Справа № 814/2213/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

29 липня 2014 р.
справа № 814/2213/14

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Мороз А. О.,
ознайомившись із

позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доголовного державного інспектора
Миколаївського інспекційного відділу
Південного інспекційного управління
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області Котляр А.А., вул.
Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

проскасування припису № 734 про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 24.12.12
р.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним
позовом до головного державного
інспектора Миколаївського
інспекційного відділу Південного
інспекційного управління Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області
Котляр А.А., в якому просить суд
скасувати припис № 734 про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24 грудня 2012 р. (далі - припис № 734).

Одночасно із позовною заявою позивач
подав клопотання про визнання
поважними причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду, в
якому в хронологічній послідовності
викладені обставини перевірок
позивача та прийняття спірного припису
№ 734 і з якого слідує, що позивач
знайшов за доцільне оскаржити припис №
734 після розгляду іншої
адміністративної справи місцевим
судом.

Відповідно до ст. 107 ч. 1 п. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Розглянувши позовну заяву та додані до
неї матеріали, оцінивши
обґрунтованість клопотання, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для залишення позовної заяви
без розгляду і відсутності підстав для
визнання поважними причин пропуску
позивачем строку на звернення до
адміністративного суду. При цьому суд
виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів
адміністративної справи, в грудні 2012 р.
відповідачем було проведено перевірку
дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, про що 24
грудня 2012 р. складено відповідний акт.

На підставі цього акту перевірки були
складені протокол про адміністративне
правопорушення, постанова № 48 по
справі про адміністративне
правопорушення та припис № 734, яким від
позивача вимагається ввести в
експлуатацію самочинно збудовані
об'єкти, а в разі невиконання цієї
вимоги, привести об'єкт у стан, який
існував до виконання самочинних
будівельних робіт. Строк виконання
припису встановлений до 24 березня 2013 р.

В наступному, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області (далі -
Інспекція) в березні 2014 р. провела
повторну перевірку позивача, в якій
фактично перевіряла виконання
позивачем вимог припису № 734.

За наслідками перевірки проведеної у
березні 2014 р., Інспекція 5 березня 2014 р.
склала припис № 63 про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; 17
березня 2014 р. постанову № 48 по справі
про адміністративне правопорушення
(далі - постанова № 48).

Позивач оскаржив постанову № 48 до
Ленінського районного суду м.
Миколаєва, який своїм рішенням від 22
липня 2012 р. відмовив у задоволенні
позову. В мотивувальній частині
рішення суду, зазначено, що постанова №
48 не підлягає скасуванню, оскільки
чинним є припис № 734. Саме у зв'язку із
відмовою Ленінського районного суду м.
Миколаєва у скасуванні постанови № 48
із посиланням на чинність припису № 734,
позивач оскаржив його до
Миколаївського окружного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 99 ч. 2 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

На спірному приписі № 734 міститься
відмітка про те, що позивач відмовився
від його отримання і припис 26 грудня 2012
р. було надіслано йому поштою. Отже,
позивач був обізнаний про наявність
припису № 734 ще 26 грудня 2012 р., але
звернувся до суду тільки 28 липня 2014 р.,
тобто більше ніж через 1,5 роки після
того, як йому стало відомо про
наявність рішення суб'єкта владних
повноважень, яке порушує його права, що
втричі перевищує законодавчо
встановлений строк для звернення до
суду.

Позивач не наводить жодної причини, яка
б об'єктивно унеможливлювала його
своєчасне звернення до суду - фактично
доводи його клопотання про визнання
причин пропуску строку звернення до
суду полягають в тому, що оскільки
Ленінським районним судом м. Миколаєва
у скасуванні постанови № 48 відмовлено
через наявність чинного припису № 734,
він вважає за необхідне оскаржити його.

Разом із тим, право на звернення до суду
не повинно залежати або бути
опосередковано іншими судовими
рішеннями - якщо позивач був обізнаний
про наявність такого, що порушує його
права рішення Інспекції, він повинен
був своєчасно звернутись до суду із
оскарженням такого рішення, а не
пов'язувати право на оскарження
припису № 734 із відмовою у скасуванні
постанови № 48.

Відповідно до ст. 100 ч. 1 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

У рішенні Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 54
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", Кримінально-процесуального
кодексу України, Господарського
процесуального кодексу України,
Цивільного процесуального кодексу
України, Кодексу адміністративного
судочинства України у справі № 1-9/2011
від 13 грудня 2011 р. № 17-рп/2011, надаючи
оцінку конституційності скорочення
строків на звернення до суду, серед
іншого зазначено, що необхідно
відрізняти поняття "обмеження
основоположних прав і свобод" від
прийнятого у законотворчій практиці
поняття "фіксація меж самої сутності
прав і свобод" шляхом застосування
юридичних способів (прийомів), визнаючи
таку практику допустимою, а тому у
процесуальних кодексах лише скорочено
строки здійснення окремих
процесуальних дій, а змісту та обсягу
конституційного права на судовий
захист і доступ до правосуддя не
звужено. Наведені зміни не
унеможливлюють ефективного розгляду
судових справ, тому не суперечать
Конституції України.

З наведеної правової позиції
Конституційного Суду України
вбачається, що наявність законодавчо
встановленого строку на звернення до
суду не слід розглядати як обмеження
права на судовий захист - законодавець
в такий спосіб лише встановлює часові
межі реалізації такого права.

З огляду на викладене, суд робить
висновок про те, що позивач звернувся
до суду із суттєвим пропуском строку на
звернення до суду і відсутні підстави
для визнання причин пропуску такого
строку поважними, у зв'язку із чим
маються підстави для залишення
позовної заяви без розгляду.

Питання про повернення позивачу
судового збору судом не вирішувалось,
оскільки позивач його не сплатив,
подавши клопотання про звільнення від
сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 165 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов залишити без
розгляду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О. Мороз