Справа № 127/15669/14-а
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-а/127/629/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Борисюк І. Е.,
розглянувши у скороченому провадженні
в місті Вінниці адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про визнання дій незаконними та
скасування рішення, зобов'язання до
До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання дій незаконними
та скасування рішення, зобов'язання до
Позов мотивований тим, що 06.05.2014 року
позивач звернулась до відповідача із
заявою про призначення їй пенсії за
віком відповідно до ст. 16 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Подання заяви було пов'язано із смертю
чоловіка позивача - ОСОБА_2, який помер
через захворювання, яке було пов'язане
з виконанням ним обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС. Рішенням відповідача,
оформленим протоколом № 12 від 23.05.2014
року, позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії в зв'язку з тим, що
ОСОБА_2 був військовозобов'язаним, а не
військовослужбовцем.
Вище викладене й стало підставою для
звернення позивача до суду із вимогами
про визнання незаконним та скасування
рішення УПФУ у м. Вінниці, оформленого
протоколом № 12 від 23.05.2014 року
засідання комісії для розгляду спірних
питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсії
відповідно до вимог чинного
законодавства України про пенсійне
забезпечення в частині відмови ОСОБА_1
у призначенні пенсії за віком
відповідно до ст. 16 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»; зобов'язання
відповідача призначити позивачу
пенсію відповідно до ст. 16 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
моменту звернення за її призначенням, а
саме з 06.05.2014 року. Також, позивач
просила суд допустити постанову до
негайного виконання.

Відповідачем у десятиденний строк з
дня одержання ухвали суду від 23.07.2014
року та копій документів суду були
надані заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
повідомлені позивачем та відповідачем
обставини, суд прийшов до висновку про
задоволення вимог позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниці внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
ним обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
(генералізоване злоякісе
новоутворення), що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим 02.04.2012
року, лікарським свідоцтвом про смерть
та довідкою про причину смерті від
01.04.2012 року, експертними висновками від
27.04.2011 року та від 24.04.2012 року та
довідкою до акту огляду МСЕК від 20.06.2011
року.

Згідно посвідчення НОМЕР_1, виданого
10.05.2012 року Вінницькою
облдержадміністрацією, ОСОБА_1 має
право на пільги та компенсації,
передбачені ст. 20 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» як дружина
померлого громадянина із числа
ліквідаторів першої категорії, смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Відповідно до посвідчення серії
НОМЕР_2, виданого Департаментом праці і
соціального захисту населення в м.
Вінниці 03.05.2012 року, ОСОБА_1 має право на
пільги, встановлені законодавством
України для сімей загиблих (померлих)
ветеранів війни.

Позивач 06.05.2014 року звернулась до
відповідача із заявою про призначення
їй пенсії за віком відповідно до ст. 16
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Комісія для розгляду спірних питань,
пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсії
відмовила ОСОБА_1 в призначенні пенсії
у зв'язку з відсутністю підстав для
призначення пенсії, згідно з витягу з
протоколу № 12 від 23.05.2014 року. Відмову
відповідач обґрунтував тим, що ОСОБА_2
приймав участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС як
військовозобов'язаний, а не як
військовослужбовець.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»
військовослужбовці, особи
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які брали
участь у бойових діях, а також ті, які
стали інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва,

одержаних при захисті Батьківщини
або при виконанні інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, а також
батьки і дружини (якщо вони не взяли
повторний шлюб) військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які померли
(загинули) у період проходження
військової служби (виконання
службових обов'язків) чи після
звільнення зі служби, але внаслідок
поранення, контузії, каліцтва,
одержаних при виконанні обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті, ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи
чи виконанням інтернаціонального
обов'язку, мають право на пенсію:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років.

Судом встановлено, що
військовозобов'язаний ОСОБА_2 був
призваний на спеціальні збори для
ліквідації аварії на ЧАЕС з 15.12.1986 року
по 04.03.1987 року, що підтверджується
архівною довідкою від 17.12.2007 року № 38231.

Згідно примітки до ст. 10 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» «до
військовослужбовців належать: особи
офіцерського складу, прапорщики,
мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби,
військовозобов'язані, призвані на
військові збори,
військовослужбовці-жінки, а також
сержанти (старшини), солдати (матроси),
які перебувають (перебували) на дійсній
строковій службі у збройних силах,
керівний і оперативний склад органів
Комітету державної безпеки, особи
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, а також
інших військових формувань.»

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» військовий обов'язок включає,
зокрема: проходження військової
служби; виконання військового
обов'язку в запасі.

Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» щодо військового обов'язку
громадяни України поділяються на такі
категорії: допризовники - особи, які
підлягають приписці до призовних
дільниць; призовники - особи, приписані
до призовних дільниць;
військовослужбовці - особи, які
проходять військову службу;
військовозобов'язані - особи, які
перебувають у запасі для
комплектування Збройних Сил України та
інших військових формувань на
особливий період, а також для виконання
робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які в
добровільному порядку проходять
службу у військовому резерві
Збройних Сил України, інших
військових формувань і призначені для
їх комплектування у мирний

та воєнний час.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» до видів військової служби
відносяться: строкова військова
служба; військова служба за призовом
під час мобілізації, на особливий
період; військова служба за контрактом
осіб рядового, сержантського і
старшинського складу; військова служба
(навчання) курсантів вищих військових
навчальних закладів, а також вищих
навчальних закладів, які мають у
своєму складі військові інститути,
факультети військової підготовки,
кафедри військової підготовки,
відділення військової підготовки
(далі - вищі військові навчальні
заклади та військові навчальні
підрозділи вищих навчальних закладів);
військова служба за контрактом осіб
офіцерського складу; військова служба
за призовом осіб офіцерського складу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не заперечується, що
позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
дружиною померлого внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
ним обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
ОСОБА_2; після смерті чоловіка позивач
повторний шлюб не укладала.

Пунктом «в» ст. 30 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» передбачено право на пенсію по
втраті годувальника, мають зокрема
дружини (якщо вони не взяли повторний
шлюб) військовослужбовців, особи, які
мають право на пенсію за цим Законом,
які загинули, померли чи пропали
безвісти в період проходження служби
або померли після звільнення зі служби,
але внаслідок поранення, контузії,
каліцтва, одержаних при виконанні
обов'язків військової служби
(службових обов'язків), захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням

інтернаціонального обов'язку, мають
право на пенсію не раніш як за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», або якщо вони є
інвалідами.

Цим же Законом встановлено, що
відповідне зниження пенсійного віку
жінкам, установлене абзацом першим
цього пункту, застосовується також до
завершення періоду збільшення віку
виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», умови, норми і
порядок пенсійного забезпечення,
встановлені цим Законом для
військовослужбовців строкової служби
та членів їх сімей, поширюються також
(якщо не передбачено інше) на
військовозобов'язаних, призваних на
навчальні, спеціальні або перевірочні
збори, які стали інвалідами внаслідок
поранення, контузії або каліцтва, що їх
вони дістали при виконанні службових
обов'язків у період проходження цих
зборів, та членів їх сімей.

Згідно із ст. 83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку.

Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» врегульовано Порядком,
затвердженим постановою правління
Пенсійного фонду України № 22-1 від
25.11.2005 року, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005
року за № 1566/11846. Згідно з п. 5 Порядку,
днем звернення за пенсією вважається
день приймання органом, що призначає
пенсію, заяви про призначення,
перерахунок, відновлення або
переведення з одного виду пенсії на
інший.

Згідно ст. 6 Конституції України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах
і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі,
а згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Статтею 64 Конституції України
передбачено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.
Лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану можуть
встановлюватися окремі обмеження прав
і свобод із зазначенням строку дії цих
обмежень.

Згідно ст. 3 Конституції України права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

При вирішенні даної конкретної
справи, суд також керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 9
КАС України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд прийшов до
висновку, що відповідач, в даному
випадку, не діяв у відповідності до
Конституції України та законів
України, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Оскільки позивачем не чітко викладені
вимоги позову, які не у повній мірі
захищають порушене право позивача, суд,
на підставі ч. 2 ст. 162 КАС України
приймає іншу постанову, якою визнає
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні
пенсії за віком відповідно до ст. 16
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»; визнає протиправним та
скасовує рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про відмову ОСОБА_1 в призначенні їй
пенсії за віком відповідно до ст. 16
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оформлене протоколом №
12 від 23.05.2014 року; зобов'язує управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
призначити ОСОБА_1 пенсію за віком
відповідно до ст. 16 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з моменту
звернення за її призначенням, а саме з
06.05.2014 року та виплатити
заборгованість.

Враховуючи положення п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС
України обов'язок відповідача виконати
дану постанову суду негайно -
відсутній. Також, задовольняючи
позовні вимоги в повному обсязі, судом
прийнято до уваги, що вимога позивача
про допущення постанови суду до
негайного виконання не є позовною
вимогою, а є порядком виконання
судового рішення.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС
України, судовий збір в сумі 73, 08
гривень, сплачений позивачем при
зверненні до суду, слід компенсувати їй
з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 16, 83 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 10 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ч. 3 та ч. 9 ст. 1, ч. 2 ст. 2
Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу», ч. 1 ст. 3,
ст. 30 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94,
159-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні їй
пенсії за віком відповідно до ст. 16
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці про відмову ОСОБА_1
в призначенні пенсії за віком
відповідно до ст. 16 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», оформлене
протоколом № 12 від 23.05.2014 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до
ст. 16 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з моменту звернення за
її призначенням, а саме з 06.05.2014 року та
виплатити заборгованість.

Судовий збір в сумі 73, 08 гривень
компенсувати ОСОБА_1 з Державного
бюджету України

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя: