Справа № 185/1147/14-а
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2014 р. м. Київ
К/800/33205/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 лютого 2014 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 лютого 2014 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 25 квітня 2014 року, позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області №2 від 09.01.2014
в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_2
у загальний трудовий стаж час
відбування ним покарання у вигляді
виправних робіт за місцем роботи в
період з 26.01.1987 по 26.01.01.1988. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області
зарахувати ОСОБА_2 у загальний
трудовий стаж час відбування ним
покарання у вигляді виправних робіт за
місцем роботи в період з 26.01.1987 по
26.01.1988. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області
подало касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 лютого 2014 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що вироком
Павлоградського міського народного
суду Дніпропетровської області від 08
квітня 1986 року ОСОБА_2 засуджений за
частиною 1 статті 17-2296 Кримінального
кодексу УРСР до двох років виправних
робіт за місцем роботи з відрахуванням
20% заробітку на користь держави
щомісячно.

ОСОБА_2 відбував покарання за місцем
роботи Старательська артіль
«Центральна» шахти Аллах-Юнь к-ту
«Джугджурзолото». У трудовій книжці
позивача вчинений запис, що час
відбуття покарання з 26 січня 1987 року по
26 січня 1988 року не зараховується до
загального трудового стажу.

20 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області з заявою про
призначення пенсії на пільгових
умовах, проте рішенням Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області №2 від 09
січня 2014 року позивачу було відмовлено
у зарахуванні у загальний трудовий
стаж час відбування ним покарання у
вигляді виправних робіт за місцем
роботи в період з 26 січня 1987 року по 26
січня 1988 року

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про необгрунтованість відмови
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області щодо
зарахування позивачу у загальний
трудовий стаж часу відбування ним
покарання у вигляді виправних робіт з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 103
Виправно-трудового кодексу України час
відбування виправних робіт без
позбавлення волі до загального і
безперервного трудового стажу
засудженого не зараховується, про що
робиться запис у його трудовій книжці.
При умові сумлінної роботи і зразкової
поведінки в період відбування
виправних робіт без позбавлення волі
цей час може бути включений в загальний
трудовий стаж особи, яка відбула
покарання, на підставі рішення суду в
порядку, встановленому
кримінально-процесуальним
законодавством України.

Положеннями частини 4 статті 95
Виправно-трудового кодексу України,
якими регулювався порядок і умови
виконання покарання у виді виправних
робіт та які були чинні у період
відбування позивачем виправних робіт
визначалось, що час відбування
покарання у виді виправних робіт може
бути включений судом до загального
трудового стажу засудженого.

Згідно з частиною 3 статті 42 чинного
Кримінально-виконавчого кодексу
України час відбування засудженим
покарання у виді виправних робіт
зараховується в загальний стаж роботи.

В свою чергу, згідно зі статтею 8
Кримінально-виконавчого кодексу
України встановлено, що засуджені
мають право на соціальне забезпечення,
у тому числі й на отримання пенсій
відповідно до законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень
Кримінально-виконавчого кодексу
України з набранням чинності цим
Кодексом втрачає чинність
Виправно-трудовий кодекс України,
закони України та інші
нормативно-правові акти до приведення
у відповідність із цим Кодексом
застосовуються у частині, що не
суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до статті 56 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до стажу
роботи зараховується робота,
виконувана на підставі трудового
договору на підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

До стажу роботи зараховується також
будь-яка інша робота, на якій працівник
підлягав державному соціальному
страхуванню, або за умови сплати
страхових внесків, період одержання
допомоги по безробіттю, а також робота
в'язнів і робота за угодами
цивільно-правового характеру за умови
сплати страхових внесків.

Статтею 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що періоди
трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

Оскільки законодавчими актами, як тим,
що діяв на час відбування позивачем
покарання, так і тим, що діє на
теперішній час, передбачено можливість
зарахування періоду відбування
покарання у вигляді виправних робіт до
загального трудового стажу, висновок
судів попередніх інстанцій про
зарахування ОСОБА_2 до загального
трудового стажу періоду відбування ним
покарання у вигляді виправних робіт з 26
січня 1987 року по 26 січня 1988 року є
обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального та процесуального
права. Оскаржувані судові рішення є
законними та обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення, а постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24 лютого
2014 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 25 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній