Справа № 813/3851/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3851/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі :
головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати» до
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкового
повідомлення - рішення,-
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати» (далі -
ТзОВ «ДМЗ «Карпати») звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова,
відповідач), у якому просить суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
грошового зобов'язання ТзОВ «ДМЗ
«Карпати» з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 613 278,75
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вказане
податкове повідомлення-рішення є
протиправним і підлягає скасуванню,
оскільки прийняте відповідачем на
підставі висновків, які ґрунтуються не
на первинних облікових звітних
документах, а виключно на припущеннях.
Вважає, що підставою для включення
витрат які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визначаються на
підставі документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення та зберігання
яких передбачено правмилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених ПК України.
Господарські операції із
контрагентом-ТОВ «НВП Армет» були
оформлені відповідними первинними
документами а відтак висновки
відповідача є безпідставними.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, надала суду пояснення
аналогічні доводам, викладеним у
позові, просила суд задовольнити позов
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив у повному обсязі з
підстав, викладених в поданих суду
письмових запереченнях (а.с.76-88).
Додатково пояснив, що Миколаївська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Львівській області при перевірці діяла
в межах норм ПК України. Просив суд
відмовити у задоволенні позову
Заслухавши пояснення представників
сторін, свідка, дослідивши подані
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати»
зареєстроване 11.01.2012 року Виконавчим
комітетом Новороздільської міської
ради Львівської області, номер запису
Код суб'єкта господарювання за
Місцезнаходження суб'єкта
господарювання відповідно до
область, м. Новий Розділ,
Взято на податковий облік в органах
державної податкової служби 17.01.2012 року
на обліку в Миколаївськіц ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
У період, який перевірявся, суб'єкт
господарювання був платником: по
податку на прибуток; податку на додану
вартість; податку з доходів фізичних
осіб, єдиного соціального внеску; збору
за першу реєстрацію колісних
транспортних засобів, екологічного
податку; збору за спеціальне
використання поверхневих та підземних
У періоді, за який проводилася
перевірка, відповідно до свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 25.01.2012 року №200022283,
виданого ДПІ у Миколаївському районі
Львівської області, індивідуальний
Судом встановлено, що головними
державними ревізорами-інспекторами
відділу організації та супроводження
перевірок платників податків
управління податкового та митного
аудиту, управління боротьби з
відмиванням доходів, одержаних
злочинним шляхом Головного управління
Міндоходів у Львівській області в
період з 26.03.2014 року по 08.04.2014 року була
проведена позапланова документальна
перевірка Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати», з питань що стали предметом
оскарження акта планової виїзної
документальної перевірки ТзОВ «ДМЗ
«Карпати» від 18.02.2014 року №13/22-01/37958251 за
період з 17.07.2012 року по 31.12.2012
року(заперечення від 27.02.2014 року №13/166).
За результатами перевірки
складено акт від 15.04.2014 року
№29/13-01-22-01/37958251 (далі - акт перевірки)
(а.с.34-75), у висновках якого зафіксовано
порушення позивачем п.п.44.1, п.44.3 ст.44,
пп.135.5.4 п.135.5, п.135.2, п.135.1 ст.135, п.137.10
ст.137, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.6
ст.138,пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI
(із змінами і доповненнями), в
результаті чого занижено податкове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємства на загальну суму 490 623,00
грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 490 623,00
грн.(в т.ч. за 4 квартал 2012 року - 490 623,00
Таких висновків податковий орган
дійшов аналізуючи господарські
правовідносини позивача з ТзОВ «НВП
Зокрема перевіряючим органом
встановлено, що провести зустрічну
звірку по контрагенту неможливо,
оскільки такий не знаходиться за
юридичною адресою та не надано
податковому органу первинних
документів. Вказане підтверджується
актом про неможливість проведення
зустрічниї звірки ТзОВ «НВП «Артмет»,
складеного ДПІ у Печерському районі
м.Києва Харківської області №596/22-9/37044326
від 14.02.2013 року(а.с.141-146).
На підставі акта перевірки від
15.04.2014 року №29/13-01-22-01/37958251 податковий
орган 06 травня 2014 року прийняв
податкове повідомлення - рішення
грошового зобов'язання.
Під час розгляду справи
встановлено, що фактичною підставою
для визначення позивачу суми грошового
зобов'язання слугувала інформація
встановлена при перевірці контрагента
позивача по ланцюгу постачання, за
наслідками якої встановлено, що
правочин, укладений між позивачем та
контрагентом - ТзОВ «НВП «Артмет» є
таким, що не спрямований на реальне
настання правових наслідків.
Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового
застосування адміністративними судами
окремих приписів Податкового кодексу
України та Кодексу адміністративного
судочинства України» визначено, що з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції,
протиправності формування витрат та
податкового кредиту для цілей
визначення об'єкта оподаткування
належить з'ясувати, зокрема, такі
обставини, як: рух активів у процесі
здійснення господарської операції,
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
При розв'язанні відповідних
спорів судам варто враховувати принцип
офіційного з'ясування обставин справи,
передбачений частинами четвертою та
п'ятою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
(лист Вищого адміністративного суду
України від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 «Щодо
підтвердження даних податкового
Враховуючи вищенаведене, суд
дійшов висновку про необхідність
перевірки під час розгляду даної
справи висновків податкового органу
про порушення позивачем вимог діючого
законодавства, які були покладені в
основу прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення.
До спірних правовідносин має
застосовуватися саме та редакція
закону, яка була чинною на момент їх
виникнення, оскільки згідно зі ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи (постанова
Верховного Суду України від 20
листопада 2012 р. у справі № 3-52гс12).
Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
(який є основою будь-якого іншого
обліку) господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Відповідно до ст.1 зазначеного Закону,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до вказаного Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.4 Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, первинні документи (на
паперових і машино зчитувальних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.
Вирішуючи спір, суд керується
принципом законності та виходить з
положень Конституції України,
відповідно до частини 2 статті 19 якої,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Одночасно
Конституцією встановлено, що правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом. Згідно
зі статтею 92 Конституції України
виключно законами України
встановлюються система оподаткування,
Відповідно до п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83
Податкового кодексу України для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
документи, визначені цим Кодексом;
податкова інформація; експертні
висновки; судові рішення; інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.
Згідно п. 2 «Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства»,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010 №984 та зареєстрованого Мінюстом
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
документи, визначені цим Кодексом:
податкова інформація; експертні
висновки; судові рішення; інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.
Документальна перевірка проводиться
на підставі податкових декларацій
(розрахунків), а також отриманих в
установленому законодавством порядку
органом державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Приписами «Методичних
рекомендацій щодо порядку організації
та проведення перевірок платників
податків», наказ ДПС України від 31
жовтня 2012 року №948 (Методичні
рекомендації), які розроблено
відповідно до вимог Податкового
кодексу України та Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»,
для застосування посадовими
(службовими) особами органів державної
податкової служби при організації
документальних перевірок платників
податків з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, а також фактичних
перевірок щодо дотримання порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі
свідоцтв про державну реєстрацію,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами),
Доперевірочний аналіз є
невід'ємною частиною процесу
підготовки до проведення
документальних перевірок дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства та фактичних перевірок і
здійснюється на підставі інформації,
отриманої від відповідних структурних
підрозділів, а також іншої наявної в
органі ДПС інформації щодо платника
податків, отриманої як з внутрішніх,
так і зовнішніх джерел.
При організації документальних
перевірок доперевірочний аналіз
здійснюється з опрацюванням:
а) загальних реєстраційних даних;
б) показників фінансової (за
наявності) та податкової звітності (при
виявлених розбіжностях проаналізувати
в) інформації про пов'язаних осіб;
г) інформації, отриманої з ДКЦПФР,
про укладені угоди з цінними паперами;
д) інформації, отриманої від інших
е) інформації щодо проведених
операцій з нерезидентами;
є) інформації із відкритих джерел
(ЗМІ, Інтернету тощо);
ж) інформації щодо взаємовідносин
з будь-якими контрагентами;
з) інформації щодо застосування
платником податків схем ухилення від
оподаткування або схем мінімізації (за
і) іншої інформації щодо платника
податків, яка може бути використана при
проведенні доперевірочного аналізу, з
метою визначення можливих ризиків
порушень платником податків чинного
законодавства та питань, що підлягають
першочерговій перевірці.
Суд зазначає, що відповідно до п. 3
Порядку результати документальних
перевірок оформлюються у формі акта
або довідки. У разі встановлення під
час перевірки порушень складається
акт, а у разі відсутності порушень -
Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
Акт документальної перевірки
повинен містити систематизований
виклад виявлених під час перевірки
фактів порушень норм податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби (п.4 Порядку).
Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку за
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.
Факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
Відповідно до п. 5 розділу ІІ
Порядку результати документальної
перевірки дотримання податкового
законодавства групуються за окремими
видами податків і зборів та у розрізі
податкових періодів. В цій частині акта
(довідки) перевірки відображаються
задекларовані платником податків у
податковій та іншій звітності
показники, результати перевірки цих
показників та робиться відповідний
запис щодо встановлення або
невстановлення порушень. При цьому до
акта (довідки) перевірки додаються
відповідні аналітичні таблиці.
У разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно:
- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
- зазначити первинні документи,
на підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;
- у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів.
Відповідно до пп.54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Відповідно до п.58.1. ст. 58 ПК
України у разі коли за результатами
перевірки контролюючий орган
встановлює факт невідповідності суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.
Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ПК
України об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Згідно з п.135.1 ст. 135 ПК України
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
доходу від операційної
діяльності, який визначається
відповідно до пункту 135.4 цієї статті;
інших доходів, які визначаються
відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за
винятком доходів, визначених у пункті
135.3 цієї статті та устатті 136 цього
В силу норм п. 135.2 ст. 135 ПК України
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Відповідно до пп.135.4.1.п. 135.4. ст. 135
ПК України дохід від операційної
діяльності визнається в розмірі
договірної (контрактної) вартості, але
не менше ніж сума компенсації, отримана
в будь-якій формі, в тому числі при
зменшенні зобов'язань, та включає дохід
від реалізації товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.
П.137.1. ст. 137 ПК України передбачає,
що дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар.
Дохід від надання послуг та
виконання робіт визнається за датою
складення акта або іншого документа,
оформленого відповідно до вимог
чинного законодавства, який
підтверджує виконання робіт або
Відповідно до п. 138.1. ст. 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
витрат операційної діяльності,
які визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті:
інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
крім витрат, визначених у пунктах
138.3 цієї статті та у статті 139 цього
Пп.138.1.1. п. 138.1 ст. 138 встановлено, що
витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
В силу норм п.138.2. ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Виходячи з норм пп. 139.1.9. п. 139.1 ст.
139 ПК України витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку, не включаються до
Отже, виходячи з вимог наведених
норм ПК України, підтвердженням витрат,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток є відповідні розрахункові,
платіжні та інші первинні документи,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку та нарахування
податку, підставою для нарахування
податкового кредиту та податкового
зобов'язання з ПДВ є податкова
Позивачем, на підтвердження
взаємовідносин з ТзОВ «НВП «Армет»
долучено до матеріалів справи копії
всіх первинних документів, які були
підставою для відображення таких
господарських операцій у
бухгалтерському та податковому
- копію контракта №19/10-1 від 19.10.2012
- копії видаткових накладних №РН-000065
від 06.11.2012 року на загальну суму 1 880 400,00
грн.( а.с.20), №РН-000062 від 22.10.2012 року на
загальну суму 1 221 000,24 грн.(а.с.27);
- копії товарно - транспортних
накладних 01 АБ від 22.10.2012 року(а.с.21), 01 АБ
від 22.10.2012 року (а.с.22) ;
- копію договору №ДМЗК-383 від
10.10.2012 року(а.с.23-25)
-копія специфікації №1 до
договору № ДМЗК- 383 від 10.10.2012 року
-копія накладної про повернення
постачальнику №1 від 06.11.2012 року на
загальну суму 1 221 000,24 грн.(а.с.29);
- договір зберігання №06/11-12 від
06.11.2012 року(а.с.30-31);
-копія акта прийому-передачі до
договору зберігання №06/11-12 від 06.11.2012
Суд зазначає, що первинні
документи, якими позивач доводить
здійснення господарських операцій з
вищезазначеним контрагентом,
оформлені належним чином, такі
досліджувались під час перевірки,
містять необхідні реквізити, повністю
відображають зміст господарських
операцій ТзОВ «НВП «Армет» і не мають
недоліків, які б свідчили про їх
невідповідність вимогам до первинних
документів. Вказана обставина не
спростовується висновками перевірки
та не заперечується представником
За приписами п. 44.1. ст. 44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України
від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996).
Відповідно пункту 2.1 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року №
88 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704, первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
Первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції (п. 2.4
Судом встановлено, що в ході
ревізори-інспектори не зверталися до
ТОВ «ДМЗ «Карпати» з вимогою надати до
перевірки будя-які інші документи, які
підтверджують використання придбаних
ТОВ «ДМЗ «Карпати» у ТОВ «НВП «Армет»
товарно - матеріальних цінностей у
господарській діяльності, перелік
ненаданих або, на думку контролюючого
органу, відсутніх документів не
визначений і в акті перевірки, про те
такі документи можуть бути надані
підприємством на запит контролюючих
органів у встановлені законодавством
Як вбачається з акта перевірки,
висновки податкового органу
ґрунтуються також на висновках
податкового органу за результатами
перевірки контрагента позивача. Так,
відповідачем при перевірці було
використано акт «про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «НВП
«Армет» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за листопад 2012 року».
Даючи правову оцінку такому акту,
суд враховує, що зустрічні звірки
проводяться податковими органами
відповідно до п.п.73.5 статті73
Податкового кодексу України з метою
отримання податкової інформації. При
цьому, зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження господарських виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків, що здійснювалися між ними,
для з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку платника
податків. Зустрічні звірки не є
перевірками і проводяться в порядку
визначеному Кабінетом Міністрів
України. За результатами зустрічних
звірок складається довідка, яка
надається суб'єкту господарювання у
десятиденний термін.
Відповідно до п. 1 Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2010р. № 1232
зустрічна звірка полягає у зіставленні
даних первинних бухгалтерських та
інших документів суб'єкта
господарювання, що здійснюється
органами державної податкової служби,
з метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.
З аналізу вказаних норм
вбачається, що зустрічна звірка є
заходом інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, в той час,
як функція податкового органу щодо
контролю за дотриманням податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
реалізується останніми шляхом
проведення перевірок у випадках та в
порядку, встановленому Податковим
Таким чином, за своєю правовою
природою акт про неможливість
проведення зустрічної звірки не є
актом перевірки контролюючого органу
та не може містити в собі аналізу
господарських операцій платника
податків та висновків про нікчемність
укладених ним договорів.
Оцінюючи дані факти, суд надає
перевагу письмовим доказам (первинним
документам) та поясненням позивача, а
також враховує, що про реальність
господарських операцій позивача з
контрагентом свідчить той факт, що
товари отримані від зазначених
контрагентів були реально обліковані
підприємством та використані у власній
господарській діяльності. Достовірних
фактів, які б викликали сумнів в
реальності придбання таких у суду
Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Згідно з с.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
Згідно з практикою Європейського
суду з прав людини у справі «БУЛВЕС»АД
проти Болгарії» (заява № 3991/03)
Європейський суд з прав людини у своєму
рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ вдруге, а
також: сплачувати пеню. На думку суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між: вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.
Вказана правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
31 січня 2011 року справа №21-47а10.
Вищенаведений висновок Європейський
суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре
проти Болгарії», у пункті 23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Утім, зазначив суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.
Європейський суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
Представлені позивачем суду докази
свідчать про підстави виникнення
цивільних прав та обовязків, а також
про фактичне здійснення господарських
операцій Товариством та його
контрагентом , та є достатніми доказами
на підтвердження здійснення останніх.
Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Положення ст. 9
КАС України передбачає, що суди при
вирішенні справи керуються принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом
У відповідності до вимог ст.71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, суд дійшов висновку,
що відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх та
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятого ним рішення.
Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове
рішення в адміністративній справі», в
разі задоволення позову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи його окремих положень
суд повинен зазначити про це в судовому
рішенні та одночасно застосувати один
із встановлених законом способів
захисту порушеного права позивача: про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних
повноважень як способу захисту
порушеного права позивача
застосовується тоді, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту прийняття такого акта.

З огляду на викладене вище та з
врахуванням встановлених обставин
справи суд вважає, що зазначені в акті
перевірки від 15.04.2014 року висновки
податкового органу про порушення
позивачем норм податкового
законодавства є необґрунтованими та не
знайшли свого підтвердження зібраними
у справі належними та допустимими
доказами, а тому адміністративний
позов про визнання протиправними та
скасування прийнятого на підставі
таких висновків податкового
повідомлення-рішення є обгрунтованим
та такий слід задовольнити.

Відповідно до ст. 94 КАС України, на
користь позивача слід стягнути з
Державного бюджету України 487,20 грн.
судового збору, сплаченого при подачі
позову до суду.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Миколаївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 06.05.2014 року
№.

3.Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дослідно -
механічний завод «Карпати» 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
коп. сплаченого при подачі позову до
суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повний текст постанови складено 01
серпня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.