Справа № 810/4614/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4614/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 серпня 2014 року № 810/4614/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., перевіривши виконання вимог статей 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокитнянський гранітний кар’єр» про застосування заходів реагування,-

ВСТАНОВИВ:

Територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та місті Києві (далі по тексту - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокитнянський гранітний кар’єр» (далі по тексту - відповідач) про застосування заходів реагування шляхом заборони проведення робіт, пов’язаних із видобутком граніту, заборони експлуатації дробильного обладнання граніту до усунення порушень та отримання у встановленому порядку рішення на відновлення експлуатації

Відповідно до частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд звертає увагу позивача на наступне.

Частина третя статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Суд звертає увагу, що Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору”, який набрав чинності з 23 жовтня 2013 року, внесено зміни у підпункті 1 пункту 3: а саме: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України “Про Державний бюджет України на 2014 рік” встановлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня – на рівні 1218,00 грн.

За подання адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору складає 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, тобто, в даному випадку 73,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано доказів сплати судового збору за подання адміністративного позову до суду, проте, із змісту позову вбачається, що позивач просить звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 2 статті 8 Закону України “Про судовий збір” у зв’язку тим, що Територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві відноситься до органу державної влади та є неприбутковою установою.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на те, що Територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві не забезпечене в установленому законодавством порядку коштами для сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI передбачений перелік категорій позивачів, які звільнені від сплати судового збору, серед яких Територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві не зазначено.

Частиною першою статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Проте, суд зазначає, що внесення позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій, а також віднесення його до органів державної влади не є доказом перебування позивача у скрутному матеріальному стані. При цьому, відсутність відповідних змін до Закону або кошторису позивача не є доказом відсутності достатніх коштів на рахунках позивача для оплати судових витрат.

З аналізу вказаних норм вбачається, що в межах спірних правовідносин позивач не є таким, що звільнений від сплати судового збору, а тому має сплатити судовий збір у належному порядку та розмірі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не додано до позовної заяви документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” в редакції чинній на момент звернення до суду.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 1832 скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Стаття 1836 Кодексу адміністративного судочинства України визначає особливості провадження у справах щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно частини першої статті 1836 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах щодо підтвердження обґрунтованості вжиття суб'єктами владних повноважень заходів реагування на виявлені під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності порушення вимог законодавства у разі, якщо необхідність такого підтвердження передбачена законом, здійснюється на підставі адміністративного позову суб'єкта владних повноважень, яким ужито відповідних заходів реагування.

Згідно частини третьої статті 1836 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява має відповідати вимогам, установленим статтею 106 цього Кодексу. У разі якщо порушення, яке стало підставою для вжиття заходів реагування, було виявлено відповідним суб'єктом владних повноважень під час проведення перевірки, до позовної заяви додаються копії документів, що підтверджують дотримання процедури проведення цієї перевірки.

До позовної заяви доданий акт перевірки суб’єкта господарювання від 25 липня 2014 року №15/73/79, який в розумінні статті 1836 Кодексу адміністративного судочинства України не є розпорядчими документом про вжиття заходів реагування.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем у позові не зазначено, в якому порядку останній звертається до суду та не наведено норм закону, яким визначено застосування заходів реагування виключно за судовим рішенням.

Відповідно ж до статті 39 Закону України “Про охорону праці” посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема, забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Крім того, підпунктом 11 пункту 5 Положення про Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 408/2011 передбачено, що Держгірпромнагляд України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень та інших виробничих об'єктів, виготовлення та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва, виконання певних робіт, у тому числі пов'язаних з користуванням надрами, застосуванням нових небезпечних речовин, реалізацію продукції шляхом видачі розпорядчого документа про заборону зазначеного у випадках, передбачених законодавством, а також анулювати видані дозволи і ліцензії до усунення порушень, які створюють загрозу життю працівників.

Також слід зауважити, що позивач у прохальній частині не конкретизує, які саме роботи, відносно якого підприємства, цеху, виробничого об’єкта, місце знаходження просить заборонити, як і не наводить достатніх відомостей для ідентифікації дробильного обладнання.

Сформульовані таким чином позовні вимоги у подальшому унеможливлять виконання рішення суду, оскільки містять лише абстракті і загальні найменування робіт і обладнання які слід заборонити.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовна заява Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві не відповідає вимогам ні статей 106, 1832, 1836 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливлює, в свою чергу, застосування відповідного провадження у справі, враховуючи особливості проваджень, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини четвертої статті 1836 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності поданої заяви вимогам частини третьої цієї статті суд у день подання позовної заяви повідомляє позивача про таку невідповідність та встановлює строк не більше двох днів для усунення недоліків.

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені у строк до 25 серпня 2014 року шляхом подання безпосередньо до канцелярії Київського окружного адміністративного суду належним чином оформленої позовної заяви із зазначенням відповідних правових норм, на підставі яких позивач звертається до суду, документу про сплату судового збору, уточнеь в частині позовних вимог із зазначенням конкретного виду робіт та найменування обладнання, які слід заборонити, а також документів, не доданих до позовної заяви, з додержанням всіх вимог, встановлених статтями 106, 1836 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 106, 160, 165, 1832, 1836 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокитнянський гранітний кар’єр» про застосування заходів реагування – залишити без руху.

Позивачу у строк до 25 серпня 2014 року усунути наведені в даній ухвалі недоліки у вказаний спосіб.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявникові.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу невідкладно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Леонтович А.М.