівської міської ради позивач
разом із сім'єю в складі чотирьох осіб
був зарахований на квартирний облік
для одержання державної квартири в
окрему пільгову чергу
військовослужбовців, звільнених в
запас на підставі відсутності житлової
площі.

13 вересня 1993 року син позивача ОСОБА_5
придбав за договором купівлі-продажу
квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві власності.

Відповідно до рішення №44 від 18 січня 2001
року виконкому Бердичівської міської
ради, позивача разом з сім'єю було
визнано таким, що втратив право
перебувати на квартирному обліку при
міськвиконкомі та виключено з
пільгових списків на першочергове
отримання житла. Рішення прийнято у
зв'язку із забезпеченням житловою
площею відповідно до ч.2 п.1 ст. 40 ЖК УРСР
згідно якої, громадяни знімаються з
квартирного обліку у випадках
поліпшення житлових умов, внаслідок
яких відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення.

Відповідно до п.45 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов і надання їм житлових
приміщень в УРСР, згідно яких
генералам, адміралам, офіцерам і тим, що
перебували на військовій службі не
менше двадцяти календарних років ,
військовослужбовцям надстрокової
служби, прапорщикам і мічманам
Збройних Сил СРСР та прирівняним до них
особам звільнених з військової служби
за станом здоров'я, віком або
скороченням штатів, жилі приміщення
надаються виконавчими комітетами
місцевих Рад народних депутатів у
першу чергу, але не пізніше ніж у
тримісячний строк з дня прибуття до
місця проживання.

Встановлено, що з дотриманням вимог
передбачених Житловим кодексом
Української РСР та Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов і надання їм житлових
приміщень в УРСР, позивач разом зі
своєю сім'єю в складі чотирьох осіб на
підставі відсутності житлової площі та
поданої ним 19.08.1993 року заяви,
відповідно до рішення виконкому
Бердичівської міської ради №531 від 23
вересня 1993 року був зарахований на
квартирний облік для одержання
державної квартири в окрему пільгову
чергу військовослужбовців, звільнених
в запас.

Крім того позивач разом зі своєю сім'єю
являвся наймачем житлової площі у
квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується
договором найму жилого приміщення від
10 листопада 1993 року, з огляду на що
права власності на неї не мають.

Відповідно довідки № 294 від 14 листопада
2011 року виданої Бердичівським МБТІ за
ОСОБА_4 та його дружиною квартири або
домоволодіння на праві особистої
власності не зареєстровано.

Враховуючи зазначене судами
попередніх інстанцій зроблено вірний
висновок, що придбання 13 вересня 1993
року за договором купівлі-продажу
квартири ОСОБА_6 не є законною
підставою для визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив пільги відповідно до яких він
був зарахований до пільгової черги у
відповідності до п. 45 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових
приміщень в УРСР. Дана обставина давала
підстави для висновку про забезпечення
житловою площею одного з членів сім'ї, а
не його та інших членів сім'ї.

Крім того судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач дізнався про
своє порушене право в січні 2009 році,
тоді як доказів, що ОСОБА_4 був
повідомлений про прийняття
оспорюваного рішення раніше,
відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
попередніх інстанцій правильно
встановлені обставини справи, а
рішення судів прийнято з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без змін, якщо визнає,
що суд не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету
Бердичівської міської ради залишити
без задоволення, а постанову
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 07 травня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 08 серпня 2012 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненка

О.Є Донець