Справа № 2-а-5009/11/1412
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-5009/11/1412

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Андрощук Віктор Васильович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув в порядку письмового
провадження в приміщенні суду в місті
Одесі апеляційну скаргу Департаменту
праці та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради на
постанову Заводського районного суду
м.Миколаєва від 23 травня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про
стягнення недоотриманих сум на
оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2011р. ОСОБА_1 звернулася до
Заводського районного суду м.Миколаєва
з позовом до Департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради про
стягнення з відповідача на користь
позивача недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення у 2008-2010 роках у сумі 8750, 00
грн.

В обґрунтування вимог позову позивач
зазначила, що вона є постраждалою
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
і відповідно до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, але відповідачем невірно
здійснюється нарахування .

За результатами розгляду справи, 23
травня 2011 Заводським районним судом м.
Миколаєва ухвалено постанову про
задоволення позовних вимог позивача в
повному обсязі. Стягнуто з
Департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради на користь ОСОБА_1
недоотримані суми щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за період з 2008
року по 2010 рік у розмірі 8750, 00грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в
оскаржуваній постанові суд першої
інстанції поновив їй строк звернення з
позовом до суду, як такий, що пропущений
з поважних причин. Суд апеляційної
інстанції не погоджується з таким
висновком Заводського районного суду
м.Миколаєва.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України,
позивачем було порушено строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка її подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з судом першої інстанції,
що доводи позивача щодо необізнаності
є поважною причиною пропуску строку
звернення до суду, та вважає, що права
позивача підлягають захисту з 22.10.2010
року. Як наслідок, позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині перерахунку та
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2008-2009р.р. слід залишити без розгляду.

Щодо вимог про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010р. відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розміру
чотирьох мінімальних заробітних плат
колегія суддів приходить до
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є громадянкою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІ групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданого 20.01.1997 року.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на охорону їхнього життя і здоров'я,
соціального захисту потерпілого
населення, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них закріплені в Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
повинна виплачуватись щорічно
одноразова грошова допомога на
оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат і ця
допомога виплачується за місцем
проживання органами соціального
захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати вказаної грошової
допомоги.

Відповідно до п.п. 11 п.28 розділу II ЗУ
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» дію ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати допомоги
на 2008 рік було зупинено.

Рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року №10рп/08 визнані
такими, не відповідають Конституції
України, вищевказані положення Закону
України «Про Державний бюджет раїни на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»щодо
припинення ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» стосовно
виплати щорічної допомоги в розмірах,
передбачених цією статтею.

Відповідачами, незважаючи на викладені
обставини, в 2010р. проводилася виплата
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірах, встановлених Постановою КМУ
від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та Постановою КМУ від 12.07.2005 року №562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме по 90
грн.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
права і свободи громадянина закріплені
цією Конституцією, не є вичерпними. При
прийнятті нових законів, або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Крім цього відповідно до ст.71 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» дія
положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Дію ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
вищезазначеної щорічної допомоги на 2010
рік не було зупинено положеннями
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік».

Таким чином, не застосовуючи положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» при розрахунку суми
допомоги на оздоровлення, виплаченої
позивачу, відповідачі фактично звузили
гарантовані права та пільги для осіб,
постраждалих від аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, що
суперечить нормам Закону України «Про
статус і соціальний захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
Конституції України.

Оскільки судом першої інстанції при
повному встановленні фактичних
обставин справи порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі ст.202 КАС України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради -
задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду
м.Миколаєва від 23 травня 2011 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради на користь
ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2010 рік відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат з урахуванням
виплачених сум.

Решту позовних вимог залишити без
розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: