Справа № 808/2800/14
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року 12:20Справа №
808/2800/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод «Перетворювач»

до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції

про визнання протиправними
та скасування постанов,

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

25 квітня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький завод «Перетворювач»
(далі - позивач або ПАТ «ЗЗ
«Перетворювач») до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (далі - відповідач або
Ленінський ВДВС), в якому позивач
просить суд:

- визнати протиправною та
скасувати постанову від 21.02.2013 ВП №36538324
про стягнення з ПАТ «ЗЗ «Перетворювач»
виконавчого збору у розмірі 18446,56 грн.;

- визнати протиправною та
скасувати постанову від 16.04.2014 ВП №43024022
про відкриття виконавчого провадження
про стягнення з позивача на користь
відповідача виконавчого збору у
розмірі 18446,56 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що при винесені
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 21.02.2013 року, ВП №
36538324 державним виконавцем Ленінського
ВДВС Запорізького МУЮ не було
дотримано вимог чинного законодавства,
оскільки Постанова про відкриття
виконавчого провадження від 14.02.2013 року
ВП № 36538324 не була направлена позивачу у
передбачений законом строк та спосіб,
що унеможливило в свою чергу
добровільне виконання Наказу у строк,
встановлений державним виконавцем - до
20.02.2013 і, як наслідок, спричинило
винесення незаконної постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 21.02.2013 року, ВП № 36538324, а у
подальшому - і Постанови про відкриття
виконавчого провадження від 16.04.2014
року, ВП № 43024022 ( про стягнення з
позивача на користь відповідача
виконавчого збору. При цьому фактично
заборгованість, про яку йдеться в
Постанові про відкриття виконавчого
провадження від 14.02.2013 року ВП № 36538324
позивачем було погашено добровільно.

Ухвалою суду від 28 квітня 2014 року
позовна заява залишена без руху до 28
травня 2014 року.

Позивач усунув недоліки позовної
заяви.

Ухвалою суду від 30 травня 2014 року було
відкрито провадження по зазначеній
справі, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду на 05 червня 2014 року.

05 червня 2014 року від представників
сторін надійшли заяви (вх.№21873 та
вх.№21875) про розгляд справи за їх
відсутності в порядку письмового
провадження (з урахуванням обставин
викладених в адміністративному позові,
додаткових поясненнях та запереченнях
на адміністративний позов).

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи клопотання сторін про
розгляд справи без участі їх
представників, положення частини 4
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд ухвалив
перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

У зв'язку з розглядом справи в порядку
письмового провадження, суд, керуючись
частиною 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не здійснював фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи та надані
сторонами докази, 14.02.2013 року державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Персидською Т.О. за
результатами розгляду заяви стягувача
(ТОВ «НВП «Преобразователь-комплекс»)
про примусове виконання наказу
господарського суду Запорізької
області № 5009/4093/12 від 01.02.2013 року (надалі
- Наказ) винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження, ВП
№ 36538324 та надано строк позивачу на
добровільне виконання Наказу до 20.02.2013
року.

Зазначена постанова була отримана
позивачем 25.02.2013 року (що
підтверджується: копією журналу
реєстрації вхідних документів №33-17 та
відміткою на повідомленні про вручення
поштової кореспонденції, які долучені
до матеріалів справи), про що
відповідача було повідомлено листом
вих.№ 35/50 від 26.02.2013 року. Крім того,
зазначеним листом позивач повідомив
відповідача про те, що ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 19.02.2013 року по справі №
5009/4093/12 позивачу було надано відстрочку
виконання рішення господарського суду
Запорізької області по справі №
5009/4093/12, на виконання якого було надано
Наказ, на 12 місяців (до 19.02.2014). У зв'язку
із чим на підставі ст.37 Закону України
«Про виконавче провадження» (надалі -
Закон), позивач просив відповідача
зупинити виконавче провадження з
виконання Наказу (вказаний лист
долучено до матеріалів справи).

05.03.2013 року державним виконавцем
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Персидською Т.О. було прийнято
постанову про зупинення виконавчого
провадження до розгляду справи по суті
(п.2 цієї постанови).

Листом за вих.№ 35/21 від 21.02.2014 року
позивач повідомив відповідача про те,
що ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.02.2014 року по
справі №5009/4093/12 позивачу було надано
розстрочення з виконання рішення
господарського суду Запорізької
області у справі № 5009/4093/12, відповідно
до якого було видано Наказ на 12 місяців,
рівними частинами, починаючи з 01.03.2014
року по 01.02.2015 (вказаний лист долучено
до матеріалів справи).

Листом за вих.№ 35/54 від 15.04.2014 року
позивач повідомив відповідача про
добровільне погашення суми
заборгованості перед ТОВ «НВП
«Перетворювач-комплекс» платежами
28.02.2014 року, 01.04.2014 року та 15.04.2014 року. До
листа були додані платіжні доручення:
№813 від 15.04.2014, №618 від 01.04.2014, №240 від
28.02.2014, про що зазначено в додатках
(вказаний лист долучено до матеріалів
справи).

16.04.2014 року позивачем було отримано
нарочно у відповідача постанову про
закінчення виконавчого провадження, ВП
№ 36538324. У постанові було зазначено, що
виконавчий збір та витрати на
проведення виконавчих дій не стягнуто.

Також, як зазначив позивач, лише під час
отримання вищезазначеної постанови
про закінчення виконавчого
провадження ним було отримано у
відповідача копію постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 21.02.2013 року, ВП № 36538324. Вказана
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору від 21.02.2013 року, ВП №
36538324 зареєстрована в журналі
реєстрації вхідних документів 17.04.2014 за
№774.

Крім того, 16.04.2014 позивачем отримана
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 16.04.2014 ВП №43024022 по
стягненню з позивача виконавчого збору
у розмірі 18446,56 грн.

Не погодившись з постановою про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 21.02.2013 року, ВП № 36538324 та з
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 16.04.2014 ВП №43024022 по
стягненню виконавчого збору, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 за
№606-XIV зі змінами та доповненнями (далі -
Закон №606-XIV).

За загальним правилом, встановленим
частиною 1 статті 2 вказаного Закону
№606-XIV, примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17
Закону №606-XIV, накази господарського
суду є виконавчими документами, які
підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Відповідно до частини 1 статті 6 цього
Закону, державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частина 1 статті 25 Закону №606-XIV
передбачає обов'язок державного
виконавця прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання і цей документ
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, та пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно з абзацом 2 частини 2 зазначеної
статті, у постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 27
Закону №606-XIV, державний виконавець у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 28
Закону №606-XIV, у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі сгягувачу за виконавчим
документом.

В пункті 6 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 3 від
13.12.2010 року та в пункті 6 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 5 від 21.05.2012 «Про внесення
змін до постанови Пленуму ВАСУ від 13
грудня 2010 року №3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» зазначено, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі. Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

Статтею 31 Закону №606-XIV встановлено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчою провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Отже, підставою для винесення
державним виконавцем постанови про
стягнення виконавчого збору є
невиконання боржником рішення у строк,
встановлений постановою про відкриття
виконавчого провадження, за умови
обізнаності боржника про таку
постанову та про строк в який він може
добровільно сплатити борг.

Згідно з ч. 1 статті 35 Закону №606-XIV за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до вимог статті 11 Закону
№606-XIV, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Таким чином, проаналізувавши
вищезазначені норми чинного
законодавства суд зазначає, що
необхідними передумовами для
винесення постанови про стягнення
виконавчого збору з боржника, є
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження у
встановленому чинним законодавством
порядку, її вручення боржнику у
встановлений законом строк та спосіб,
та невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений державним виконавцем у
постанові про відкриття виконавчого
провадження.

Таким чином, при винесені постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 21.02.2013 року, ВП № 36538324 державним
виконавцем Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ не було дотримано
вищенаведених вимог чинного
законодавства, оскільки Постанова про
відкриття виконавчого провадження від
14.02.2013 року ВП №36538324 не була направлена
позивачу у передбачений законом строк
та спосіб, що унеможливило в свою чергу
добровільне виконання Наказу у строк,
встановлений державним виконавцем - до
20.02.2013 (про що зазначалось вище) і, як
наслідок, спричинило винесення
незаконної постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 21.02.2013
року, ВП № 36538324, а у подальшому -
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 16.04.2014 ВП №43024022 по
стягненню з позивача виконавчого збору
у розмірі 18446,56 грн.

Це підтверджується зокрема наступним.

Маючи офіційні дані (відмітка в реєстрі
відправленої та отриманої поштової
кореспонденції) про те, що позивачем
отримано постанову про відкриття
виконавчого провадження від 14.02.2013
року, ВП № 36538324 лише 25.02.2013 року (в той
час коли строк на добровільне
виконання Наказу був встановлений до
20.02.2013) відповідач, в порушення ст.6, 11, 35
Закону №606-XIV не вжив заходів для
уникнення порушень прав боржника -
позивача та не виніс постанову про
відкладення проведення виконавчих дій,
що призвело до порушення прав. При
цьому, наявність постанови про
зупинення проведення виконавчих дій,
та інформація про те, що з 19.02.2013
виконання Наказу відстрочено на рік
(тобто фактично позивач у строк для
добровільного виконання мав всі
документи, які б у унеможливлювали
винесення постанови про стягнення
виконавчого збору) не вплинуло на
рішення відповідача винести постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 21.02.2013 року, ВП № 36538324.

Також, відповідачем порушено частину 1
ст.28 Закону №606-XIV, яка передбачає
винесення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 21.02.2013
року, ВП № 36538324 у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, оскільки, як
зазначалось вище, Постанова про
відкриття виконавчого провадження від
14.02.2013 року ВП № 36538324 була отримана
позивачем лише 25.02.2014, в той час як строк
для добровільного виконання Наказу був
визначений - до 20.02.2014 року, а з 19.02.2014
року позивачу було надано відстрочку
по виконанню Рішення, на виконання
якого було видано Наказ.

Крім того, відповідно до вимог статті 31
Закону №606-XIV копії постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження надсилаються
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 36538324, якою було надано
строк для добровільного виконання
рішення до 20.02.2013 була направлена
Позивачу рекомендованим листом
кур'єрською службою, лише 21.02.2013, тобто
вже після того як закінчився строк
добровільного виконання, що
підтверджується поштовим конвертом з
відміткою ТОВ «Кур'єр» про прийняття її
- 21.02.2013.

Отримана ж Позивачем ця постанова була
лише 25.02.2013 (про що є відмітка в реєстрі
№93/1 відправленої та отриманої
кореспонденції з повідомленням), тому
державний виконавець повинен був
знати, що фактично Позивач позбавлений
можливості скористатись наданим
строком на добровільне виконання.

Таким чином, безпідставне винесення
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 21.02.2013 року, ВП №
36538324 в свою чергу спричинило
безпідставне винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження від
16.04.2014 ВП №43024022 по стягненню з позивача
виконавчого збору у розмірі 18446,56 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням вказаних обставин суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Виходячи вимоги вищезазначеної статті
слід присудити з Державного бюджету
України документально підтверджену
суму сплаченого судового збору.

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись 69, 70, 71, 158 - 163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод «Перетворювач» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
Постанову державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції від 21.02.2013
ВП № 36538324 про стягнення з ПАТ
Запорізький завод «Перетворювач»
виконавчого збору у розмірі 18446,56 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати
Постанову державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції від 16.04.2014
ВП № 43024022 про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з ПАТ
Запорізький завод «Перетворювач» на
користь Ленінського ВДВС ЗМУЮ
виконавчого збору у розмірі 18446,56 грн.

4.Повернути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод «Перетворювач» ()
судовий збір у розмірі (сімдесят три)
гривень 08 (вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П. Бойченко