Справа № 2а-4995/2011 (6-а/337/165/2014)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2014 рокусправа № 2а-4995/2011
(6-а/337/165/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м.Запоріжжя на ухвалу
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 23 травня 2014 року у справі №2а-4995/2011
за поданням Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області Морар М.В. про зміну способу і
порядку виконання судового рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 07 квітня 2011 року у
справі №2а-4995/2011, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано
неправомірною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо
невиконання законодавчо визначеного
обов'язку здійснити починаючи з 25
вересня 2010 року перерахунок надбавки
до пенсії ОСОБА_2 у розмірі,
встановленому ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни".
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі
м.Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплачувати ОСОБА_2 надбавку до пенсії
згідно ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 25 вересня 2010 року по 31 грудня
2010 року, та з 01 січня 2011 року з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період, та нараховувати
та сплачувати ОСОБА_2 розмір надбавки
до пенсії як „дитині війни" в розмірі,
встановленому ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" та
частини 1 статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". В іншій частині позову
відмовлено.

В травні 2014 року Головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області Морар М.В. звернувся до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання постанови суду - із
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії на стягнення з відповідача на
користь позивача підвищення до пенсії.

Ухвалою Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 23 травня 2014 року
подання Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області Морар М.В. про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
задоволено. Змінено спосіб і порядок
подальшого виконання судового рішення
на підставі виконавчого листа №2а-4995/2011
від 07.04.2011 року, виданого Хортицьким
районним судом м.Запоріжжя щодо
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі
м.Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплачувати ОСОБА_2 надбавку до пенсії
згідно ст.6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 25 вересня 2010 року по 31 грудня
2010 року, та з 01 січня 2011 року і в
подальшому, відповідно до ст. 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни" та частини 1 статті 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з
урахуванням різниці, що була виплачена
у цей період, на стягнення з управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_2
недоплаченої суми, відповідно до ст. 6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" та частини 1 статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" нарахованого їй
підвищення до пенсії у сумі 1728 грн. 30
коп.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м.Запоріжжя, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла
наступних висновків.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
суду першої інстанції та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин Головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області Морар М.В. просив змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
„захист порушеного права у судовому
рішенні" і „спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Більш того, вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанцій встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне судове рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні подання про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ст.195, ст.196, п.6 ч.1 ст.199, ст.202,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м.Запоріжжя - задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 23 травня 2014 року у
справі №2а-4995/2011 - скасувати та прийняти
нову.

У задоволенні подання Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров