Справа № 2-а-7/10
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-7/10
1-й інстанції: Іванюта Т.Є.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Кагарлицького
районного суду Київської області від 09
грудня 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до Кагарлицької міської ради,
ОСОБА_2 про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії та визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 липня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до адміністративного суду з
позовом до Кагарлицької міської ради,
ОСОБА_2 про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії та визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю.

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 09 грудня 2010
року позов задоволено частково.

28 квітня 2011 року за результатами
апеляційного розгляду Київським
апеляційним адміністративним судом
прийнято постанову, якою апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково,
постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 09 грудня 2010
року скасовано, закрито провадження у
справі в частині позовних вимог щодо
визнання недійсним державного акта
серії ЯИ № 627400 від 18.11.2009 на право
власності на земельну ділянку площею 0,
0376 га, що розташована в АДРЕСА_1,
виданого ОСОБА_2, в іншій частині
ухвалено нову постанову, якою
відмовлено у задоволенні позову.

Однак, в ході розгляду даної справи в
касаційному порядку, Вищим
адміністративним судом встановлено, що
судом апеляційної інстанції допущено
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим, постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.04.2011 змінено, шляхом скасування в
частині закриття провадження у справі
в частині позовних вимог про визнання
недійсним державного акту серії ЯИ
№627400 від 18.11.2009 виданого ОСОБА_2 та
направлено справу у вказаній частині
для продовження розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги в частині визнання
недійсним державного акту серії ЯИ
№627400 від 18.11.2009 та заслухавши пояснення
учасників судового процесу, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга в
цій частині підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачі отримали по договору
дарування від 29.07.2005 від ОСОБА_5 10/31
частин житлового будинку АДРЕСА_1. У
подальшому позивачами за вказаною
адресою було приватизовано земельну
ділянку площею 0, 016 га.

У свою чергу, ОСОБА_2 за договором
купівлі - продажу частини
домовілодіння придбав у ОСОБА_6 9/31
частин житлового будинку АДРЕСА_1.
Внаслідок проходження процедури
приватизації 18.11.2009 ОСОБА_2 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0, 0376 га., яка
розташована за вказаною адресою.

З метою збільшення часток
землеволодіння у відповідності з
розміром їх часток у домоволодінні
ОСОБА_3 звернувся до Кагарлицької
міської ради Київської області з
заявою про викуп земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1, яка б відповідала
розміру його частки у житловому
будинку.

Проте, рішенням Кагарлицької міської
ради Київської області від 28.05.2009 № 340
ОСОБА_3 було відмовлено у викупі
земельної ділянки через відсутність
вільних земельних ділянок.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
органу місцевого самоврядування та з
метою їх відновлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись за захистом до суду.

Задовольняючи вимоги
адміністративного позову суд першої
інстанції, виходив з того, що позивачі
отримали земельну ділянку, яка не є
пропорційною їх частці у власності
житлового будинку, що є порушенням
частини четвертої ст. 120 ЗК України.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є не вірною з огляду
на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та способом,
передбаченими Конституцією та
законами України.

Пунктом 1.4 Інструкції «Про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі»
затвердженої наказом Держкомзему
(чинної на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
Державний акт на право власності на
земельну ділянку та державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою видається на
підставі рішення Кабінету Міністрів
України, обласної, районної, Київської
і Севастопольської міських, міської,
селищної, сільської ради, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласної, районної Київської і
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

Згідно п .2.14. вказаної Інструкції
державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою складається у двох
примірниках, підписується органом,
який прийняв рішення про передачу
(надання) земельної ділянки у власність
(постійне користування), та відповідним
державним органом земельних ресурсів.
У разі відчуження земельних ділянок із
земель приватної власності державний
акт на право власності на земельну
ділянку підписує відповідний
державний орган земельних ресурсів на
підставі копії відповідного договору,
вірність якої засвідчена нотаріусом.

Розділом 3 зазначеної Інструкції
встановлено порядок видачі державних
актів та реєстрації. Зокрема,
відповідно до п. 3.1. державні акти на
право власності на земельну ділянку, на
право постійного користування
земельною ділянкою видаються
структурними підрозділами Центру
державного земельного кадастру при
Держкомземі України.

Згідно п. 3.2. Інструкції державна
реєстрація державних актів на право
власності на земельну ділянку, на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі
здійснюється структурними
підрозділами Центру державного
земельного кадастру при Держкомземі
України.

Таким чином, враховуючи наведені норми,
а також те, що за змістом позовної заяви
акт на право власності на земельну
ділянку видано Управлінням земельних
ресурсів в Кагарлицькому районі,
судова колегія приходить до висновку,
що саме цей орган, повинен виступати в
даній справі відповідачем, дана
обставина свідчить про те, що позивачі
обрали неналежний спосіб захисту, а суд
першої інстанції, ухваливши рішення
про задоволення даного позову в
частині визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку, допустив порушення норм
процесуального права.

Крім цього, суд першої інстанції
розглядаючи справу за позовом фізичних
осіб прийняв постанову про задоволення
позовних вимог щодо іншої фізичної
особи та допустив її участь в
суб'єктному складі відповідачів, що у
свою чергу є неприпустимим, адже згідно
положень частини першої ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Також, судова колегія вважає за
необхідне вказати на ті обставини, що
позовна вимога про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, є безпідставною та
такою, що суперечить дійсним
обставинам, за умов існування рішення
Кагарлицького міської ради від 12.09.2008
№276-XXIX-V на підставі якого власне він
виданий.

Оскільки оспорюваний акт є похідним
від зазначеного рішення,а законність
останнього не перевірялась в судовому
засіданні, так як не заявлялись такі
вимоги позивачами,то колегія суддів
вважає ,що державний акт на право
власності на земельну ділянку площею 0,
0376 га., від 18.11.2009 р. виданий на ім»я
ОСОБА_2не може бути визнано недійсним
без перевірки правильності рішення
Кагарлицького міської ради від 12.09.2008
№276-XXIX-V.

Крім цього,суд звертає увагу на ті
обставини, що як позивачами так і судом
першої інстанції не наведено жодних
правових підстав для визнання
недійсним такого акту в межах
заявлених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що оскільки позивачами не
вірно обрано спосіб захисту порушених
на їх думку прав, а також, не доведено
ними наявність правових підстав для
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_2, така вимога позивачів
задоволенню не підлягає.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим виникає необхідність у
задоволені апеляційної скарги та
відповідно у скасуванні постанови суду
першої інстанції в окремій її частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 09 грудня 2010
року в частині позовних вимог про
визнання недійсним державного акту
серії ЯИ №627400 від 18.11.2009 - скасувати, в
цій частині ухвалити нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Кагарлицької
міської ради, третя особа: ОСОБА_2 щодо
визнання недійсним державного акту
серії ЯИ №627400 від 18.11.2009 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.