Справа № 805/914/14
Суддя: Зеленов А. С.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 р.
Справа №805/914/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11год.47хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді
Зеленова А.С.

за участю:

секретарі
Афанасьєві Д.Б.,

представника позивача
Кирадієвої І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів до Державного підприємства
"Донецька вугільна енергетична
компанія", треті особи без самостійних
вимог на предмет спору - Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України, Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області, Відділ державної виконавчої
служби Ворошиловського районного
управління юстиції у м. Донецьку про
надання дозволу на погашення суми
податкового боргу з податку на додану
вартість в розмірі 2 580 903грн. за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі,-

В С Т А Н О В
И В:

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів звернулася до суду з
позовом до Державного підприємства
"Донецька вугільна енергетична
компанія", треті особи без самостійних
вимог на предмет спору - Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України, Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області, Відділ державної виконавчої
служби Ворошиловського районного
управління юстиції у м. Донецьку про
надання дозволу на погашення суми
податкового боргу з податку на додану
вартість в розмірі 2 580 903грн. за рахунок
майна платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Ухвалою суду від 12.03.2014 залучено в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України та Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Донецькій області /т.2 а.с.11,12/.

Ухвалою суду від 16.05.2014 залучено в
якості третьої особи Відділ державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку /т.2 а.с.122/.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що податковий борг виник
внаслідок несплати заборгованості з
податку на додану вартість за листопад
2013 року у розмірі 2 580 903грн.
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів неодноразово здійснювались
заходи щодо погашення податкового
боргу, а саме: відповідно до п. 6.2 статті
6 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" виставлені податкові вимоги
№1/11 від 26.01.2002 року, №2/80 від 06.03.2002 року,
08.03.2002 та 30.09.2004 приймались рішення про
застосування заходів погашення
податкового боргу платника податків за
рахунок його активів. Майно платника
податків згідно перебуває у податковій
заставі, яка зареєстрована в
державному реєстрі обтяжень рухомого
майна. На підставі п. 95.3. ст. 95
Податкового кодексу України просить
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала у повному
обсязі, надала суду пояснення,
аналогічні викладеним в ньому, та
письмові докази в підтвердження своїх
позовних вимог і просила надати дозвіл
на погашення суми податкового боргу з
податку на додану вартість в розмірі 2
580 903грн. за рахунок майна платника
податків, що перебуває у податковій
заставі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився про день, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, заяв про відкладення
розгляду справи суду не надавав.

Представник третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, заяв про відкладення
розгляду справи суду не надавав.

Представник третьої особи 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав пояснення по
справі /т.2а.с.59/ в яких зазначив, що ДП
«ДВЕК» та ВП «Шахта ім. О.О.
Скочинського» ДП «ДВЕК» не включені до
Переліку об'єктів групи В, які
підлягають підготовці до продажу в 2014
році, затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 20.01.2014 №150.

Представник третьої особи 3, в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав відгук на позовну
заяв, в якому зазначив, що ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку має
пріоритет обтяження на заставлено
майно перед податковим органом,
оскільки в його провадженні перебуває
зведене виконавче провадження №19817778
від 07.04.2005 про стягнення з Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» на користь
фізичних, юридичних осіб та держави сум
боргу /т.2 а.с.130-133, т.3 а.с.1-4/.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України,
неприбуття в судове засідання без
поважних причин представника сторони
або третьої особи, які не прибули в
судове засідання, або неповідомлення
ним про причини неприбуття не є
перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідив матеріали справи,
дослідивши в судовому засіданні всі
обставини справи і перевіривши їх
наявними доказами в межах заявлених
позовних вимог, судом встановлено
наступне.

Пунктом 61.1. статті 61 Податкового
кодексу України (надалі - ПКУ)
визначено, що податковий контроль - це
система заходів, що вживаються
контролюючими органами з метою
контролю правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, а також дотримання
законодавства з питань проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється
органами, зазначеними у ст. 41 ПКУ, в
межах їх повноважень (п. 61.2 ст. 61 ПКУ).

Приписами ст. 41 ПКУ встановлено, що
контролюючими органами є, зокрема,
органи державної податкової служби -
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Таким чином, позивач - Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників
податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів є суб'єктом владних
повноважень, який в даних
правовідносинах реалізує надані йому
Податковим кодексом України
повноваження.

Державне підприємство "Донецька
вугільна енергетична компанія" (; 83000, Донецька область, м. Донецьк,
вул. Артема, буд.63) є юридичною особою,
зареєстроване Виконавчим комітетом
Донецької міської ради 02.04.2004 року, про
що зроблено запис в Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України /т.1 а.с.13/.

Згідно довідки про взяття на облік
платника податків відповідач
знаходиться на обліку у СДПІ у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (даний факт не є
спірним в даній справі).

Як встановлено в судовому засіданні і
підтверджено матеріалами справи, за
відповідачем обліковується податковий
борг з податку на додану вартість в
сумі 2 580 903грн., що підтверджуються
податковою декларацією, роздруківкою
зворотнього боку облікової картки
платника податку (відповідача) /т.1
а.с.25-28,62-73/.

Приписами ст. 16 Податкового кодексу
України визначені зобов'язання
платників податків, одне з яких
зобов'язує, зокрема, сплачувати податки
та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до ст. 31 Податкового кодексу
України строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою. Строк сплати
податку та збору обчислюється роками,
кварталами, місяцями, декадами,
тижнями, днями або вказівкою на подію,
що повинна настати або відбутися. Строк
сплати податку та збору встановлюється
відповідно до податкового
законодавства для кожного податку
окремо.

Платники податків, податкові агенти
та/або їх посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи (п. 110.1.
ст. 110 ПКУ), зокрема: фінансову
відповідальність (пп. 111.1.1. п. 111.1. ст. 111
ПКУ).

Фінансова відповідальність за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства
встановлюється та застосовується
згідно з Податковим кодексом України
та іншими законами. Фінансова
відповідальність застосовується у
вигляді штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) та/або пені (п. 111.2. ст. 111 ПКУ).

Відповідно до п. 113.3. ст. 113 Податкового
кодексу України штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) за порушення норм
законів з питань оподаткування або
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Податковим кодексом України
встановлено, що податковий борг - це
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

З огляду на наведене, оскільки
податкове зобов'язання відповідачем не
сплачено в установлені строки, таке
зобов'язання є податковим боргом.

Приписами Податкового кодексу України
встановлені обов'язки платників
податків, такі як, виконання законних
вимог контролюючих органів щодо
усунення виявлених порушень законів.

Наведені розрахунки відповідають
положенням законодавства, фактичним
обставинам справи та відповідачем не
спростовані.

Згідно підпункту 87.2. статті 87
Податкового кодексу України, джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 88.1. статті 88
Податкового кодексу України, з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Право податкової застави виникає
згідно з цим Кодексом та не потребує
письмового оформлення (пункт 88.2. статті
88 ПКУ).

Право податкової застави, відповідно
до пункту 89.1. статті 89 Податкового
кодексу України, виникає у разі: -
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку; - несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті
право податкової застави поширюється
на будь-яке майно платника податків,
яке перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

Згідно п. 89.3. ст. 89 Податкового кодексу
України, майно, на яке поширюється
право податкової застави, оформлюється
актом опису. До акту опису включається
ліквідне майно, яке можливо
використати як джерело погашення
податкового боргу. Опис майна у
податкову заставу здійснюється на
підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється
право податкової застави, складається
податковим керуючим у порядку та за
формою, що затверджені центральним
органом державної податкової служби.

Податковим керуючим СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Донецьку Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області здійснено опис майна
підприємства (щодо заміни предмета
податкової застави), який оформлений
актами №10 та -№11 від 20.12.2006 та від 21.12.2006
відповідно, а також актами від 03.03.2012 №3
та №1 від 04.02.2014 /т.1 а.с.75-80,106,101-104/.

Актом опису майна підприємства
(відповідача) №10 від 20.12.2006 року
встановлено, що на балансі відповідача
знаходиться наступне майно, яке взято
у податкову заставі: база відпочинку
«Меотіда» (с.Мелекіно), дитячий
оздоровчий табір «Піонер» (с. Ольгінка,
Волноваського району), гуртожиток (83061,
м. Донецьк, вул.. Полухіна,7), палац
культури (83061, м. Донецьк, вул.Удачна,1),
спортивний зал (83061, вул.. Костуся
Калиновського,1), будинок культури (83039,
м. Донецьк, вул. Бокія,1) на загальну суму
1 668 220грн., на яке позивач просить надати
дозвіл на реалізацію в рахунок
погашення податкового боргу.

Актом опису майна підприємства
(відповідача) №11 від 21.12.2006 року
встановлено, що на балансі відповідача
знаходиться наступне майно, яке взято
у податкову заставі: база відпочинку
Піонерський табір «Лєсной» (с.
Комсомольське, Волноваський район),
база відпочинку «Утес» (с. Безіменне,
Новоазовський район) на загальну суму
764 739грн., на яке позивач просить надати
дозвіл на реалізацію в рахунок
погашення податкового боргу.

Актом опису майна підприємства
(відповідача) №3 від 03.03.2012 року
встановлено, що на балансі відповідача
знаходиться наступне майно, яке взято
у податкову заставі: цілісно-майновий
комплекс ВП «Шахта ім. О.О.
Скочинського» ДП «ДВЕК» на загальну
суму 554 457 244,69грн., на яке позивач
просить надати дозвіл на реалізацію в
рахунок погашення податкового боргу.

Актом опису майна підприємства
(відповідача) №1 від 04.02.2014 року
встановлено, що на балансі відповідача
знаходиться наступне майно, яке взято
у податкову заставі: автопогрузчик 5тн.
інв.№19281, трактор Т-150к інв.№20880,
автокран КС-25616 інв.№18656, автомашина
УАЗ-452Д інв.№18658, машина МПБ 6,3*3,15-3,15
інв.№21768, під ємна машина ЦЗ*2,2 інв.№18605,
автомобіль УАЗ 31512 інв.№20750, автомашина
ВАЗ-21053 інв.№21741, автомобіль ІЖ-2715
інв.№22325, автобус ЛАЗ-695Н інв.№23484,
автобус ЛАЗ695Н інв..№23489,трактор ЕО-90-26-21
В-3 інв.№23505, автомобіль КрАЗ-65101
інв.№23593, поворотная платформа ППГ-3
інв.№21700, форми для фундаментних блоків
20 шт. інв.№№21845, 21846, 21847, 21848, 21849, 21850, 21851,
21852, 21853, 21854, 21855, 21856, 21857, 21858, 21859, 21860, 21861,
21862, 21863, 21864, поворотна платформа
інв.№20202, вагонетки для цегли 20шт.
інв.№№21292, 21293, 21294, 21295, 21296, 21297, 21298, 21299,
21300, 21301, 21302, 21303, 21304, 21305, 21306, 21307, 21308, 21452,
21453, 21454, вагонетки для цегли 3 шт.
інв.№№21366, 21367, 21368, кран козловий ККС-10
інв.№11013, плотіна інв.№15460, автобус
КАВЗ-685 інв.№9195, автомашина ВАЗ-2106
інв.№9224, автомобіль ГАЗ-3102 інв.№9225,
прес-ножиці комбіновані інв..№4227,
електричний водонагрівач інв..№10035,
станок КСМ інв..№236, електротельфер
ГП-3,2т інв.№237, вентиляційна установка
-47,5 інв.№18265, станок токарно-вінтовий
інв..№238, станок вертикальний
свердлильний №239, станок заточний
інв..№240, токарний станок по дереву
інв..№244, станок строгальний інв..№245,
бетонозмішувач СБ-138 №260, випрямитель
свар. ТДМ інв.№495, станок дерево
оброблювальний інв..№516, станок
точильно-шлиф. Інв..№2162, станок
заточний інв..№4343, ножиці НБ інв..№4344,
мішалка СО-140 інв.№4348,
електро-зварювальне обладнання
3шт.інв.№№4355, 4356, 4357, трактор колесний
МТЗ-82 інв.№4385, полу автомат
резьбонарезной інв..№4386, прес-ножиці
інв.№4387, тельфер 2шт. інв.№№5000, 5001,
автопогрузчик 4045 РТО 303АН інв..№29391,
П/пр. ОДАЗ 9674 держ. номер АН6075ХХ
інв.№46571, П/пр. ОДАЗ 9674 держ. номер
АН6079ХХ інв.№46671, П/пр. ТЦ-11 держ.номер АН
2736 ХХ інв.№46814, автомашина ІЖ-2715
інв.№600124, автомашина Москвич ІЖ-2715
держ.номер 39023 ЕВ на загальну суму 1 967
527,14грн., на яке позивач просить надати
дозвіл на реалізацію в рахунок
погашення податкового боргу.

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів у відповідності до вимог п.
89.8. ст. 89 Податкового кодексу України
зареєструвала податкову заставу, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна (т.1 а.с.23-24).

Відповідно до п. 95.2. ст.95 Податкового
кодексу України, стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
такому платнику податкової вимоги.

З метою погашення боргу відповідно до
п. 6.2 статті 6 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" на
адресу відповідача були спрямовані
податкові вимоги №1/11 від 26.02.2002 року,
№2/80 від 06.03.2002 року, які були отримані
підприємством /т.1 а.с.17,18/.

Згідно з положенням пункту 59.5 ст. 59 ПКУ,
у разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

У зв'язку з тим, що Відповідач постійно
має несплачену податкову
заборгованість, вказані податкові
вимоги не втратили своєї юридичної
сили.

Слід відмітити, що п. 20.1.18. ст. 20 ПК
України передбачено, що податкові
органи можуть звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Відповідно п. 95.1. та п. 95.3. ст. 95 ПК
України, контролюючий орган здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

При цьому стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників
податків у м. Донецьку
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів до суду із позовом про
стягнення коштів у розмірі податкового
боргу з податку на додану вартість у
сумі 2 580 903грн., що виник на підставі
податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року
№ від 19.12.2013 не зверталась.

В обґрунтування даної позиції, позивач
посилався на те, що ним вже
неодноразово здійснювалося стягнення
суми податкового боргу з рахунків
платника податків по іншим видам
податків і за різні періоди за судовими
рішеннями по іншим справам, однак
інкасові доручення були повернуті
банківськими установами без виконання
у зв`язку з відсутністю на
розрахункових рахунках відповідача
грошових коштів /т.1 а.с.110-146/.

Як вже було зазначено вище (п. 95.1. ст. 95
ПКУ), в разі недостатності коштів, які
перебувають у власності платника
податків і на які може бути звернено
стягнення, контролюючий орган здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Крім того, Контролюючий орган
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
контролюючим органом рішення про
погашення усієї суми податкового
боргу. Рішення контролюючого органу
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою
контролюючого органу. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

З аналізу наведених норм випливає, що
Податковим кодексом України
встановлений особливий порядок
погашення заборгованості платників
податків перед бюджетами і визначений
перелік заходів, які повинен здійснити
орган стягнення на виконання власних
повноважень:

1. звернення до суду з вимогами про
стягнення коштів з рахунків у банках;

2. опис та вилучення майна;

3. отримання судового дозволу на
погашення усієї суми боргу за рахунок
майна платника податків у разі
недостатності коштів на розрахункових
рахунках у банках;

4. прийняття рішення про погашення
усієї суми податкового боргу.

Так, податковим органом порушено
стадійність процедури погашення
податкового боргу за рахунок майна
платника податків , що перебуває у
податковій заставі.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПКУ джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу
України не може бути використані як
джерело погашення податкового боргу
платника податків майно платника
податків, надане ним у заставу іншим
особам (на час дії такої застави), якщо
така застава зареєстрована згідно із
законом у відповідних державних
реєстрах до моменту виникнення права
податкової застави.

Пунктом 90.1 Податкового кодексу України
встановлено, що пріоритет податкової
застави щодо пріоритету інших обтяжень
(включаючи інші застави)
встановлюється відповідно до закону.

Відповідно до Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" податкова застава
належить до публічних обтяжень.

Частиною 3 статті 12 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" встановлено, що на
підставі реєстрації встановлюється
пріоритет обтяження, якщо інші
підстави для виникнення пріоритету не
визначені цим Законом. Задоволення
прав чи вимог декількох обтяжувачів, на
користь яких встановлено обтяження
одного й того ж рухомого майна,
здійснюється згідно з пріоритетом,
який визначається в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 цього Закону
пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" звернення
стягнення на предмет обтяження - вжиття
обтяжувачем передбачених законом
заходів щодо предмета обтяження для
задоволення своїх прав чи вимог, які
випливають із змісту обтяження.

Частиною 3 статті 24 того самого Закону
обтяжувач, який ініціює звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" при публічному
обтяженні обтяжувачем є уповноважений
орган. Права і обов'язки суб'єктів
публічного обтяження встановлюються
законом.

Якщо інше не встановлено законом та не
суперечить змісту публічного
обтяження, обтяжувач за публічним
обтяженням або інша особа, на користь
якої встановлено публічне обтяження,
також має права, передбачені статтею 23
цього Закону для обтяжувача за
забезпечувальним обтяженням.

Якщо рухоме майно, яке є предметом
публічного обтяження, є також
предметом інших обтяжень, задоволення
прав обтяжувача за публічним
обтяженням або особи, на користь якої
встановлено публічне обтяження,
здійснюється в черговості згідно з
пріоритетом публічного обтяження.

Згідно з ч.2 ст. 39 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" пріоритет
публічного обтяження встановлюється з
моменту його реєстрації. Зареєстровані
публічні обтяження не мають пріоритету
над обтяженнями того ж рухомого майна,
які були зареєстровані раніше моменту
реєстрації публічного обтяження, а
також обтяженнями, які мають вищий
пріоритет згідно з правилами,
встановленими розділом III цього Закону.

Частиною 2 статті 40 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" встановлено, що
якщо щодо предмета публічного
обтяження зареєстроване інше
обтяження з вищим пріоритетом, при
зверненні стягнення на предмет
публічного обтяження обтяжувач або
особа, на користь якої встановлено
публічне обтяження, зобов'язані
надіслати обтяжувачу з вищим
пріоритетом письмове повідомлення про
звернення стягнення за публічним
обтяженням у порядку, встановленому
статтею 27 цього Закону. У цьому разі
обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на відповідне рухоме майно згідно з
положеннями розділу IV цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Станом на час розгляду справи по суті в
провадженні Відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку перебувають виконавчі
провадження по трудовим
правовідносинам працівників з ДП
«ДВЕК» у кількості 191 виконавчого
провадження на суму 2 430 573,05грн. Дана
обставина підтверджується копіями
постанов про відкриття виконавчого
провадження та матеріалами звірки
відповідача з виконавчою службою по
заборгованостям перед фізичними
особами, які містяться в матеріалах
справи / т.3 а.с.5-185, т.4 а.с.2-71/.

Так, описане майно відповідача, що
перебуває у податковій заставі за
актами опису №10 та №11 від 20.12.2006 та від
21.12.2006 відповідно, а також актами від
03.03.2012 №3 взято у податкову заставу за
податковими боргами, що виникли раніше
ніж податковий борг з податку на додану
вартість за листопад 2013 року.

Акт опису майна від 04.02.2014 №1 складено
на підставі рішення податкового органу
від 30.03.2011 №5, тобто до виникнення
податкового боргу, на який звертає
стягнення позивач за рахунок майна.

У той самий час у Державному реєстрі
обтяжень зареєстроване обтяження,
об'єктом якого є все майно відповідача
згідно з постановою Відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського РУЮ
про арешт майна боржника та заборони на
його відчуження від 26.02.2008 №6420954.
Обтяження зареєстровано у Єдиному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно /т.2 а.с.61/.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
податкова застава на підставі
вищезазначених актів опису активів не
мають пріоритету у порядку черговості
їх реєстрації відносно обтяження,
зареєстрованого за обтягувачем -
Відділом державної виконавчої служби
Ворошиловського РУЮ.

Таким чином, судом встановлені
обмеження, які свідчать про інший
порядок звернення стягнення на активи
відповідача, що перешкоджає наданню
дозволу позивачеві у спосіб,
передбачений ст. 95 Податкового кодексу
України.

Зокрема дана позиція суду узгоджується
із правовою позицію Донецького
апеляційного адміністративного суду
та Вищого адміністративного суду по
адміністративним справам №2а/0570/1077/2011,
№2а/0570/10722/2011, №805/13939/13-а /т.4 а.с.99-108/.

Відповідно до п.1.4 наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України №35 від 20.01.2014 про затвердження
Порядку розпорядження державним
майном належить до сфери управління
Мінерговугілля, а також майном
господарських товариств, щодо яких
Мінерговугілля здійснює управління
корпоративними правами держави(далі -
Порядок) дія цього Порядку поширюється
на державне майно державних
підприємств, установ, організацій, які
належать до сфери управління
Мінерговугілля, державне майно, яке
обліковується на балансах і не увійшло
до статутних капіталів господарських
товариств,створених у процесі
корпоратизації, та інше державне майно,
управління яким здійснює
Мінерговугілля, а також на майно
господарських товариств, щодо яких
Мінерговугілля здійснює управління
корпоративними правами держави.

У п.2.2.1 Порядку передбачено, що
відчуження державного майна
здійснюється безпосередньо
Підприємством, на балансі якого
перебуває таке майно, в порядку,
передбаченому Кабінетом Міністрів
України, з дотриманням вимог чинного
законодавства, а також цього Порядку,
лише після надання на це згоди (дозволу)
Мінерговугілля.

Рішення про надання згоди на
відчуження державного нерухомого
майна та рухомого складу залізничного
транспорту приймається
Міненрговугілля лише за погодженням з
Фондом державного майна України.

Так, відповідно до акту опису майна №3
від 03.03.2012 податковим керуючим
проведено опис цілісного майнового
комплексу ВП «Шахта ім. О.О.
Скочинського» Державного підприємства
«ДВЕК».

Відповідно до ст.5-1 Закону України «Про
приватизацію державного майна» з метою
раціонального та ефективного
застосування способів приватизації
об'єкти приватизації класифікуються
за такими групами. Зокрема до групи В
відносять такі об'єкти:

- Єдині майнові комплекси
державних підприємств ( у тому числі ті,
що передані в оренду), їх структурних
підрозділів, на яких середньооблікова
чисельність працюючих за звітний
(фінансовий) рік перевищує 100 осіб, а
обсяг валового доходу від реалізації
продукції 9робіт, послуг) за такий
період перевищує 70 мільйонів гривень
та/або вартість майна яких достатня для
формування статутного капіталу
акціонерного товариства у тому числі
разом із земельними ділянками
державної власності, на яких вони
розташовані;

Державне підприємство «ДВЕК» та
Відокремлений підрозділ «Шахта ім. О.О.
Скочинського» ДП «ДВЕК» не включені до
Переліку об'єктів групи В , які
підлягають підготовці до продажу в 2014
році, затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 20.01.2014 №150.

До того ж, відповідно до п.4.4 Статуту
Державного підприємства «Донецька
вугільна енергетична компанія»
відчуження об'єктів
соціально-культурного призначення
(санаторії-профілакторії, бази
відпочинку, дитячі оздоровчі заклади),
збудовані за кошти Підприємства, без
згоди органу управління майном та
трудового колективу (профспілки)
підприємства, не допускається. А такий
дозвіл орган управління майном та
трудовий колектив (профспілки)
підприємства не надавав.

Крім того, позовні вимоги позивача не
конкретизовані. Зокрема звертаючись до
суду із даним позовом, він просить суд
надати дозвіл на погашення суми
податкового боргу з податку на додану
вартість в розмірі 2 580 903грн. за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі, проте
не зазначає за рахунок якого саме майна
має бути дане погашення і на підставі
якого акту опису. Оскільки наданими
суду актами опису майна, описано
нерухоме та рухоме майно на загальну
суму 558 857 730,79грн., що набагато перевищує
суму податкового боргу з податку на
додану вартість за листопад 2013 року.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Донецьку Міжрегіонального головного
управління Міндоходів до Державного
підприємства "Донецька вугільна
енергетична компанія", треті особи без
самостійних вимог на предмет спору -
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України, Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області, Відділ
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку про надання
дозволу на погашення суми податкового
боргу з податку на додану вартість в
розмірі 2 580 903грн. за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Донецьку Міжрегіонального головного
управління Міндоходів до Державного
підприємства "Донецька вугільна
енергетична компанія", треті особи без
самостійних вимог на предмет спору -
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України, Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області, Відділ
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку про надання
дозволу на погашення суми податкового
боргу з податку на додану вартість в
розмірі 2 580 903грн. за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі - відмовити.

Постанова ухвалена у нарадчій кімнаті
та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 08 липня 2014 року в
присутності представника позивача.

Постанову виготовлено у повному
обсязі та підписано 14 липня 2014 року.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови у повному
обсязі.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на
апеляційного оскарження. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Зеленов А. С.