Справа № 295/7423/14-а
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" липня 2014 р.
Справа № 295/7423/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області, ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомир від "18" червня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 18.06.2014 року зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області
здійснити перерахунок та виплату
позивачу підвищення до пенсії як
дитині війни у розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 01.01.2014
року по 31.05.2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач -
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області та
позивач - ОСОБА_3 подали апеляційні
скарги.

Відповідач просить скасувати вказане
рішення в частині визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії.

Позивач просить скасувати вказану
постанову в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та ухвалити
нове рішення про задоволення позову
повністю.

В обґрунтування апеляційних скарг
апелянти посилаються на порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

Розглянувши справу та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах, передбачених ст.195 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга УПФ задоволенню
не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_3
- підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивач є дитиною
війни в розумінні ст. 1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" і
відповідно до ст. 6 цього ж Закону має
право на державну соціальну підтримку
у вигляді підвищення до пенсії в
розмірі 30 % від мінімальної пенсії за
віком.

Згідно з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" - мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності
відповідного страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається, що
нарахування коштів проводилось у
розмірах, встановлених постановами КМУ
від 28 грудня 2011 р. № 1381 та від 25.03.2014 року
№ 112.

Державні соціальні гарантії дітям
війни встановлені Законом України "Про
соціальний захист дітей війни" та не
можуть бути обмежені іншими
нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до статті 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
вказаних виплат підлягає саме ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", а не постанови КМУ від 28
грудня 2011 р. № 1381 та від 25.03.2014 року № 112,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

В той же час, колегія суддів вважає, що
зазначення кінцевої дати проведення
перерахунку пенсії, за обставин, коли
позивач наполягає на здійсненні
відповідного перерахунку та виплат на
постійній основі, є помилковим.

Зазначений висновок базується на
такому.

За визначенням, наведеним в абзаці
дев'ятому статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії як дитині війни, є
додатковою виплатою особі, яка визнана
такою, що має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Таким чином, у разі відсутності спору
про право особи на отримання пенсії та
підвищення до пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, немає
підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплат, певним часовим
проміжком, крім випадків, передбачених
законом.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
вказавши кінцеву дату проведення
перерахунку та виплати підвищення до
пенсії, а тому постанова суду першої
інстанції підлягає в цій частині зміні.

Підставою для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції
відповідно до ст. 201 КАС України є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду
м. Житомир від "18" червня 2014 р. - змінити,
виключивши з третього абзацу
резолютивної частини слова та цифри "по
31.05.2014 р. включно".

В решті постанову залишити - без змін.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,