Справа № 591/1135/14-а
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1135/14-а Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року Зарічний районний
суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді
- КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Сотник К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
першого заступника начальника
Сумської митниці Міндоходів Микула
Олександра Олександровича

про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і свої
вимоги мотивує тим, що постановою
першого заступника начальника
Сумської митниці Міндоходів Микула О.О.
в справі про порушення митних правил №
0045/80502/14 від 05.02.2014року, його було
притягнено до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного
кодексу України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 8500 грн.. Вказану
постанову вважає протиправною та
просить скасувати її виходячи з
наступного: 21.01.2013року через митний
пост «Славутич» Чернігівської області
позивачем було ввезено для особистого
управління та комерційного
призначення на територію України
автомобіль «BMW-523 І», ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 (польська
реєстрація), випуск 22.12.1999рік.
Переміщення автомобіля на митну
територію України було здійснено за
спрощеною процедурою на підставі
Конвенції «Про тимчасове ввезення» від
26.06.1990 року (Стамбульська конвенція) та
ст. 189 Митного Кодексу України.
Автомобіль «BMW-523 І» належить на праві
власності польському підприємству -
фірма «Генесія Груп» Товариство з
обмеженою відповідальністю, що
підтверджується реєстраційним
документом серії НОМЕР_3. Транспортний
засіб було надано ОСОБА_1 в особисте
управління на підставі Договору
доручення № 18/01/2013/Д від 18.01.2013 року, за
яким позивач прийняв на себе доручення
здійснювати пошук водіїв, які мають
посвідчення водіїв категорій С + Е, D,
пошук машиністів екскаваторів на
території України, Росії, Беларусь та
Молдови для прийняття їх на роботу на
території республіки Польща та
здійснювати комерційне перевезення
малогабаритних предметів (рекламні
буклети, демонстраційні матеріали
тощо) без права передачі автомобіля
третім особам. 21.01.2013року під час
проходження митного кордону
працівникам митниці митного посту
«Славутич» Чернігівської області було
надано для підтвердження законності
ввезення на територію України
зазначеного вище автомобіля наступні
документи: реєстраційний документ на
автомобіль серії НОМЕР_3, договір
доручення № 18/01/2013/Д від 18.01.2013 року в
офіційному перекладі та закордонний
паспорт на ім»я ОСОБА_1. Під час
проходження митного контролю
позивачем було заявлено про режим
ввезення «тимчасове ввезення
транспортного засобу» на підставі
міжнародної Конвенції «Про тимчасове
ввезення» від 26.06.1990 року. Будь-яких
зауважень з боку працівників митниці
щодо правомірності в»їзду на територію
України для комерційного використання
в інтересах фірми «Генесія Груп» в
митному режимі «тимчасове ввезення»
заявлено не було. 18.01.2014 року під час
перетину ОСОБА_1 митного кордону через
митний пост «Юнаківка» на територію
Росії представниками митниці йому було
заявлено про порушення ним строків
знаходження автомобіля на митній
території України т.я. за даними
митниці автомобіль було ввезено ОСОБА_1
21.01.2013 року в митному режимі «транзит» і
транспортний засіб повинен був
вивезений протягом 10 діб, тобто до 31
січня 2013року. Під час перевірки
позивачем було пояснено державним
службовцям, що автомобіль знаходиться
на митній території України в режимі
«тимчасового ввезення» на підставі
Конвенції «Про тимчасове ввезення» від
26.06.1990 року (Стамбульська конвенція).
Проте, 14.02.2014 року звичайним листом
позивач отримав постанову в справі про
порушення митних правил № 0045/80502/14 від
05.02.2014року, на підставі чого ОСОБА_1
притягнуто до адміністративній
відповідальності у вигляді штрафу у
сумі 8500 грн.. Як вважає позивач, порядок
визначення митного режиму ввезеного
ним автомобілю «BMW-523 І» врегульовано
Конвенцією про тимчасове ввезення від
26.06.1990 року, у зв'язку з чим повинно був
визначений митний режим тимчасового
ввезення, а не транзиту, а тому дії
митного органу є неправомірними. Крім
того, постанова винесена після
перебігу строку притягнення до
адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, просить: визнати
протиправною та скасувати постанову в
справі про порушення ним митних правил
№ 0045/80502/14 від 05.02.2014 року першого
заступника начальника Сумської
митниці Міндоходів Микула О.О. про
притягнення його до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі 8500 грн. за порушення митних
правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного
кодексу України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю.

Відповідач належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, представник в судове засідання
не з»явився. Суду надано письмові
заперечення, в яких просить відмовити у
задоволенні адміністративного позову
за наступних обставин: 18.01.2014 року о 16
год. 11 хв. в зону митного контролю поста
«Юнаківка» Сумської митниці
Міндоходів заїхав громадянин ОСОБА_1,
який слідував на автомобілі марки «BMW-523
І» р.н. НОМЕР_2 з України в Росію. Під час
проведення митного контролю було
встановлено, що згідно орієнтування
Чернігівської митниці Міндоходів від
27.11.2013 року № 06/621-еп зазначений
автомобіль був ввезений позивачем
21.01.2013 року в режимі «транзит» на строк,
встановлений ст. 95 Митного кодексу
України, а саме десять діб, а виїжджав
18.01.2014 року, чим порушив встановлений
порядок транзиту більше ніж на 10 діб. У
наданих поясненнях ОСОБА_1 повідомив,
що даний транспортний засіб ним був
ввезений на митну територію України в
режимі тимчасового ввезення терміном
до одного року для здійснення
міжнародного безоплатного перевезення
вантажів та пасажирів фірми «Генесія
Груп». Після проведення митного
оформлення позивач вважав, що його
транспортний засіб був ввезений в
режимі тимчасового ввезення. Згідно із
ч.1 ст. 381 Митного кодексу України
громадянам дозволяється ввозити
транспортні засоби особистого
користування з метою транзиту через
митну територію України за умови їх
письмового декларування в порядку,
передбаченому для громадян, та
внесення на рахунок органу доході і
зборів, що здійснив пропуск таких
транспортних засобів на митну
територію України, грошової застави в
розмірі митних платежів, що підлягають
сплаті при ввезенні таких транспортних
засобів на митну територію України з
метою вільного обігу. Зазначені вимоги
не поширюються на транспортні засоби,
постійно зареєстровані у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, що підтверджується
відповідним документом. Відповідач
також зазначає, що згідно із п. 59 ч. 1 ст. 4
Митного кодексу України транспортні
засоби комерційного призначення -
будь-яке судно у тому числі самохідні
та несамохідні ліхтери та баржі, а
також судна на підводних крилах,...
автотранспортний засіб (моторні
транспортні засоби, причепи,
напівпричепи) чи рухомий склад
залізниці, що використовується в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
разом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням.
Частиною 1 ст. 189 Митного кодексу
України визначено, що транспортні
засоби комерційного призначення, що
використовуються для переміщення
товарів та/або пасажирів через митний
кордон України, можуть тимчасово
ввозитися на митну територію України
без справляння митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності. Частиною 3 ст. 189 Митного
кодексу України передбачено, що
тимчасове ввезення транспортних
засобів комерційного призначення на
митну територію України допускається
за умови, що такі транспортні засоби не
використовуватимуться для внутрішніх
перевезень на митній території
України. Як вважає відповідач,
транспортні засобі, які тимчасово
ввозяться на митну територію України
громадянами - резидентами в службових
цілях, а не для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
через митний кордон України, не
відносяться до транспортних засобів
комерційного призначення. Відповідно
до частин 1 та 2 ст. 194 Митного кодексу
України, у разі ввезення товарів на
митну територію України декларант або
уповноважена ним особа попередньо
повідомляють митний орган, у зоні
діяльності якого товари будуть
пред'явлені для митного оформлення, про
намір ввезти ці товари. Попереднє
повідомлення про намір ввезти товари
на митну територію України
здійснюється шляхом надання митному
органу, в зоні діяльності якого товари
будуть пред'явлені для митного
оформлення , попередньої митної
декларації або іншого документа, що
може використовуватися замість митної
декларації відповідно до ст. 94 Кодексу.
Перелік документів та відомостей, які
подаються митному органу декларантом,
уповноваженою особою або перевізником
під час переміщення товарів
автомобільним транспортним засобом
комерційного призначення через митний
кордон України, визначено у ч. 1 ст. 335
Митного кодексу України. Так, митним
органам подаються документи на
транспортний засіб, транспортні
(перевізні) документи (міжнародні
товаро - транспортні накладні),
документ, що супроводжує міжнародні
поштові відправлення ( за їх наявності),
комерційні документи ( за наявності) на
товари, що перевозяться. Оскільки
автомобіль марки «BMW-523 І», за наданими
для митного контролю документами не
можна ідентифікувати, як транспортний
засіб комерційного призначення, то він
не може бути поміщений в «режим
тимчасового ввезення терміном на 1
рік». Позивач при перетині митного
кордону відмовився заповнювати
декларацію. Тому автомобіль було
пропущено на територію України як
транспортний засіб особистого
користування у митному режимі
«транзит».

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов обґрунтований та підлягає
задоволенню за наступних обставин:

Судом при розгляді справи встановлено,
що постановою першого заступника
начальника Сумської митниці
Міндоходів Микула О.О. № 0045/80502/14 від
05.02.2014 року на позивача було накладене
адміністративне стягнення за вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470
Митного кодексу України, у виді штрафу
в розмірі 8500 грн.. Постанова
мотивується тим, що 18.01.2014 року в зоні
митного контролю митного поста
«Юнаківка» Сумської митниці
Міндоходів заїхав громадянин України
ОСОБА_1, який слідував на автомобілі
«BMW-523 І», р.н. НОМЕР_2 з України в Росію.
Як зазначено в постанові, під час
проведення митного контролю
зазначеного транспортного засобу було
встановлено, що згідно орієнтування
Чернігівської митниці Міндоходів від
27.11.2013 року № 06/621-ЕП автомобіль марки
«BMW-523» р.н. НОМЕР_2 був ввезений гр.
ОСОБА_1 через п/п «Славутич»
Чернігівської митниці Міндоходів
21.01.2013 року в режимі транзит на строк
встановлений ст. 95 Митного кодексу
України, а саме десять діб, а виїжджав
18.01.2014року, чим порушив встановлений
порядок транзиту більше ніж на 10 діб. В
своєму поясненні ОСОБА_1 повідомив, що
даний транспортний засіб ним був
ввезений на митну територію України в
режимі тимчасового ввезення терміном
до одного року для здійснення
міжнародного безоплатного перевезення
вантажів та пасажирів для фірми
«Генесія Груп». Після проведення
митного оформлення він вважав, що його
транспортний засіб був ввезений в
режимі тимчасового ввезення. Митної
декларації він не заповнював.
Перевіркою Електронного журналу
пункту пропуску встановлено
відсутність документів, які
підтверджували б комерційне
призначення автомобіля або сплату
митних платежів, що свідчить про
ввезення автомобіля на митну територію
України в режимі транзит на строк
визначений ст. 95 Митного кодексу
України. Громадянин ОСОБА_1 був
проінформований про умови
застосування (дотримання) митного
режиму «транзит». Дане підтверджується
матеріалами перевірки Чернігівської
митниці Міндоходів згідно листа від
29.01.2014 року № 09.1/299-ЕП.

Як вбачається з реєстраційного
документу, серії НОМЕР_3 автомобіль
«BMW-523 І», НОМЕР_2 належить на праві
власності польському підприємству -
фірмі «Генесія Груп» Товариство з
обмеженою відповідальністю (а. с. 27-28).

Згідно договору доручення № 18/01/2013/Д
від 18.01.2013 року, який укладений між
фірмою «Генесія Груп» Товариство з
обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1,
перекладеного на російську мову,
позивач прийняв на себе доручення
здійснювати пошук водіїв, які мають
посвідчення водіїв категорій С + Е , D ,
пошук машиністів екскаваторів на
території України, Росії, Беларусь та
Молдови для прийняття їх на роботу на
території республіки Польща та
здійснювати комерційне перевезення
малогабаритних предметів (рекламні
буклети, демонстраційні матеріали
тощо) без права передачі автомобіля
третій особі (а. с.29-33).

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу
України перевищення встановленого
статтею 95 цього Кодексу строку
доставки товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, митних або
інших документів на ці товари більше
ніж на десять діб, а так само втрата цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видача їх без дозволу
митного органу тягнуть за собою
накладення штрафу.

Статтею 95 Митного кодексу України
встановлено строки транзитних
перевезень залежно від виду
транспорту. Для автомобільного
транспорту строк транзитного
перевезення становить- 10 діб.

Законом України «Про приєднання
України до Конвенції про тимчасове
ввезення» від 24.03. 2004 року, Україна
приєдналася до Конвенції «Про
тимчасове ввезення» від 26.06.1990 року.

Статтею 1 Конвенції зазначено, що кожна
із Договірних сторін зобов'язується
надавати згоду на тимчасове ввезення
товарів (у тому числі транспортних
засобів), зазначених у Додатках до цієї
Конвенції.

Статтею 1 Додатку С до даної Конвенції
встановлено, що комерційне
використання означає платне
перевезення осіб або промислове чи
комерційне платне або безоплатне
перевезення вантажів, а приватне
(особисте) використання означає
перевезення особою виключно для
особистих потреб, за винятком
будь-якого комерційного призначення.
Згідно статті 2 Додатку С до Конвенції,
користуються правом на тимчасове
ввезення транспортні засоби
комерційного чи приватного
використання.

Згідно п. «а» ст. 5 Додатку С до
Конвенції транспортні засоби
комерційного використання повинні
бути зареєстровані на території, яка не
є територією тимчасового ввезення, на
особи, яка зареєстрована або постійно
проживає за межами території
тимчасового ввезення, і мають
ввозитися та використовуватися
особами, які здійснюють свою
діяльність з такої території.

Відповідно до ч. 1 ст. 366 Митного кодексу
України громадяни самостійно обирають
один з двох каналів для проходження
митного контролю.

Згідно з Додатком А до Конвенції про
тимчасове ввезення від 26.06.1990 року (м.
Стамбул) - «Додаток щодо документів на
тимчасове ввезення (книжки АТА, книжки
CDP)», при тимчасовому ввезенні
транспортного засобу комерційного
призначення, особа, яка його ввозить,
зобов'язана подавати митному органу
документ на тимчасове ввезення, що
використовується для тимчасового
ввезення транспортних засобів.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 110 Митного
кодексу України забезпечення
дотримання вимог митного режиму
тимчасового ввезення здійснюється
шляхом застосування міжнародного
митного документа (книжки А.Т.А. або
книжки CPD), що містить чинну міжнародну
гарантію сплати митних платежів,
встановлених законом на імпорт
товарів.

Частиною 1 ст. 381 Митного кодексу
України встановлено, що громадянам
дозволяється ввозити транспортні
засоби особистого користування з метою
транзиту через митну територію України
за умови їх письмового декларування в
порядку, передбаченому для громадян, та
внесення на рахунок митного органу, що
здійснив пропуск таких транспортних
засобів на митну територію України,
грошової застави в розмірі митних
платежів, що підлягають сплаті при
ввезені таких транспортних засобів на
митну територію України з метою
вільного обігу. Зазначені вимоги не
поширюються на транспорті засоби,
постійно зареєстровані у відповідних
реєстраційних органах іноземної
держави, що підтверджується
відповідним документом.

Главою 55 Розділу ХІІ Митного кодексу
України передбачено, що переміщення
громадянином-резидентом транспортного
засобу, постійно зареєстрованого у
відповідних реєстраційних органах
іноземної держави, у будь-який інший
митний режим ніж транзит
супроводжується обов'язковим
письмовим декларуванням цього
транспортного засобу, виконанням інших
формальностей, передбачених Митним
кодексом України (письмового
зобов'язання про зворотне вивезення,
застосування заходів гарантування
тощо).

Строк транзитного перевезення для
автомобільного транспорту становить 10
діб, що передбачено частиною 1 статті 95
Митного кодексу України.

Пунктом «а» статті 7 Додатку С до
Конвенції, зазначається, що незважаючи
на положення статті 5 цього Додатку,
транспортні засоби комерційного
використання можуть використовуватися
третіми особами, які мають належний
дозвіл користувача права на тимчасове
ввезення, і які здійснюють свою
діяльність на користь останнього,
навіть якщо вони зареєстровані чи
постійно проживають на території
тимчасового ввезення.

Відповідно до статті 6 Додатку С до
Конвенції, згода на тимчасове ввезення
транспортних засобів надається без
вимагання митного документа або
гарантії.

Таким чином, позивач правомірно в
рамках митного законодавства України
та Конвенції від 26.06.1990 року ввіз на
митну територію України
вищезазначений автомобіль для
комерційного використання, а саме: для
пошуку працівників відповідного
профілю та комерційного перевезення
малогабаритних предметів (вантажу).

Суд відноситься критично до твердження
відповідача про те, що автомобіль «BMW-523
І», р.н. НОМЕР_2 було ввезено ОСОБА_1 на
митну територію Україні в митному
режимі «транзит» і позивач знав про це,
виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 381 Митного кодексу
України, якою встановлені особливості
ввезення громадянами транспортних
засобів особистого користування з
метою транзиту через митну територію
України, передбачена можливість
поміщення транспортного засобу у
митний режим «транзит» при умові
письмового декларування та внесення на
рахунок органу доходів і зборів, що
здійснив пропуск таких транспортних
засобів на митну територію України,
грошової застави в розмірі митних
платежів. Тобто, доказом поміщення
ОСОБА_1 транспортного засобу у режим
«транзит» повинна бути митна
декларація про поміщення автомобіля у
режим «транзит» та платіжні документи
про сплату митних платежів. Адже з боку
відповідача таких доказів надано не
було.

Не надано відповідачем і доказів про
обізнаність ОСОБА_1 під час ввезення
транспортного засобу, що мало місце
21.01.2013року, про поміщення транспортного
засобу у митний режим «транзит». В той
же час, річний строк між датами
перетинання ОСОБА_1 на автомобілі «BMW-523
І» митного кордону України, які
відбулися 21.01.2013року (в'їзд в Україну) та
18.01.2014року (виїзд з України) свідчить
про те, що позивач ввозив автомобіль на
один рік, що дозволяється лише в
митному режимі тимчасового ввезення, а
не транзиту.

Конвенція про тимчасове ввезення
(м.Стамбул, 1990) статтею 8 Додатку С
передбачає випадки відмови у наданні
права на тимчасове ввезення або
відкликання його стосовно: a)
транспортних засобів комерційного
використання, які використовуються для
внутрішніх перевезень; b) транспортних
засобів приватного використання, які
використовуються у комерційних цілях
на внутрішніх перевезеннях; c)
транспортних засобів, зданих в оренду
після їхнього ввезення, або, якщо вони
були зданими в оренду в момент їхнього
ввезення, - транспортних засобів,
повторно зданих в оренду або переданих
в суборенду з метою, що не полягає в
їхньому негайному вивезенні. Тобто,
відмова у наданні права на тимчасове
ввезення може бути тільки при
встановленні факту використання
транспортного засобу у передбачених
випадках, а не під час ввезення
транспортного засобу, згода на
тимчасове ввезення якого за статтею 6
Додатку С до Конвенції надається без
вимагання митного документа або
гарантії. З врахуванням наведених
положень Конвенції про тимчасове
ввезення, які значно спрощують порядок
тимчасового ввезення транспортних
засобів на територію України,
виявляються цілком зрозумілими дії
позивача щодо обрання ним митного
режиму тимчасового ввезення, а не
транзиту.

Відповідно до частини 1 статті 467
Митного кодексу, адміністративне
стягнення за порушення митних правил
може бути накладено не пізніше, ніж
через шість місяців з дня вчинення
правопорушення, а у разі розгляду
органами доходів і зборів справ про
триваючі порушення митних правил, у
тому числі передбачені статтями 469,
477-481, 485 цього Кодексу,- не пізніше, ніж
через шість місяців з дня виявлення цих
правопорушень.

ОСОБА_1 на автомобілі «BMW-523 І» в'їжджав
на територію України 21.01.2013року та
повинен був, як зазначено в постанові
про порушення митних правил № 0045/80502/14
від 05.02.2014року, протягом десяти діб
виїхати з України, а саме : до 31.01.2013року.
Тобто, датою порушення митних правил за
постановою є 01.02.2013 рік. Оскільки,
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України,
порушення за якою не відноситься до
триваючих порушень митних правил,
строк притягнення ОСОБА_1 закінчився 01
серпня 2013року.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 32 та п.6 ч. 2 ст. 36
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», до компетенції Вищих
спеціалізованих судів та їх пленумів
відноситься надання спеціалізованим
судам нижчого рівня рекомендаційних
роз»яснень з питань застосування
законодавства щодо вирішення справ
відповідної судової юрисдикції.

Таким чином, посилання відповідача в
своїх запереченнях на роз»яснення щодо
визначення поняття тривалого
правопорушення, які надані в листі
Міністерства доходів і зборів України
від 30.08.2013року №16666/7/99-99-24-03-09-17 з
посиланням на листі Міністерства
юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465,
від 17.07.2007 року № 22-14-493, судом не
приймаються до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про необхідність
визнати протиправною та скасувати
постанову в справі про порушення
митних правил № 0045/80502/14 від 05.02.2014 року
першого заступника начальника
Сумської митниці Міндоходів Микула О.О.
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу в розмірі 8500 грн. за
порушення митних правил, передбачених
ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 251, 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, ст. 4,
ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу України,
Конвенцією «Про тимчасове ввезення»
від 26.06.1990 року, ст. ст. 11, 71, 86, 159-163, 171-2
КАС України, суд -

ПОСТАНОВА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до першого
заступника начальника Сумської
митниці Міндоходів Микула Олександра
Олександровича про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову в справі про порушення
митних правил № 0045/80502/14 від 05.02.2014року
першого заступника начальника
Сумської митниці Міндоходів Микула
Олександра Олександровича про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу в розмірі 8500 грн. за
порушення митних правил, передбачених
частиною 3 статті 470 Митного кодексу
України.

Провадження в адміністративній справі
по притягненню ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
частиною 3 статті 470 Митного кодексу
України закрити.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

А.Я.КЛИМЕНКО