Справа № 2а-5617/11
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/65290/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Калинівської міської ради Вінницької
області, Вінницької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру», третя
особа - ОСОБА_3 про скасування рішення
Калинівської міської ради та визнання
недійсним державного акту про право
власності на землю,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до Калинівської
міської ради Вінницької області,
Вінницької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
Державного земельного кадастру» з
позовом про скасування рішення 3-ї
сесії 4-го скликання Калинівської
міської ради Вінницької області від 16
вересня 2002 року «Про приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_3.»; визнання
недійсним державного акта серії ВН
№106918 про право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських будівель; зобов'язання
Калинівської міської ради Вінницької
області привести земельну ділянку по
АДРЕСА_1 в первинний стан, встановивши
спільний прохід та проїзд; зобов'язання
ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 в
користуванні спільним проходом та
проїздом.

Постановою Калинівського районного
суду Вінницької області від 09 серпня 2012
року позов задоволено. Скасовано
рішення 3-ї сесії 4-го скликання
Калинівської міської ради Вінницької
області від 16 вересня 2002 року «Про
приватизацію земельної ділянки
ОСОБА_3.». Визнано недійсним державний
акт серії ВН № 106918 про право приватної
власності на земельну ділянку, площею
0,10000 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель,
зареєстрований в книзі записів
державних актів на право власності на
землю під номером 349 від 21 травня 2004
року. Зобов'язано Калинівську міську
раду Вінницької області привести
земельну ділянку по вул. Нова, 26 в м.
Калинівка в первинний стан,
встановивши спільний прохід та проїзд.
Зобов'язано Вінницьку регіональну
філію «Центр державного земельного
кадастру» виготовити та надати
план-схему для спільного проходу,
проїзду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову ухвалу про
залишення позову без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати, та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

На дану касаційну скаргу надійшло
заперечення ОСОБА_3, у якому останній
рішення суду апеляційної інстанції
вважає таким, що ухвалене із
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, та просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач вказує на те, що
дізналась про порушення своїх прав 23
серпня 2011 року з листа Вінницької
регіональної філії «Центру державного
земельного кадастру», яким вона була
повідомлена що їй необхідно з'явитись в
ДЗК та надати договір на встановлення
сервітуту на проїзд до її будинку через
земельну ділянку ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду у
вересні 2011 року.

В той же час, як встановлено судами,
ОСОБА_2 зазначала що Калинівською
міською радою Вінницької області їй
було надано дозвіл на приватизацію
земельної ділянки в розмірі 0,10 га для
обслуговування та будівництва жилого
будинку і господарських будівель на
підставі рішення від 16 вересня 2002 року,
а 15 липня 2009 року після того, як її
батько подарував їй частину будинку,
вона дізналась про те, що були порушені
її права.

Поновивши строк звернення до суду та
задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
дізналась про порушення своїх прав 23
серпня 2011 року.

Скасувавши рішення суду першої
інстанції та залишивши позов без
розгляду, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що вимога про
встановлення сервітуту повідомлялась
позивачу листом № 1573 від 19 жовтня 2010
року, що вбачається з листа Вінницької
регіональної філії Державного
підприємства «Центр Державного
земельного кадастру» від 23 серпня 2011
року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
і зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду.

Відповідно до даної норми за загальним
правилом перебіг строку на звернення
до адміністративного суду починається
від дня виникнення права на
адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За змістом статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що приймається ухвала.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 з позовом
звернулася у вересні 2011 року, то нею
пропущений шестимісячний строк
звернення до суду, а отже позов
правомірно залишено без розгляду.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом допущені
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтею 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, а
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко