Справа № 817/1592/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1592/14

11 липня 2014 року 16год. 08хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Сало А.Б. за участю секретаря судового
засідання Сисун Н.В. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Новак М.В., Алімов
П.Г.,

відповідача: представник Ситай М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ТОВ "Еко Док" до
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еко Док» (далі - ТзОВ
«Еко Док») звернулося до суду з позовом
до Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - Дубенська ОДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 26.05.2014.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві. В
обґрунтування позову зазначив, що
висновки податкового органу, які
викладені в акті перевірки та
покладені в основу оспорюваних
податкових повідомлень-рішень, не
відповідають фактичним обставинам
справи. Пояснив суду, що господарські
операції між ТзОВ «Еко Док» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Крафт ЛВ» (далі - ТОВ
«Крафт ЛВ») були фактично здійснені та
належним чином документально
оформлені. Вказав, що видаткова,
податкова накладна, виписані ТОВ
«Крафт ЛВ», за результатами
господарських операцій з ТОВ «Еко Док»
належним чином оформлені та містять
всю необхідну інформацію. Крім того,
пояснив, що вказані контрагенти на час
здійснення господарських операцій з
позивачем надали останньому всі
необхідні документи, а саме: свідоцтво
про державну реєстрацію, довідку за
формою №4-ОПП, свідоцтво платника
податку на додану вартість та ін.
Зазначив, що в подальшому придбаний
верстат стрічкопильний горизонтальний
ВСГ-1200 у ТОВ «Крафт ЛВ» був
використаний в господарській
діяльності та в оподатковуваних
операціях позивача. Тому стверджував,
що позивачем правомірно сформовано
витрати по розрахунках з ТОВ «Крафт ЛВ»
у 3 кварталі 2011 року та 4 кварталі 2011
року на загальну суму 4352,50 грн., і, в свою
чергу, - податковий кредит по
взаємовідносинах з тим самим
контрагентом за червень 2011 року на
загальну суму 10445,84 грн. За таких
обставин вважає господарську операцію
позивача з даним контрагентом
реальною, а висновки податкового
органу про її фіктивність та про
порушення ТОВ «Крафт ЛВ» вимог
Податкового кодексу України
необґрунтованими і такими, що
ґрунтуються на припущеннях осіб, що
здійснювали перевірку. З таких підстав
просив податкові повідомлення-рішення
№ та № від 26.05.2014 визнати
протиправними і скасувати.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав суду письмові
заперечення на позовну заяву, позов не
визнав. В обґрунтування заперечень
пояснив суду, що за результатами
позапланової виїзної документальної
перевірки позивача встановлено
порушення п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9
п.139.1 ст.139, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 1001 грн. та до заниження
податкового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 10445,84 грн. Даний висновок
було зроблено податковим органом на
підставі постанови старшого слідчого з
ОВС першого відділу кримінальних
розслідувань слідчого управління
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Львівській області. Вказав, що
позивачем до перевірки не надано
товарно-транспортних накладних для
підтвердження переміщення товару від
продавця (постачальника) до покупця, а
також документів, що підтверджують
оприбуткування та відвантаження
товару. Також вказав на те, що на адресу
Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області надійшла
постанова старшого слідчого з ОВС
першого відділу кримінальних
розслідувань слідчого управління
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Львівській області старшого
лейтенанта податкової міліції
Малецького О.С. від 25.03.2014 про
призначення позапланової виїзної
документальної перевірки ТОВ «Еко Док»
з питань повноти декларування,
нарахування та своєчасності сплати в
бюджет податків і обов'язкових
платежів під час взаєморозрахунків із
ПП «Воллі» (), ТОВ
«Промтехметал» (), ТОВ
«Крафт ЛВ» () за період з
01.01.2011р. по 01.12.2011р., зі змісту якої
вбачається, що досудовим слідством у
кримінальній справі встановлено, що
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, перебуваючи в
попередній змові між собою та
невстановленими слідством особами, з
метою прикриття незаконної діяльності,
здійснили перереєсрацію ПП «Воллі»
(), ТОВ «Промтехметал»
(), ТОВ «Крафт ЛВ» () та впродовж квітня - вересня 2011
року, з метою використання для
фінансово-господарської діяльності,
незаконного обернення безготівкових
коштів в готівку, здійснення
документального оформлення начебто
проведених операцій купівлі - продажу
товарів (надання послуг, виконання
робіт), організували та здійснювали
фіктивне підприємництво, співучасть у
фіктивному підприємництві, що
заподіяло велику матеріальну шкоду
державі, використанні підроблених
документів, тобто вчинили злочини,
передбачені ч. 3 та ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 4
ст. 358 КК України, а тому оспорювані
податкові повідомлення-рішення є
правомірними і такими, що не підлягають
скасуванню. З таких підстав, просив суд
в задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши в сукупності докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов
підлягає до задоволення повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 24.04.2014
по 30.09.2014 Дубенська ОДПІ на підставі
наказу №208 від 23.04.2014 та направлення на
перевірку від 23.04.2013 проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТОВ «Еко Док» з питань
повноти декларування, нарахування та
своєчасності сплати в бюджет податків
і обов'язкових платежів під час
взаємовідносин із ТОВ «Промтехметал»
(), ТОВ «Крафт ЛВ» (), ПП «Волі» () за період
з 01.01.2011р. по 01.12.2011р.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № від 26.05.2014, згідно з яким ТОВ
«Еко Док» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 1001 грн.;

- № від 26.05.2014, згідно з яким ТОВ
«Еко Док» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 10447 грн., в т.ч.
10446 грн. - основного платежу та 1 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Надаючи правову оцінку податковому
повідомленню-рішенню № від 26.05.2014,
суд виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, в основу
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток за податковим
повідомленням-рішенням № від
26.05.2014, де 1001 грн. - основний платіж та 0
грн. - штрафні (фінансові) санкції,
покладено наступні нарахування:

1001 грн. - основного платежу та 0 грн. -
штрафних (фінансових) санкцій, разом 1001
грн., на основі висновків про завищення
витрат за ІІІ квартал 2011 року в сумі 601
грн. та ІV квартал 2011 року в сумі 400 грн.
при взаємовідносинах з ТзОВ «Крафт ЛВ».

Отже, вказане податкове
повідомлення-рішення базується на
висновках податкового органу про
заниження позивачем податку на
прибуток на загальну суму 1001 грн., в т.ч
за ІІІ квартал 2011 року в сумі 601 грн. та
ІV квартал 2011 року в сумі 400 грн., які
зроблені відповідачем на підставі
постанови старшого слідчого з ОВС
першого відділу кримінальних
розслідувань слідчого управління
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Львівській області старшого
лейтенанта податкової міліції
Малецького О.С. від 25.03.2014 про
призначення позапланової виїзної
документальної перевірки ТОВ «Еко Док»
з питань повноти декларування,
нарахування та своєчасності сплати в
бюджет податків і обов'язкових
платежів під час взаєморозрахунків із
ПП «Воллі» (), ТОВ
«Промтехметал» (), ТОВ
«Крафт ЛВ» () за період з
01.01.2011р. по 01.12.2011р.та ґрунтуються на
порушеннях позивачем вимог п.44.1 ст.44,
п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України.

Актом перевірки від 12.05.2014
констатовано, що посадовими особами
ТОВ «Еко Док» не були надані до
перевірки товарно-транспортні
накладні на перевезення верстата
стрічкопильного горизонтального
ВСГ-1200, що б підтверджувало факт
переміщення та передачу товару від
ТзОВ «Крафт ЛВ» до ТОВ «Еко Док», також
не були надані їх копії на лист
Дубенської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області від 28.04.2014 № 3977/22-222.
Таким чином, в ході проведення
перевірки згідно з наявними
документами, не виявлено документи, по
яких відбувався би рух товару від
продавця (постачальника) до покупця, а
також документів, що підтверджують
оприбуткування та відвантаження ТМЦ.
«В ході перевірок не встановлено факту
передачі товару від продавця ТзОВ
«Крафт ЛВ» до покупця ТОВ «Еко Док» у
зв'язку з відсутністю (ненаданням до
перевірки) маршрутних, подорожніх
листів, посвідчення про відрядження,
ж/д накладних тощо на підтвердження
факту переміщення та передачу товару
від ТзОВ «Крафт ЛВ» до ТОВ «Еко Док», що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів. Встановлення
укладання цивільно-правових відносин
та проведення безтоварних операцій,
спрямованих на надання податкової
вигоди для третіх осіб з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту. ТОВ «Еко Док»
відображення в податковій звітності
правових взаємовідносин з
вищевказаним
підприємством-постачальником без мети
реального настання правових наслідків,
з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків».

З такими висновками податкового органу
суд не погоджується з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що від 03.06.2011 між ТОВ
«Еко Док» та ТзОВ «Крафт ЛВ» проведено
попередню оплату за верстат
стрічкопильний горизонтальний ВСГ-1200
на загальну суму 62 675 грн. в т.ч. ПДВ 10445,83
грн. згідно платіжного доручення № 264
від 03.06.2011, що підтверджується
податковою та видатковою накладною №
РН-0000360 від 06.06.2011.

Також судом встановлено, що 30.06.2011 актом
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів
проведено огляд верстату
стрічкопильного горизонтального
ВСГ-1200 на підставі наказу №1 від 30.06.2011
ТОВ «Еко Док» про введення в
експлуатацію інших необоротних
матеріальних активів, а саме верстата
стрічкопильного горизонтального
ВСГ-1200.

За результатами здійснення такої
господарської операції з ТзОВ «Крафт
ЛВ» позивач включив вартість отриманих
ТМЦ до складу витрат ІІІ кварталу та ІV
кварталу 2011 року.

Згідно з пп.4.1.27 п. 4.1 ст.4 Податкового
кодексу України витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

У відповідності до п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, інших витрат,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати, які
прямо визначають особливості
формування витрат платника податку та
витрати банківських установ.

В силу вимог п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пункт 139.1 ст.139 Податкового кодексу
України встановлює вичерпний перелік
витрат платника податку, що не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку. Серед таких
обмежень витрати на придбання м'яса
курки та її частин, які були виключенні
відповідачем зі складу витрат
позивача, відсутні. Крім того,
відповідно до п.140.5 ст.140 Податкового
кодексу України встановлення
додаткових обмежень щодо складу
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені в цьому розділі, не
дозволяється.

Відповідно до вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України до складу
витрат не включаються витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" №996-XIV
від 16.07.1999 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№168/704 (далі - Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п. 2.16 Положення №168/704 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам.

Наявні в матеріалах справи видаткові
накладні, податкові накладні, акти
приймання виконаних будівельних робіт
та розрахункові документи в силу
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
№996-XIV від 16.07.1999 (в редакції, чинній на
час існування спірних правовідносин)
та Положення №168/704 (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), є первинними
документами та мають всі необхідні
встановлені законом обов'язкові
реквізити, містять найменування
покупця (замовника) та постачальника
(підрядника), обсяг поставленого
товару, виконаних робіт, підписи
уповноважених представників сторін та
відбитки печаток товариств. Дані
первинні документи дають змогу
визначити зміст і обсяг господарської
операції; одиницю виміру господарської
операції; осіб, які брали участь у
здійсненні господарської операції.
Доказів того, що дані документи не
містять всіх необхідних реквізитів та
не мають юридичної сили, відповідачем
суду не надано.

Зауваження відповідача, що в первинних
документах позивача відсутні ПІБ осіб,
відповідальних за здійснення
господарських операцій, а наявні лише
їх підписи, суд до уваги не бере,
оскільки ч.ч.1 та 2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
обов'язковим реквізитом первинних
документів є особистий підпис або інші
дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, зазначення у первинних
документах ПІБ осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції, за
наявності їх підписів та відбитків
печаток підприємств, не є обов'язковим.

Долучені позивачем до матеріалів
справи первинні документи дають змогу
в повній мірі визначити осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, їх посади, а також
містять відбитки печаток позивача та
його контрагентів.

Рух активів у процесі здійснення ТОВ
«Еко Док» господарської операції з ТОВ
«Крафт ЛВ» підтверджується
матеріалами справи.

Судом також встановлено, що на момент
існування господарських правовідносин
між позивачем та його контрагентом
«Крафт ЛВ» мали цивільну
правоздатність, чинну державну
реєстрацію і не були позбавлені права
укладати угоди у відповідності до
вимог діючого законодавства, було
платникам ПДВ.

На думку суду, відповідачем
безпідставно розширено ряд документів
(доказів), якими повинен
підтверджуватись факт поставки товару,
зокрема, в акті зазначено, що для
перевірки не надано документів, які
підтверджували б транспортування
товару і вантажно-розвантажувальні
роботи. Суд вважає таку вимогу
податкового органу безпідставною, з
огляду на таке.

Відповідно до наказу Міністерства
транспорту України "Про затвердження
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
Україні"№363 від 14.10.1997,
товарно-транспортна накладна - це
необхідний юридичний документ для всіх
учасників транспортного процесу, а
учасниками транспортного процесу є
вантажовідправники,
вантажоодержувачі, перевізники та
особи, що здійснюють вантажні і (або)
складські операції з вантажем.
Вказаний нормативно-правовий акт
визначає, як вантажовідправника -
фізичну або юридичну особу, що подає
перевізнику вантаж для перевезення, а
як вантажоодержувача - фізичну або
юридичну особа, що здійснює приймання
вантажів, оформлення
товарно-транспортних документів та
розвантаження транспортних засобів у
встановленому порядку.

Оскільки податковим органом в ході
перевірки не було встановлено, що саме
позивач повинен був здійснювати
розвантаження товару, або оплачувати
вартість його поставки, тобто був
вантажоодержувачем за умовами
відповідних правочинів перевезення, як
і не було встановлено, що ТОВ «Крафт ЛВ»
передавало призначений для ТОВ «Еко
Док» товар будь-якій транспортній
організації для перевезення і,
відповідно, був вантажовідправником,
то відсутність у документообігу
позивача товарно-транспортних
накладних, при наявності інших
документів, якими підтверджено факт
приймання товарно-матеріальних
цінностей, не може спростовувати факту
придбання позивачем у даного
контрагента товарно-матеріальних
цінностей і свідчити про нереальність
господарських операцій.

Одночасно наданий позивачем до
матеріалів справи акт введення в
експлуатацію основних засобів від
30.06.2011 та акт №1, свідчить про подальше
використання позивачем придбаного у
ТОВ «Крафт ЛВ» верстату
стрічкопильного горизонтального
ВСГ-1200 у власній господарській
діяльності.

Встановлені судом обставини в їх
сукупності свідчать про товарність і
реальність здійснення господарських
операцій ТОВ «Еко Док» з ТОВ «Крафт ЛВ»,
використання позивачем придбаних
товарно-матеріальних цінностей і робіт
у власній господарській діяльності, що
підтверджують рух активів у процесі
здійснення господарських операцій з
даним контрагентом. Докази того, що
товари і роботи, придбані позивачем у
ТОВ «Крафт ЛВ», з метою іншою, ніж
використання їх у власній
господарській діяльності податковим
органом суду не надано, судом не
здобуто і в матеріалах справи відсутні.

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, що у податкового органу
відсутні правові підстави для
висновків про порушення ТОВ «Еко Док»
вимог п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, а
тому збільшення відповідачем позивачу
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток на загальну суму 1001 грн., в
т.ч. за основним платежем 1001 грн. та 0
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, визначене податковим
повідомленням-рішенням № від
26.05.2014 року, - безпідставне та
протиправне.

Суд також акцентує увагу, що згідно із
статтею 61 Конституції України
відповідальність осіб має
індивідуальний характер, при цьому
будь-які протиправні дії одних
платників податків не можуть покладати
обов'язку щодо відповідальності за дії
таких платників на інших осіб.

Особа не може нести відповідальності
за неправомірні дії інших осіб (за
умови необізнаності щодо їх
протиправної поведінки). Відповідачем
не встановлено обізнаності позивача
щодо можливих дефектів у правовому
статусі його контрагентів (відсутність
офісних, виробничих та/або складських
приміщень, трудових ресурсів).

Окрім того, практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" №3477-IV
від 23.02.2006 р., є джерелом права України,
свідчить про те, що якщо державні
органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського Суду від 09.01.2007
р. у справі "Інтерсплав проти України").
Вказане узгоджується з конституційним
принципом індивідуальності юридичної
відповідальності.

Жодних доказів того, що ТОВ «Еко Док» і
ТОВ «Крафт ЛВ» під час укладання
договорів завідомо (з прямим або
непрямим умислом) діяли всупереч
інтересам держави і суспільства суду
податковим органом не надано, які не
надано суду відповідного вироку суду
щодо посадових осіб позивача ПП
«Воллі», ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт
ЛВ» постановленого у кримінальній
справі щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним,
тощо.

В ході судового розгляду даної справи
представник відповідача повідомив
суду про порушено кримінальну справу
відносно ОСОБА_5, за ознаками вчинення
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст.
205, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7, за
ознаками вчинення злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст.
358 КК України, ОСОБА_6, за ознаками
вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.
27, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 358 КК України та щодо
невстановлених слідством осіб за
фактом вчинення фіктивного
підприємництва та підроблення та
використання завідомо підроблених
документів.

Досудовим слідством у кримінальній
справі встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, перебуваючи в попередній змові
між собою та невстановленими слідством
особами, з метою прикриття незаконної
діяльності, здійснили перереєсрацію ПП
«Воллі» (), ТОВ
«Промтехметал» (), ТОВ
«Крафт ЛВ» () та впродовж
квітня - вересня 2011 року, з метою
використання для
фінансово-господарської діяльності,
незаконного обернення безготівкових
коштів в готівку, здійснення
документального оформлення начебто
проведених операцій купівлі - продажу
товарів (надання послуг, виконання
робіт), організували та здійснювали
фіктивне підприємництво, співучасть у
фіктивному підприємництві, що
заподіяло велику матеріальну шкоду
державі, використанні підроблених
документів, тобто вчинили злочини,
передбачені ч. 3 та ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 4
ст. 358 КК України.

Таким чином, на час розгляду даної
справи вирок суду щодо посадових осіб
ТОВ «Еко Док» та його контрагентів
постановленого у кримінальній справі
щодо знищення, пошкодження майна чи
незаконного заволодіння ним
відповідачем у суду відсутній. Доказів
зворотного відповідачем суду не надано
та судом не здобуто.

Встановлені судом обставини та наявні
в матеріалах справи докази дають суду
підстави для висновку, що вчинення ТОВ
«Еко Док» господарської операції з ТОВ
«Крафт ЛВ» не викликають сумніву в її
реальності, товарності та
відповідності, дійсному економічному
змісту.

Отже, висновки податкового органу про
безтоварність операцій позивача з ТОВ
«Крафт ЛВ» та про порушення ТОВ «Еко
Док» вимог п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України
не знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду даної справи,
оскільки повністю спростовуються
наявними в ній доказами.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку податковому
повідомленню-рішенню № від 26.05.2014,
суд виходить з наступного.

З матеріалів справи слідує, що в основу
визначення податкового зобов'язання з
ПДВ за податковим
повідомленням-рішенням № від
26.05.2014, де 10446 грн. - основний платіж та 1
грн. - штрафні (фінансові) санкції,
покладено наступні нарахування:

10446 грн. - основного платежу та 1 грн. -
штрафних (фінансових) санкцій, разом 10447
грн., на основі висновків про
встановлення перевіркою завищення
податкового кредиту через віднесення
до його складу сум ПДВ по господарських
операціях з ТОВ «Крафт ЛВ» за червень
2011 року.

Вказані висновки зроблені податковим
органом на підставі аналізу
господарських операцій ТОВ «Еко Док»
господарські операції з ТОВ «Крафт ЛВ»
та ґрунтуються на порушеннях позивачем
вимог п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України.

Суд не погоджується з такими
висновками огляду на таке.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Вичерпний перелік операцій, що не є
об'єктом оподаткування, визначений ст.
196 Податкового кодексу України. Серед
даного переліку операції з придбання
ремонтних робіт та/або
товарно-матеріальних цінностей
(ротаметрів, клапанів, затворів,
перетворювачів електропневматичних та
ін.) відсутні. А тому суд вважає, що
підстави для виключення зі складу
податкового кредиту позивача сум ПДВ,
сплачених для ТОВ «Крафт ЛВ» в ціні
придбаних товарів і послуг, у
відповідача відсутні, оскільки
отримання таких товарів не суперечить
чинному законодавству, та є таким, що
спрямоване на отримання доходів, а отже
належить до господарської діяльності
ТОВ «Еко Док» в розумінні податкового
законодавства.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу
України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п.198.4 ст.198 Податкового кодексу
України якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

На підставі податкової накладної,
виписаної ТОВ «Крафт ЛВ» для ТОВ «Еко
Док», останнім правомірно сформовано
податковий кредит по отриманих від ТОВ
«Крафт ЛВ» товарно-матеріальних
цінностях, в червні 2011 року належним
чином відображено в податковій
декларації з ПДВ, в т.ч. в реєстрі
виданих та отриманих податкових
накладних.

Оскільки судом встановлено
достовірність підтвердження
фактичності здійснення господарських
операцій позивача з його
контрагентами, фактичної сплати
податку на додану вартість та його сум,
то у суду відсутні правові підстави
вважати неправомірним віднесення
позивачем такого податку до складу
податкового кредиту у відповідному
періоді.

За таких обставин, суд вважає, висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України
безпідставним, а податкове
повідомлення-рішення № від 26.05.2014,
згідно з яким ТОВ "Еко Док" збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 10447
грн., в т.ч. 10446 грн. - основного платежу
та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій -
протиправним і таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач при прийнятті
податкових повідомлень-рішень №
та № від 26.05.2014, діяв не на
підставі, не в межах повноважень та не в
спосіб, визначений чинним
законодавством, а тому вказані
податкові повідомлення-рішення є
протиправними, такими, що прийняті без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішень, і
підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень № та №
від 26.05.2014.

При зазначених обставинах, вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до задоволення в повному
обсязі, а заперечення відповідача суд
відхиляє як безпідставні і такі, що
суперечать чинному законодавству та
фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 26.05.2014 № та №.

Присудити на користь позивача ТОВ "Еко
Док" із Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало А.Б.