Справа № 872/16156/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 рокусправа № 804/12395/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2013 року у справі №804/12395/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати рішення Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області від 25 травня 2013 року №2571192 про
відмову у реєстрації права власності
на домоволодіння АДРЕСА_1 -
протиправними та зобов'язати
відповідача зареєструвати право
власності на вказане домоволодіння. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що право власності на об'єкт
нерухомого майна підтверджується
рішенням суду, яке набрало законної
сили, а відповідач не наділений
повноваженнями його тлумачення. Також
відповідач не витребував додаткових
документів необхідних для державної
реєстрації права власності, а відмовив
без законних підстав.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2013 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області від 24 травня 2013 року № 2571192 про
відмову ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.
Зобов'язано Реєстраційну служби
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про державну
реєстрацію прав від 29 квітня 2013 року №
1043984 та прийняти по ній відповідне
рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просила скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким зобов'язати Реєстраційну
службу Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати право власності
на домоволодіння. Апелянт посилається
на те, що нею було надано всі необхідні
документі для реєстрації право
власності на домоволодіння.

У судовому засіданні позивач доводи,
викладені в апеляційній скарзі
підтримала у повному обсязі та
пояснила суду, що будинок, право
власності на який вона отримала в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
був побудований ще у 1940 році, а
прибудова до нього - у 1950 році. За
висновком експертного
будівельно-технічного дослідження від
12.09.2011 року будинок відповідає вимогам,
які пред'являються до житлових
будинків індивідуальної забудови та
може в подальшому експлуатуватись за
призначенням. Рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
08.12.2011 року за нею визнано право
власності на домоволодіння, проте
державний реєстратор протиправно
відмовив у реєстрації права власності,
зазначивши про неподачу копій
документів, необхідних для формування
облікової справи, проте які це
документи є незрозумілим.

Відповідач, належним чином
повідомлений про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибув, про причини
неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про наявність підстав
для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08 грудня 2011 року
по справі № 2-4689/2011 року, яке набрало
законної сили 19 грудня 2011 року,
встановлено факт належності ОСОБА_2,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1,
правовстановлюючого документу -
рішення Народного Суду 3 ділянки
Ленінського району м. Дніпропетровська
від 14 серпня 1947 року, яким визнано за
ОСОБА_2 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
з: житлового будинку літ.А-1, прибудови
літ. А1-1, сараю літ. Б, погребу літ. під Б,
убиральні літ. В, навісу літ. Г, навісу
літ. Д, споруд № 1-4, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. 29 квітня
2013 року позивач подав до відповідача
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, у якій просив
зареєструвати за ним право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1. 24 травня 2013
року державним реєстратором прав на
нерухоме майно Ланською С.В. відмовлено
у державній реєстрації права власності
на домоволодіння АДРЕСА_1.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку
про протиправність спірного рішення
відповідача і скасував його. Проте, у
задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання державного реєстратора
зареєструвати за позивачем право
власності на домоволодіння на підставі
рішення суду відмовив. Скориставшись
правом виходу за межі позовних вимог,
передбачених статтею 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зобов'язав відповідача
знову розглянути заяву ОСОБА_1 і
прийняти по ньому відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
протиправності спірного рішення
відповідача та необхідністю його
скасування, проте вважає, що обраний
судом спосіб захисту не забезпечує
повного відновлення порушених прав
позивача.

Так, при прийнятті спірного рішення
відповідач припустився порушень
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та протиправно
відмовив позивачеві у реєстрації права
власності на домоволодіння, зазначивши
про неподачу копій документів, які є
необхідними для формування облікової
справи. При цьому, які саме документи
має подати ОСОБА_1 у рішенні № 2571192 від
24.05.2013 року реєстратор не зазначив.

Згідно п.26 Порядку для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п.п. 10 п.27 Порядку,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речовими прав
на нерухоме майно,є зокрема,рішення
суду, що набрало законної сили,щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були надані все необхідні
документи до реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області для реєстрації права власності
на домоволодіння і у державного
реєстратора відсутні законні підстави
для відмови у державній реєстрації
права власності.

За наведених обставин спірне рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Ланської С.В.
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області № 2571192 від 24 травня 2013 року є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Підлягають також і задоволенню позовні
вимоги про зобов'язання відповідача
зареєструвати право власності на
домоволодіння на підставі рішення
суду, оскільки заява позивача вже
розглянута, по ній прийняте
протиправне рішення про відмову у
державній реєстрації і повторний
розгляд цієї заяви Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» не
передбачений. Зважаючи на те, що
позивачем були подані усі необхідні
документи для здійснення
реєстраційної дії, належним способом
захисту порушених прав та їх повне
відновлення можливо лише шляхом
зобов'язання відповідача
зареєструвати право власності з метою
запобігання прийняття відповідачем
негативного рішення з інших підстав.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції апеляційну
скаргу задовольняє, а постанову суду
скасовує, якщо визнає, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення було порушено норми
матеріального права, колегія суддів
вважає,що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду першої
інстанції - скасуванню із прийняттям
нового рішення.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2013 року у справі № 804/12395/13-а -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області від 24 травня 2013 року №2571192 про
відмову ОСОБА_1 у реєстрації права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на
підставі рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
08 грудня 2011 року по цивільній справі
№2-4689/2011.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
ії тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко