Справа № 805/6263/14
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 р.
Справа № 805/6263/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 година 08
хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Бабіча
С.І., розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції міста Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків
у банку, який обслуговує платника
податків, в рахунок погашення
податкового боргу з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 67 602,65 гривень,

В С Т А Н О В
И В:

Жовтнева об'єднана державна податкова
інспекція міста Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - позивач, Жовтнева ОДПІ)
звернулась до суду з позовною заявою до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- відповідача, ФОП ОСОБА_1) про стягнення
коштів з рахунків у банку, який
обслуговує платника податків, в
рахунок погашення податкового боргу з
орендної плати з фізичних осіб у
розмірі 67 602,65 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ФОП ОСОБА_1 є платником
окремого виду податку в Жовтневій ОДПІ.
Станом на 30 квітня 2014 року відповідач
має податковий борг з орендної плати за
землю в розмірі 67 602,65 гривень, у тому
числі: штрафні (фінансові) санкції - 21
213,09 гривень, пеня - 46 389,56 гривень. Даний
податковий борг виник на підставі
проведених позивачем перевірок
відповідача щодо дотримання
податкових зобов'язань, за
результатами яких були винесені
податкові повідомлення-рішення та
нарахована пеня на загальну суму 67 602,65
гривень. Оскільки податковий борг ФОП
ОСОБА_1 у добровільному порядку не
сплатила, позивач просить суд у
судовому порядку стягнути з
розрахункових рахунків у банках,
обслуговуючих ФОП ОСОБА_1 кошти в
розмірі 67 602,65 гривень, в рахунок
погашення податкового боргу з орендної
плати за землю.

14 липня 2014 року, через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду, представник
позивача надала клопотання про розгляд
справи без участі представників
Жовтневої ОДПІ.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, уповноваженого
представника до суду не направив,
клопотання про відкладення розгляду
справи або про розгляд справи без його
участі до суду не надав, хоча про дату,
місце та час слухання справи
повідомлявся належним чином.

23 червня 2014 року, відповідач у судовому
засіданні не визнала позовних вимог та
надала відзив на позовну заяву.
Відповідно до наданого відзиву
відповідач не визнає позовні вимоги,
оскільки їй позивачем було направлено
лише позовну заяву без додатків та у
зв'язку з відсутністю можливості
погашення податкового боргу за рахунок
коштів.

Частиною 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначено, що особа,
яка бере участь у справі, має право
заявити клопотання про розгляд справи
за її відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Згідно вимог частини 4 статті 128 КАС
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи відсутність потреби
заслухати, свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження на
підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, що мають значення
для вирішення спору та перевіривши їх
доказами, наданими сторонами,
визначившись із правовими нормами, які
слід застосувати до спірних відносин,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України (далі ПК
України), визначено, що контролюючі
органи мають право, звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, що обслуговують
такого платника податків, на суму
податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків, повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.

За даними веб-сайту Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, доступ до якого
надано відповідно до Наказу
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
року № 1846/5 «Про затвердження Порядку
надання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», ОСОБА_1,
ІПН НОМЕР_1, зареєстрована в якості
фізичної особи-підприємця 03.04.2003 року
за № 2 001498. З 10.04.2003 року за № 240331
відповідач взята на облік до Жовтневої
ОДПІ, правонаступником якої є позивач,
що підтверджується довідкою № 14058114 від
18.04.2014 року про взяття на облік платника
податків.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
ПК України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК
України, визначено, що податковий борг -
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України,
визначено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України,
передбачено, що не підлягає оскарженню
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків.

Згідно з пунктами 49.1, 49.2 статті 49 ПК
України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України,
визначено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 ПК
України, податкове зобов'язання щодо
плати за землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

28 січня 2009 року ФОП ОСОБА_1 подала до
Жовтневої ОДПІ декларацію з орендної
плати за землю за 2009 рік, якою
самостійно визначила податкове
зобов'язання у розмірі 181 826,66 гривень.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 ПК України,
у разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

3 грудня 2014 року Жовтневою ОДПІ була
проведена невиїзна документальна
перевірка питань дотримання вимог
податкового законодавства з орендної
плати за землю.

За результатами перевірки було
складено акт № 97/17-113/НОМЕР_1 від 03.12.2012
року, в якому зазначено, що перевіркою
дотримання термінів сплати до бюджету
ФОП ОСОБА_1 узгодженої суми податкового
зобов'язання з орендної плати за землю
встановлена несвоєчасна сплата
узгодженого податкового зобов'язання у
суму 846,84 гривень (період затримки
платежу 1 011 календарних днів), у сумі
384,31 гривень (період затримки платежу 1
011 календарних днів), у сумі 273,18 гривень
(період затримки платежу 985 календарних
днів), у сумі 435,22 гривень (період
затримки платежу 981 календарний день),
чим було порушено пункту 1 статті 126 ПК
України.

Відповідно до пункту 1 статті 126 ПК
України, у разі якщо платник податків
не сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

12 грудня 2012 року, на підставі
вищевказаного акту перевірки,
позивачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 846,84 гривень, № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 384,31 гривень, № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 273,18 гривень, № № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 435,22 гривень.

Цього ж дня дані податкові
повідомлення-рішення були направлені
на адресу відповідача, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
були отримані відповідачем 24 грудня 2012
року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Податкові повідомлення-рішення №
від 12.12.2012 року не були оскаржені
відповідачем в адміністративному або
судовому порядку, доказів такого
оскарження суду не надано.

Отже, станом на момент розгляду справи
дані податкові повідомлення-рішення є
не скасованими та такими, що набрали
законної сили.

Згідно облікової картки платника
податків, станом на 31 грудня 2012 року,
відповідач мала податковий борг у
розмірі 87 873,07 гривень, з яких: недоїмка -
77 048,87 гривень, пеня - 10 824,20 гривень. 6
грудня 2013 року ФОП ОСОБА_1 було сплачено
до бюджету 72 219,15 гривень.

Отже, з урахуванням часткової сплати
податкового боргу, станом на 6 грудня 2013
року недоїмка зі сплати податкового
боргу з орендної плати за землю
становила 6 769,28 гривень, у тому числі і 1
939,55 гривень, які нараховані
відповідачу на підставі податкових
повідомлень-рішень № від 12.12.2012
року.

Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК
України, визначено, що після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні-рішенні
згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3
статті 129 ПК України, нарахування пені
закінчується у день зарахування коштів
на відповідний рахунок органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів та/або в інших
випадках погашення податкового боргу
та/або грошових зобов'язань.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою боргу
відповідачу була нарахована пеня в
сумі 35 565,36 гривень. Загальна сума пені,
яка нарахована ФОП ОСОБА_1 склала 46 389,56
гривень.

10 лютого 2014 року Жовтневою ОДПІ була
проведена камеральна перевірка ФОП
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства з орендної
плати за землю.

За результатами даної перевірки було
складено акт № 35/15-114/НОМЕР_1 від 10.02.2014
року.

На підставі даного акту позивачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 11.02.2014
року, яким до відповідача застосовані
штрафні (фінансові) санкції в сумі 14 443,81
гривень за порушення граничного строку
сплати грошового зобов'язання з
орендної плати за землю.

19 лютого 2014 року, дане податкове
повідомлення-рішення було направлене
на адресу відповідача, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців і
було отримано відповідачем 28 лютого 2014
року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Податкове повідомлення-рішення
від 11.02.2014 року не було оскаржено
відповідачем в адміністративному або
судовому порядку, доказів такого
оскарження суду не надано.

Отже, станом на момент розгляду справи
дане податкове повідомлення-рішення є
не скасованим та таким, що набрало
законної сили.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України
визначено, що стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
такому платнику податкової вимоги.

31 липня 2009 року на підставі Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» Жовтневою ОДПІ,
правонаступником якої є позивач,
сформовано першу податкову вимогу №
1/298, яку направлено на адресу
відповідача рекомендованим листом з
повідомленням. Дана вимога отримана
ОСОБА_1 13 серпня 2009 року, про що свідчить
її підпис на повідомленні про вручення
поштового відправлення.

14 вересня 2009 року податковим органом
сформовано другу податкову вимогу №
2/344, яка отримана ОСОБА_1 16 вересня 2009
року, про що свідчить її підпис на
корінці другої податкової вимоги.

Перелік підстав, наявність яких надає
можливість визначати податкові вимоги
відкликаними передбачався підпунктом
6.4.1 пункту 6.4 статті 6 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».
Аналогічні підстави визнання
податкових вимог відкликаними
передбачені статтею 60 Податкового
кодексу України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу
визначено, що якщо нарахована сума
грошового зобов'язання або податкового
боргу збільшується внаслідок їх
адміністративного оскарження, раніше
надіслане податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога не відкликаються. На суму
збільшення грошового зобов'язання
надсилається окреме податкове
повідомлення-рішення, а на суму
збільшення податкового боргу окрема
податкова вимога не надсилається.

Отже, законодавчими нормами (як Законом
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», що діяв до 1 січня 2011 року, так
і Податковим кодексом України, чинного
з 1 січня 2011 року) прямо встановлені
підстави визнання податкових вимог
відкликаними, тобто такими, що не
підлягають виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_1 починаючи з 14 вересня 2009 року
(дата формування другої податкової
вимоги) по 30 квітня 2014 року безперервно
мало податковий борг, у зв'язку з чим
вищезазначені податкові вимоги є
чинними.

Представником відповідача зазначене
не спростовано, документальних
обґрунтувань в підтвердження того, що
наведені податкові вимоги вважаються
відкликаними, не надано.

В матеріалах справи відсутні
документи, які б свідчили про наявність
підстав вважати зазначені вимоги
такими, що втратили чинність або
відкликаними.

Отже, наявними в матеріалах справи
документами підтверджено
правомірність визначеної позивачем
суми податкового боргу відповідача з
податку на прибуток та наявність
підстав для стягнення зазначеної суми
боргу в судовому порядку.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України
передбачено, що стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено наявність у
відповідача відкритих банківських
рахунків, з яких податкова інспекція
може стягнути кошти в рахунок
погашення наявного податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене,
адміністративний позов Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції міста Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків
у банку, який обслуговує платника
податків, в рахунок погашення
податкового боргу з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 67 602,65 гривень є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 14, 16, 20, 49, 54-59, 95, 126, 129,
286-287 Податкового кодексу України,
статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції міста Маріуполя Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків
у банку, який обслуговує платника
податків, в рахунок погашення
податкового боргу з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 67 602,65 гривень,
задовольнити повністю.

Стягнути заборгованість з рахунків у
банках, що обслуговують фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ
НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1), в
рахунок погашення податкового боргу з
орендної плати за землю в розмірі 67 602
(шістдесят сім тисяч шістсот дві)
гривні 65 (шістдесят п'ять) копійок.

Постанова прийнята, складена і
підписана в нарадчій кімнаті 14 липня 2014
року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
(проголошення вступної та резолютивної
частин постанови), а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бабіч С.І.