Справа № 800/349/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року м. Київ
справа № 800/349/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого суддіШведа Е.Ю.
(доповідач),суддів:Голяшкіна О.В.,
Калашнікової О.В., Стрелець Т.Г., Цуркана
М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_6 до Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України про визнання бездіяльності
неправомірною, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України (далі - Комісія), в якому просив
визнати неправомірною бездіяльність
Комісії по розгляду його скарги,
скасувати рішення Комісії від 30 січня
2014 року про відмову у відкритті
дисциплінарної справи, зобов'язати
Комісію відкрити дисциплінарне
провадження та розглянути скаргу з
прийняттям відповідного рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
суддями Одеського апеляційного
адміністративного суду ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 прийнято незаконне, на думку
позивача, рішення, яким йому відмовлено
в задоволенні позову. Позивач
повідомив Комісію про прийняття
вказаного рішення суддями, однак
заходів щодо притягнення їх до
дисциплінарної відповідальності вжито
не було. Такі дії (бездіяльність)
Комісії, вважає позивач, є
неправомірними, тому оскаржуване
рішення слід скасувати та зобов'язати
відповідача відкрити дисциплінарне
провадження щодо суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9

В письмових запереченнях Комісія
просить відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на те, що при
прийняті оскаржуваного рішення вона
діяла на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі
- Закон № 2453- VI) та Регламентом Комісії,
затвердженим її рішенням від 08 червня
2011 року № 1802/зп-11 (далі - Регламент).

Позивач, представник відповідача в
судове засідання не з'явились та
просили суд розглядати справу за їх
відсутності, в порядку письмового
провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши
обставини справи, дослідивши наявні
письмові докази, дійшов наступного
висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Центрального районного
суду міста Миколаєва від 01 серпня 2012
року позов ОСОБА_6 до УПФУ в Заводському
районі міста Миколаєва, ГУПСЗН
Миколаївської ОДА про захист права на
пенсійне забезпечення задоволено
частково. Постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2013 року в складі суддів
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволено
апеляційну скаргу ГУПСЗН
Миколаївської ОДА та скасовано
зазначену постанову суду першої
інстанції, прийнято нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Вважаючи таке рішення суддів
незаконним, а їх дії по прийняттю
такого рішення - протиправними, позивач
05 грудня 2013 року звернувся до Комісії з
відповідною скаргою (заявою). 12 грудня
2013 року до Комісії надійшла скарга
(заява) позивача, в якій він просив
притягнути до дисциплінарної
відповідальності суддів ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням Комісії від 30 січня 2014 року №
322/дп-14 відмовлено у відкритті
дисциплінарної справи за зверненням
ОСОБА_6 на дії вказаних суддів. Листом
від 11 лютого 2013 року Комісія повідомила
позивача про прийняте нею рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, Комісія
виходила з того, що у зверненні
відсутні підстави для притягнення
судді до дисциплінарної
відповідальності, передбачені статтею
83 Закону № 2453-VI.

Позивач вважає, що дії Комісії по
прийняттю вказаного рішення за
результатами розгляду його скарги
(заяви) слід визнати неправомірними та
зобов'язати її розглянути питання про
притягнення суддів до дисциплінарної
відповідальності.

Спірні правовідносини регулюються
Законом № 2453 та Регламентом Комісії.

Частиною першою статті 6 КАС
України встановлено, що кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з приписами частини першої
статті 55 Конституції України, пункту
другого мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України № 9-зп від
25 грудня 1997 року (справа за зверненням
жителів міста Жовті Води) будь-яка
особа має право звернутись до суду,
якщо її права порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

З аналізу наведених норм та висновку
Конституційного Суду України
вбачається, що адміністративний суд
під час розгляду справи повинен
встановити факт або обставини, які б
свідчили про порушення прав, свобод чи
інтересів позивача з боку відповідача.

У відповідності до положення частини
другої статті 84 Закону № 2453-VI право на
звернення зі скаргою (заявою) щодо
поведінки судді, яка може мати
наслідком дисциплінарну
відповідальність судді, має кожен, кому
відомі такі факти.

Скориставшись передбаченим частиною
другою статті 84 Закону № 2453-VI правом на
звернення, позивач звернувся до
Комісії зі скаргою (заявою) щодо
неправомірної поведінки суддів ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якій просив
притягнути їх до дисциплінарної
відповідальності.

Підстави притягнення судді до
дисциплінарної відповідальності у
порядку дисциплінарного провадження
визначені частиною першою статті 83
Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 85 Закону № 2453-VI здійснення
дисциплінарного провадження стосовно
суддів місцевих та апеляційних судів
належить до відання Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України.

Питання про відкриття дисциплінарної
справи чи відмову в її відкритті
вирішує Комісія (частина сьома статті 86
Закону № 2453-VI).

Суд вважає, що права особи, яка
звернулася зі скаргою (заявою) щодо дій
судді, в дисциплінарному провадженні
певним чином обмежені правом на
подання скарги (заяви) на дії судді та
правом на розгляд такої скарги (заяви) з
дотриманням Комісією процедури
розгляду та процедури прийняття
рішення.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що позивач не є суб'єктом
правовідносин щодо притягнення до
дисциплінарної відповідальності
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, оскільки
оскаржуване рішення не стосується його
прав, свобод або інтересів, а відтак
вказане рішення не може порушити права,
свободи або інтереси позивача.

Разом з тим, оскільки позивач має право
на розгляд поданої ним скарги (заяви),
суд перевіряє дотримання Комісією
процедури її розгляду та прийняття
рішення, передбаченої Законом № 2453-VI.

Відповідно до частини першої статті 84
Закону № 2453-VI дисциплінарне
провадження - це процедура розгляду
органом, визначеним законом, звернення,
в якому містяться відомості про
порушення суддею вимог щодо його
статусу, посадових обов'язків чи
присяги судді.

Згідно з частиною першою статті 90,
пунктів вісім, дев'ять частини першої
статті 91 Закону № 2453-VI, Комісія є
постійно діючим колегіальним органом у
системі судоустрою України, який,
зокрема, розглядає заяви та
повідомлення про дисциплінарну
відповідальність суддів місцевих та
апеляційних судів та за наявності
підстав порушує дисциплінарні справи і
здійснює дисциплінарне провадження;
приймає рішення за результатами
дисциплінарного провадження і за
наявності підстав застосовує
дисциплінарне стягнення до суддів
місцевих та апеляційних судів.

Аналогічні положення закріплені в
Регламенті, який визначає порядок
роботи Комісії, та процедуру розгляду
питань, віднесених до її компетенції
Законом № 2453-VI та іншими
нормативно-правовими актами.

Дисциплінарну справу щодо судді не
може бути порушено за заявою чи
повідомленням, що не містять
відомостей про наявність ознак
дисциплінарного проступку судді, а
також за анонімними заявами та
повідомленнями (частина четверта
статті 84 Закону № 2453-VI).

Порядок здійснення дисциплінарного
провадження щодо судді встановлений
статтею 86 Закону № 2453-VI та Регламентом.

Відповідно до положень статті 86 Закону
№ 2453-VI перевірка даних про наявність
підстав для відкриття дисциплінарної
справи та притягнення судді до
дисциплінарної відповідальності
здійснюється членом Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України (частина друга), який за
результатами перевірки складає
висновок з викладенням фактів та
обставин, виявлених у ході перевірки,
та пропозицією про відкриття чи
відмову у відкритті дисциплінарної
справи, який разом із зібраними у
процесі перевірки матеріалами
передається на розгляд Комісії
(частина шоста), яка в свою чергу,
вирішує питання про відкриття
дисциплінарної справи чи відмову в її
відкритті (частина сьома), розглядає
дисциплінарну справу (частина дев'ята),
приймає рішення у дисциплінарній
справі більшістю від загального складу
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України (частина перша статті 87).

Аналізуючи дії відповідача, суд дійшов
висновку, що Комісія дотрималась
процедури розгляду скарги (заяви)
позивача, за наслідками якої прийнято
рішення відповідно до норм Закону.

Крім того, необхідно зазначити
наступне. Як вбачається з матеріалів
справи, позивач фактично не
погоджується з постановою суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 від 21 березня 2013 року.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні № 2-рп/2011 від 11 березня 2011 року
зазначив, що давати оцінку
процесуальним діям суддів щодо
розгляду конкретної судової справи
може лише апеляційна і касаційна
інстанції при перегляді судових
рішень.

Таким чином, давати оцінку
процесуальним рішенням та діям суддів
щодо розгляду конкретної судової
справи можуть лише вищестоящі судові
інстанції при перегляді судових
рішень. При цьому, Комісія не наділена
повноваженнями переглядати судові
рішення, встановлювати або оцінювати
обставини справи, вирішувати питання
про достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, а також
перевіряти законність і
обґрунтованість судових рішень.

Відповідно до підпункту «d» пункту 2
Принципу 1 Рекомендацій № (94) 12
«Незалежність, дієвість та роль
суддів», ухвалених Комітетом Міністрів
Ради Європи на 518 засіданні заступників
міністрів 13 жовтня 1994 року судді
повинні приймати свої рішення цілком
незалежно і мати змогу діяти без
обмежень, без неправомочного впливу,
підбурення, тиску, погроз,
неправомочного прямого чи непрямого
втручання, незалежно з чийого боку та з
яких мотивів воно б не здійснювалось. У
законі мають бути передбачені санкції
проти осіб, які намагаються у такий
спосіб впливати на суддів. Судді мають
бути цілком вільними у винесенні
неупередженого рішення у справі, яку
вони розглядають, покладатись на своє
внутрішнє переконання, власне
тлумачення фактів та чинне
законодавство. Судді не зобов'язані
давати звіт щодо справ, які знаходяться
в їх провадженні, ніякій особі, яка не
належить до системи судової влади.

Отже, питання про законність прийнятих
рішень, а відповідно, і про допущені
суддею порушення норм процесуального
права, можуть бути вирішені лише
відповідним судом у встановленому
процесуальним законом порядку.

Як встановлено судом, скориставшись
правом касаційного оскарження, позивач
оскаржив постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2013 року. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України
вказана постанова залишена без змін.

Комісією, не встановлено умисного
порушення норм права чи неналежного
ставлення до службових обов'язків з
боку суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 При
цьому, суд зазначає, що позивач не надав
суду доказів, які б могли спростувати
законність рішення Комісії від 30 січня
2014 року № 322/дп-14 та її дії по прийняттю
вказаного рішення, розгляді скарги
(заяви) позивача.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Комісії відкрити дисциплінарну справу
щодо суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд
зазначає, що ці вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки є похідними від
позовних вимог про визнання
бездіяльності неправомірною,
скасування рішення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що Комісія прийняла законне
та обґрунтоване рішення, не допустила
протиправних дій при його прийнятті,
діяла на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
зібраними під час розгляду справи,
позовні вимоги про визнання
бездіяльності неправомірною,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії задоволенню не
підлягають, оскільки при розгляді
скарги (заяви) позивача Комісією
дотримані положення чинного
законодавства, а порушень прав, свобод
та інтересів позивача встановлено не
було.

За таких обставин, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову повністю.

Керуючись статтями 160-163, 167, 1711 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6
до Вищої кваліфікаційної комісії
суддів України про визнання
бездіяльності неправомірною,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постанова є остаточною і не підлягає
перегляду в апеляційному чи
касаційному порядку.

Головуючий суддя: Е.Ю. Швед

Судді: О.В. Голяшкін

О.В. Калашнікова

Т.Г. Стрелець

М.І. Цуркан