Справа № 1604/2а-2729/11
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 р.Справа № 1604/2а-2729/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Глобинському районі
Полтавської області на постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від
12.06.2014р. по справі №
1604/2а-2729/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

12.04.2011 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Глобинського районного
суду Полтавської області від 12.06.2014
року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування
позивачу доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", яка
призвела до порушення прав позивача на
своєчасне нарахування та отримання
доплати до пенсії.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни відповідно до
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 09.07.2007 р. по
31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 22.07.2011 р., , з 01.01.2014
р. по 12.06.2014 р., з урахуванням фактично
виплачених за цей період сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів ст. 183-2 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Так, вирішуючи спір за період з 09.07.2007 р.
по 11.10.2010р. суд першої інстанції виходив
з поважності пропуску позивачем
строку звернення до суду , враховуючи
його похилий вік, стан здоров'я, а також
зміни в законодавстві.

Колегія суддів вважає такі висновки
суду першої інстанції помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлено шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з позовом 12.04.2011 р.,
тобто поза межами шестимісячного
строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що похилий вік
позивача та зміни в законодавстві не є
поважними причинами пропуску
звернення до суду , а заява позивача та
висновки суду про поганий стан здоров'я
є припущеннями та не підтверджені
доказами.

За таких обставин, в зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду,
постанова суду першої інстанції в
частині задоволення позову за період з
09.07.2007р. по 11.10.2010р. підлягає скасуванню
з прийняття нової про залишення позову
без розгляду.

Щодо позовних вимог за період з 12.10. 2010р.
по 23.07.2011р. та з 01.01.2014р. по 12.06.2014р.
колегія суддів вважає вірними висновки
суду першої інстанції про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" Кабінету Міністрів
України надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" ( в редакції Закону до
19.06.2011 р.) обмежень щодо застосування ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" встановлено не було.

19 червня 2011р. набрали чинності
доповнення п.4 до Прикінцевих положень
до Закону України " Про Державний
бюджет України на 2011рік", відповідно до
яких у 2011 році норми і положення статті
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України,
на виконання Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
прийнята 06.07.2011р., а набрала чинності
23.07.2011р.

Тому, саме в період з 12.10.2010р. до 23.07.2011 р.
відповідач мав нараховувати та
виплачувати позивачу доплату в
розмірах, визначених Законом.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" також не встановлено
обмеження щодо виплат підвищення до
пенсії "дітям війни", не внесено змін в
Закон України "Про соціальний захист
дітей війни", тому з 01.01.2014 р позивач має
право на отримання державної
соціальної допомоги в розмірі ,
встановленому ст. 6 ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни".

Судом встановлено, що з 01.01.2014 р. доплата
до пенсії позивачу здійснювалась
відповідачем в розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1381 від 18.12.2011 р., а ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни".

А тому висновки суду першої інстанції,
про неправомірність дій пенсійного
органу та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії позивачу в період з
01.01.2014р. по 12.06.2014р. є вірними.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
коштів щодо забезпечення виплат
зазначеної доплати до пенсії, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст.46
Конституції України та зазначеною
нормою Закону.

З огляду на зазначене постанова суду
першої інстанції в частині задоволення
позову з 12.10.2010р. по 22.07.2011р. та з 01.01.2014р.
по 12.06.2014р. є законною та обгрунтованою.

Враховуючи, що судом першої інстанції
при винесенні рішення допущені
порушення норм процесуального права,
що привело до невірного вирішення
справи, постанова суду першої
інстанції підлягає частковому
скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 197 п. 4
ст. 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області - задовольнити частково.

Постанову Глобинського районного суду
Полтавської області від 12.06.2014р. по
справі № 1604/2а-2729/11 - скасувати в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 за період з 09.07.2007 р. до 12.10.2010 р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в цій
частині - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від 12.06.2014р. по
справі № 1604/2а-2729/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Курило Л.В. Присяжнюк О.В.