Справа № 2а-2218/5891/11
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-2218/5891/11
Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.
Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 25 квітня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради про визнання дій неправомірними
та зобов`язання нарахувати та
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на необґрунтованість
судового рішення та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. 2 ч.
1 ст. 197 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначенні та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС і має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1.

Відповідач виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в розмірі
меншому ніж передбачено вказаним вище
Законом, при цьому керувався
постановою Кабінету Міністрів України
№ 562.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плати. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Колегія суддів зазначає, що
вищевикладені приписи статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
станом на 05.07.2007 року є діючими, та на
час спірних правовідносин не
зупинялись та не змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

Разом з цим, Постановою КМУ № 562 від
12.07.2005 року, всупереч Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (яким
встановлено розмір щорічної допомоги
як величину, кратну до розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної Законом на час здійснення
виплати) встановлено конкретні розміри
такої допомоги в твердій грошовій сумі
й, зокрема, учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішення справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та Законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення вимог позивача щодо
зобов`язання відповідача
забезпечувати виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в зазначеному
розмірі до зміни в установленому
законодавством порядку ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
правовою підставою для звернення до
адміністративного суду є захист
порушених прав, свобод чи інтересів, то
право на позов у особи виникає лише
після порушення відповідачем його
права, тобто захисту підлягає вже
порушене право, а не те, яке може бути
порушено у майбутньому і щодо якого
невідомо, буде воно порушено чи ні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги заявлені позивачем за межами
строків звернення до
адміністративного суду, слід залишити
без розгляду, а щодо вимог про
зобов`язання відповідача
забезпечувати виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в зазначеному
розмірі до зміни в установленому
законодавством порядку, то в цій
частині слід відмовити.

Розглядаючи апеляційну скаргу
відповідача в межах доводів
задоволених вимог позивача, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
не вірно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та не правомірно задовольнив
вимоги за 2008-2009 роки.

Позивач мав право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат і
у 2008-2009 роках, але враховуючи приписи
частини 2 статті 99 та частини 1 статті 100
КАС України, суд першої інстанції
помилково задовольнив позовні вимоги
за межами шестимісячного строку.

Виходячи з вищевикладеного, з
врахуванням приписів частини 1 статті
202 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що судом
першої справа вирішена з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, що обумовлює
скасування постанови суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про
стягнення заборгованості, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради щодо не нарахування та невиплати
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до ст. 48 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5
мінімальних заробітних плат
неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_2 щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, виходячи із суми
мінімальної заробітної плати на момент
виплати за 2010 рік, відповідно до ст. 48 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги про визнання дій
неправомірними та зобов`язання
управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради виплатити
недоплачені суми одноразової щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2008-2009 роки - залишити без розгляду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Смілянець Е. С.