Справа № 819/895/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/895/14-a

04 червня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю представника позивача
Франчук М.М.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний центр
зайнятості звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_2
про стягнення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю, та витрат на
професійне навчання у розмірі 9160 грн. 78
коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
25.05.1998 року надано вперше статус
безробітного ОСОБА_2 та призначено
допомогу по безробіттю з 25.05.1998 року по
04.01.1999 року, в подальшому відповідач
неодноразово поновлював статус
безробітного та отримував відповідну
допомогу. Під час перебування на обліку
в центрі зайнятості відповідач
проходив професійне навчання за
направленням служби зайнятості з 23.06.2008
року по 16.09.2008 року, вартість якого
склала 911 грн. 36 коп. У березні 2014 року
при розслідуванні страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення
безробітним, виявлено, що відповідач
одночасно з отриманням статусу
безробітного і одержанням допомоги по
безробіттю був зареєстрований як
фізична особа - підприємець, тобто
відносився до категорії зайнятого
населення на момент надання йому
статусу безробітного. У відповідні
періоди, коли ОСОБА_2 мав статус
безробітного, протягом 1998-2014 років,
йому виплачено допомогу по безробіттю
у розмірі 8349 грн. 42 коп., яка разом із
витратами на професійне навчання в
сумі 911 грн. 36 коп., підлягає поверненню
на підставі статті 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідачу направлена претензія про
повернення коштів, проте сума
виплаченої допомоги та витрат на
професійне навчання не перерахована
Тернопільському міськрайонному центру
зайнятості в повному обсязі,
відповідач частково повернув кошти у
сумі 100 грн. 00 коп. Відтак, позивач
просить стягнути з ОСОБА_2 решту
коштів, виплачених як допомога по
безробіттю, та витрати на професійне
навчання у загальному розмірі 9160 грн. 78
коп.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
підстав, зазначених у позовній заяві.
Просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги про стягнення коштів,
виплачених як допомога по безробіттю,
та витрат на професійне навчання у
розмірі 9160 грн. 78 коп. визнав у повному
обсязі. Суду пояснив, що дійсно
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, проте вважав, що оскільки
фактично підприємницькою діяльністю
не займався, то має право на отримання
статусу безробітного і допомоги по
безробіттю.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
письмові докази, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
слід задовольнити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 25.05.1998 року
вперше звернувся до Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості і
25.05.1998 року отримав статус
безробітного, що підтверджується його
заявою (а. с. 38) та персональною карткою
обліку № Я-665 від 18.05.1998 року (а. с. 39). В
подальшому ОСОБА_2 подавав до
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості заяви про перереєстрацію
(поновлення) його статусу безробітного
від 16.02.1999 року (а. с. 36), від 30.11.1999 року (а.
с. 33), від 20.05.2008 року (а. с. 26), від 15.06.2011
року (а. с. 22) та від 17.09.2013 року (а. с. 17),
відповідно до яких, перебував на обліку
у Тернопільському міськрайонному
центрі зайнятості як безробітний у
періоди: з 25.05.1998 року по 04.01.1999 року; з
16.02.1999 року по 14.09.1999 року; з 30.11.1999 року
по 16.04.2003 року; з 20.05.2008 року по 08.10.2008
року; з 15.06.2011 року по 04.10.2011 року; з 17.09.2013
року по 17.03.2014 року, та отримав допомогу
на загальну суму 8349 грн. 42 коп., що
підтверджується довідками позивача
від 27.03.2014 року (а. с. 35, 37, 42), № 650 від
26.03.2014 року (а. с. 31), № 651 від 26.03.2014 року
(а. с. 23), № 652 від 26.03.2014 року (а. с. 19).

Судом також встановлено, що під час
перебування на обліку у центрі
зайнятості ОСОБА_2 відповідно до заяви
від 20.06.2008 року (а. с. 29) та договору № 448-8
від 20.06.2008 року (а. с. 28) проходив
професійне навчання за направленням
служби зайнятості за напрямком
«Комп'ютерні технології в
бухгалтерському обліку» в
Тернопільському державному технічному
університеті імені Івана Пулюя з 23.06.2008
року по 16.09.2008 року. Згідно розрахунку
вартість професійного навчання ОСОБА_2
склала 911 грн. 36 коп. (а. с. 32).

В результаті обміну інформацією між
Державною службою зайнятості України
та Пенсійним фондом України, державним
реєстратором відповідно до Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 року № 60/62, виявлено,
що ОСОБА_2, перебуваючи на обліку в
центрі зайнятості, був зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності
з 18.04.1995 року, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців станом на 12.03.2014 року (а. с.
14-15).

У зв'язку з наведеними обставинами,
Тернопільським міськрайонним центром
зайнятості прийнято наказ від 25.03.2014
року № 78 «Д» про повернення коштів,
виплачених ОСОБА_2 як допомога по
безробіттю за періоди: з 25.05.1998 року по
04.01.1999 року; з 16.02.1999 року по 14.09.1999 року; з
30.11.1999 року по 16.04.2003 року; з 20.05.2008 року
по 08.10.2008 року; з 15.06.2011 року по 04.10.2011
року; з 17.09.2013 року по 17.03.2014 року, та
витрат на професійне навчання у
загальній сумі 9260 грн. 78 коп. (а. с. 8).
Відповідачу направлено відповідне
повідомлення № 08/1914 від 27.03.2014 року про
повернення коштів (а. с. 43), яке вручене
31.03.2014 року, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а. с. 44), та претензію №
08/2293 від 11.04.2014 року (а. с. 45), що отримана
відповідачем 16.04.2014 року згідно з
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а. с. 46).

На момент звернення до суду такі вимоги
щодо повернення коштів виконані
частково у сумі 100 грн. 00 коп., про що
свідчить виписка по рахунках позивача
від 03.04.2014 року (а. с. 47-48). Наказ
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості від 25.03.2014 року № 78 «Д» про
повернення коштів, виплачених ОСОБА_2,
відповідачем не оскаржений.

Також судом встановлено, що відповідно
до відомостей Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців з 25.10.2013 року фізична
особа - підприємець ОСОБА_2 перебуває в
стані припинення на підставі рішення
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 07.10.2013 року.
З пояснень відповідача слідує, що на
даний час ним вживаються заходи для
припинення підприємницької
діяльності. Остаточний запис про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 станом на
12.03.2014 року у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців відсутній, є лише
запис про судове рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця (а. с. 14-15).
Згідно з частиною третьою статті 46
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» від 15.05.2003 року №
755-IV фізична особа позбавляється
статусу підприємця з дати внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця. Таким чином, станом
на 12.03.2014 року ОСОБА_2 має статус
фізичної особи - підприємця.

При прийняті постанови суд застосовує
до даних правовідносин наступні
правові норми.

Відповідно статті 18 Закону України
«Про зайнятість населення» від 01.03.1991
року, № 803-XII з змінами і доповненнями,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин і до 01.01.2013 року (далі -
Закон № 803-XII) для реалізації державної
політики зайнятості населення,
професійної орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості. Серед іншого, державна
служба зайнятості реєструє
безробітних і подає їм у межах своєї
компетенції допомогу (стаття 19 Закону
№ 803-XII).

Відповідно до пункту «б» частини
третьої статті 1 Закону № 803-ХІІ в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України «Про зайнятість населення» від
05.07.2012 року № 5067-VI з наступними змінами
та доповненнями (далі - Закон № 5067-VI),
відповідно до частини першої статті 4
якого до зайнятого населення належать
особи, які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Страхування громадян на випадок
безробіття є окремим видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування і
здійснюється на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03.2000 року №
1533-ІІІ (далі - Закон № 1533-ІІІ) Фондом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України в
особі виконавчих дирекцій Фонду,
функції яких згідно зі статтею 12 Закону
України № 1533-ІІІ виконують органи
державної служби зайнятості.

Частиною першою статті 6 Закону № 1533-III
визначено, що право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги мають застраховані
особи. Стаття 7 цього ж Закону визначає,
що видами забезпечення за цим Законом,
серед іншого, є допомога по безробіттю,
до соціальних послуг віднесено
професійну підготовку або
перепідготовку, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах.

Згідно з частиною другою, третьою
статті 36 Закону № 1533-III застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Механізм призначення, виплати допомоги
по безробіттю передбачений Порядком
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженим наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 року № 307 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14.12.2000
року за № 915/5136 (далі -Порядок № 307).

Пунктом 5.5 Порядку № 307 визначено, що
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі працевлаштування
безробітного, зайняття
підприємницькою або іншою діяльністю,
пов'язаною з одержанням доходу
безпосередньо від цієї діяльності,
виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Якщо під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин. Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку. Сума
виплаченої допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою (пункт 6.14
Порядку № 307).

Відповідно до пунктів 2, 6 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 року № 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13.02.2009 року № 7-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248
(далі - Порядок № 60/62), розслідування
згідно з цим Порядком здійснюється
шляхом проведення перевірки
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, що зазначені в
документах, поданих особою до
державної служби зайнятості під час її
реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної. У
разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Рішення про повернення коштів особою
чи роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти. Рішення центру
зайнятості щодо повернення коштів може
бути оскаржено в центрі зайнятості
вищого рівня або в судовому порядку
(пункти 7, 9 Порядку № 60/62).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 на момент звернення до
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості та отримання матеріального
забезпечення і соціальних послуг,
наданих йому як безробітному, належав
до категорії зайнятого населення, але
не повідомляв про це центр зайнятості.

Оскільки відомості, що зазначаються
особою при зверненні із заявою про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю, є
обставинами, що впливають на умови
виплати матеріального забезпечення та
надання соціальних послуг, тому суд
приходить до висновку, що через подання
ОСОБА_2 недостовірних даних та
неповідомлення Тернопільський
міськрайонний центр зайнятості про
реєстрацію його як фізичної особи -
підприємця, відповідач неправомірно
отримав статус безробітного та
допомогу по безробіттю у періоди: з
25.05.1998 року по 04.01.1999 року; з 16.02.1999 року
по 14.09.1999 року; з 30.11.1999 року по 16.04.2003
року; з 20.05.2008 року по 08.10.2008 року; з 15.06.2011
року по 04.10.2011 року; з 17.09.2013 року по
17.03.2014 року у розмірі 8349 грн. 42 коп. та
пройшов професійне навчання, вартість
якого склала 911 грн. 36 коп., сума
незаконно отриманого матеріального
забезпечення і вартості наданих
соціальних послуг підлягає поверненню.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи та положення чинного
законодавства, а також те, що
відповідач позов визнав, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог, адміністративний позов
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

Керуючись статтями 11, 86, 136, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 46016,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) на користь
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості (вулиця Текстильна, будинок
1 Б, місто Тернопіль, 46010,
ідентифікаційний код 14029303) кошти в
розмірі 9160 (дев'ять тисяч сто шістдесят)
гривень 78 (сімдесят вісім) копійок, у
тому числі:

- 911 (дев'ятсот одинадцять) гривень 36
(тридцять шість) копійок витрат на
професійне навчання, які перерахувати
на р/р № 1001 в ГУДКСУ у
Тернопільській області, МФО 838012, код
05392691 одержувача - Тернопільського
обласного центру зайнятості;

- 8249 (вісім тисяч двісті сорок дев'ять)
гривень 42 (сорок дві) копійки допомоги
по безробіттю, які перерахувати на р/р
№ 1002 в ГУДКСУ у Тернопільській
області, МФО 838012, код 14029303 одержувача -
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 05
червня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя
Чепенюк О.В.