Справа № 9101/47633/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2012 рокусправа № 2а-1040/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Бембінек Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 01
березня 2011 року у справі № 2а-1040/10 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
районної державної адміністрації про
визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2010 року позивач звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської
райдержадміністрації про визнання
незаконними та перерахунок розміру
щорічної допомоги на оздоровлення та
просив визнати неправомірними дії
відповідача по відмові в здійсненні
перерахунку розміру щорічної допомоги
на оздоровлення, як інваліду 2 групи,
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
виплатити її в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат на день виплати;
зобов'язати відповідача здійснити
доплату недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 - 2010роки.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 01.03.2011 року було відмовлено
у задоволені адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, якою просив скасувати рішення
суду першої інстанції та винести нове,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Сторони у справі належним чином
повідомлялися про час, день та місце
розгляду справи, але в судове засідання
не прибули, заяв про відкладення
розгляду справи до апеляційної
інстанції не надсилали, що відповідно
до ч.4 ст.196 КАСУ та ст.41 КАСУ надає
колегії суддів можливості розглянути
справу за відсутності осіб, які
приймають участь у справі та без
здійснення фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про наявність підстав
для задоволення апеляційної скарги
позивача в частині та скасування
постанови суду з прийняттям нової
постанови.

Під час розгляду справи по суті
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1, є
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Згідно з положеннями абзацу другого
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (у редакції, чинній з 9 липня 2007
року) особам, що стали інвалідами ІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбачена щорічна
виплата допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи у розмірі 120
грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Щодо протиправності нарахування
позивачу коштів на оздоровлення за 2009,
2010 роки у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати йому коштів на
оздоровлення у розмірі, визначеному
абзацом другим частини четвертої
статті 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки
Законами України про Державний бюджет
України на відповідні роки не
внесено змін та не було зупинено дію
статті 48 Закону № 796-ХІІ, то це дає
підстави для застосування зазначеної
норми при виплаті позивачу допомоги на
оздоровлення за 2009, 2010 роки.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562,
позивачу неправомірно у 2010 році була
виплачена щорічна допомога на
оздоровлення в меншому розмірі, ніж це
передбачено ст.48 зазначеного Закону.

В частині позовних вимог позивача за
період 2008, 2009 роки суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
пропущення позивачем строку звернення
до суду.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивачу 31.01.2010 року
було нараховано одноразову щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі
меншому ніж це передбачено ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", саме тоді
позивач дізнався про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. На момент
виникнення порушених прав діяла
редакція ст.99 КАС України до змін 30.07.2010
року, тобто річний строк звернення до
суду. 08.11.2010 року позивач звернувся до
суду з позовом, тобто він не пропустив
строк звернення до суду ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції до 30.07.2010 року).

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції не вірно застосував норми
матеріального і процесуального права,
а тому це є підставою для скасування
рішення та задоволення апеляційної
скарги частково.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202,
ст. 207 КАС України суд, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 01 березня 2011 року
скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації про визнання дій
протиправними - задовольнити частково.

Визнати неправомірні дії Управління
праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації щодо не виплати ОСОБА_1
не в повному обсязі щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірах визначених
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у 2010 році.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської районної державної
адміністрації виплатити ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення за 2010
рік у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат відповідно до абзацу
другого частини четвертої та частини
сьомої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленого на момент виплати.

Постанова суду набирає законної
сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов