Справа № 825/1333/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1333/14
1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
Міщука М.С. Бєлової Л.В., Горбань
Н.І.розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові (далі УПФ), Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській
області, у якому просив:

- визнати протиправною відмову УПФ у
поверненні позивачу сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування;

- зобов'язати УПФ надати подання до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області про повернення
позивачу надміру сплаченого до
державного бюджету 1% пенсійного збору
з нерухомості в розмірі 3 350 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року позов задоволено частково.

Зобов'язано УПФ сформувати та подати до
Управління Державної казначейської
служби України у м. Чернігові подання
про повернення позивачу збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна - у розмірі 3 350 грн.,
сплаченого згідно квитанції №30/79 від
30.01.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ДКС України у
Чернігівській області, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.01.2014 позивачем придбано трикімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, який
посвідчено приватним нотаріусом
Чернігівського міського нотаріального
округу Красногором О.В., та
зареєстровано в реєстрі за №458.

Перед укладенням договору
купівлі-продажу квартири від 30.01.2014
року позивач сплатив збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
майна у розмірі 1% від вартості
придбаного нею житла, а саме: 3 350 грн.,
що підтверджується квитанцією №30/79 від
30.01.2014 року (а.с.14).

30.01.2014 року позивач зареєстрував право
власності на належну йому квартиру за
вказаною адресою та одержав витяг про
державну реєстрацію права власності №
17057211, номер запису про право власності -
4487970 (а.с.15).

03.03.2014 року позивач з листом звернувся
до УПФ щодо направлення подання до
Управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
про повернення йому надміру сплаченого
до державного бюджету 1% пенсійного
збору з нерухомості в розмірі 3 350 грн.
(а.с. 9)

Листом за №5566/02 від 21.03.2014 року УПФ
відмовило позивачу у поверненні збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна, посилалось на
відсутність для цього правових
підстав, а саме: не має можливості
перевірки достовірність даних щодо
придбання позивачем нерухомого майна
вперше; сплачений збір був зарахований
до спеціального фонду державного
бюджету, а не на розрахунковий рахунок
управління (а.с.11).

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
зважаючи відсутність в органів
Пенсійного фонду України в силу
незалежних від них обставин можливості
зробити самостійний і беззаперечний
висновок про придбання позивачем житла
вперше, а також на те, що такі обставини
встановлені у визначеному законом
порядку саме в ході розгляду даної
судової справи, - прийняття судом
такого рішення про зобов'язання
відповідача - УПФ сформувати та подати
до органу Державної казначейської
служби в м. Чернігові відповідне
подання - є єдиним по своїй суті
способом відновлення прав позивача,
ефективним механізмом захисту таких
прав, який відповідатиме принципу
верховенства права, не лише з боку суду,
але й з боку відповідачів, які є
суб'єктами владних повноважень.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції.

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
№400/97-ВР від 26.06.1997 року (далі Закон
№400/97-ВР) - платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності та фізичні особи, які
придбавають нерухоме майно, за
винятком державних підприємств,
установ, організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетом і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадяни, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають його вперше.

Таким чином, обов'язковість сплати
збору при придбанні нерухомого майна
законодавством встановлено два
винятки: громадяни, які придбавають
житло і перебувають на черзі на
одержання житла, та громадяни, які
придбавають житло вперше.

Згідно пункту 15-3 Порядку сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1740 від 03.11.1998 року - нотаріальне
посвідчення або реєстрація на біржі
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна здійснюється за наявності
документального підтвердження сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна.

Судом першої інстанції встановлено, що
станом на час придбання позивачем
нерухомого майна, так само як і станом
на час розгляду справи, в Україні
відсутній механізм перевірки
інформації про те, чи вперше особа
придбала нерухомість.

Зокрема, на сьогоднішній день в Україні
не існує єдиної бази, за допомогою якої
можна визначити первинне придбання
нерухомого майна особою, а також не
існує органу, компетентного видавати
довідки на підтвердження обставин
первинного придбання житла. При цьому,
інформацією щодо прав власності на
нерухоме майно - не володіє також і
Пенсійний фонд України.

Питання стосовно механізму перевірки
інформації про те, чи вперше особа
придбала нерухомість, - було предметом
звернення Пенсійного фонду України до
Конституційного Суду України з
проханням дати тлумачення терміна
«придбавають житло вперше», що
міститься у пункті 9 частини першої
статті 1 Закону України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначивши коло осіб,
яких необхідно вважати такими, що
придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України
від 23.03.00 № 29-у/2000 відмовлено у
відкритті конституційного провадження
у справі через відсутність у
Пенсійного фонду України права на
конституційне подання та
непідвідомчість Конституційному Суду
України питання, порушеного у поданні.

Таким чином, за відсутності на даний
час відповідного правового механізму
перевірки інформації про факт
придбання нерухомості вперше саме
держава, в особі Пенсійного фонду
України як уповноваженого суб'єкта
владних повноважень, зобов'язана
доводити той факт, що у кожному
конкретному випадку особа, що
зобов'язана сплачувати збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, придбала житло не вперше.

При цьому, відсутність в Україні єдиної
системи реєстрації прав на нерухоме
майно та позбавлення можливості
Пенсійного фонду України та його
територіальних відділень можливості
встановити придбання житла конкретною
особою вперше, не може ставитись в
провину особі, оскільки невизначення
порядку виконання законодавчо
закріплених норм - не може впливати на
порушення прав громадян, які наділені
такими правами.

Оцінюючи наявну в матеріалах справи
довідку КП «Чернігівське міжміське
бюро технічної інвентаризації» №21907
від 14.02.2014 року, суд першої інстанції
зазначив, що у позивача станом на 31.12.2012
року право власності згідно договору
купівлі-продажу не виникало (а.с.13).

Також згідно витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 30.01.2014 у позивача будь-яке інше
нерухоме майно, крім придбаної
квартири по АДРЕСА_1, відсутнє (а.с.15).

Будь-яких належних та допустимих
доказів, які б спростовували
твердження позивача про придбання ним
житла вперше, відповідачем - не надано.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позивач дійсно вперше
придбав житло (за договором
купівлі-продажу від 30.01.2014) та при
оформленні документів безпідставно
(помилково) сплатив збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій купівлі-продажу нерухомого
майна в розмірі 1% від вартості
придбаного ними майна.

Відтак, позивач має право на повернення
суми збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування - як
помилково сплаченого, за відсутності
обов'язку здійснювати такий платіж.

Частиною другою статті 45 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

Відповідно до Порядку казначейського
обслуговування доходів та інших
надходжень державного бюджету,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 29.01.2013 року №43,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.02.2013 року за № 291/22823,
органи Державного казначейства
України у процесі казначейського
обслуговування державного бюджету за
доходами та іншими надходженнями
формують розрахункові документи і
здійснюють повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету, за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету та здійснюють безспірне
списання коштів державного бюджету на
підставі виконавчого документа у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Оскільки збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 1% від
вартості придбаного нерухомого майна,
позивачем сплачено помилково, то за
відсутності обов'язку здійснювати
такий платіж, суд передшої інстанції
дійшов правильного висновку, що
сплачена ним при нотаріальному
оформленні договору купівлі-продажу
вперше придбаного житла кошти
підлягають поверненню з Державного
бюджету України.

Згідно із пунктом 5 Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від
10.12.2002 року за № 226, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25.12.2002
року за №1000/7288 (далі Порядок №226) -
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету.

Відповідно до підпункту 7 пункту 4
Положення про Державну казначейську
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року за №
460/2011, казначейство України відповідно
до покладених завдань здійснює
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до бюджету, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету.

Згідно із додатком до постанови
Кабінету міністрів України від 16.02.2011
№106 «Деякі питання ведення обліку
податків і зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету»,
контроль за справлянням (стягненням) до
бюджету надходжень, що обліковуються
за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з
операцій придбання (купівлі-продажу)
нерухомого майна» покладено на
Пенсійний фонд України.

При цьому законодавством визначено, що
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, - передбачає
звернення платника з заявою про
повернення коштів до відповідних
органів, що контролюють надходження
платежу, для ініціювання внесення
подання до органу Державної
казначейської служби України. Тобто,
першочергово платник має звернутися до
відповідного контролюючого органу про
повернення помилково зарахованих
платежів, і лише у випадку відмови -
звертається до суду за захистом своїх
прав та інтересів.

Позивач звертався до УПФ із заявою про
направлення подання до Управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області про
повернення йому надміру сплаченого до
державного бюджету 1% пенсійного збору
з нерухомості в розмірі 3 350 грн., однак
йому листом № 5566/02 від 21.03.2014 року
відмовлено.

Враховуючи, що під час укладання
договору купівлі-продажу житла позивач
відповідну суму збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій купівлі-продажу майна -
сплатив самостійно, з метою
нотаріального посвідчення та
подальшої реєстрації договору
купівлі-продажу квартири, зважаючи на
те, що Законом №400/97-ВР передбачено, що
нотаріальне посвідчення договору
купівлі-продажу нерухомого майна
здійснюється при наявності сплати
збору до Пенсійного фонду, який
сплачується фізичною особою в разі
купівлі-продажу нерухомого майна, тому
позивач правомірно звернувся до
відповідача про повернення, як
помилково сплачених коштів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.