Справа № 2а/0470/1762/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/73460/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Блажівської
Н.Є.,

Юрченко В.П.,

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представників Публічного
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» -
Вінниченко О.О., Столярова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- Товариство) на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2012 року у справі за адміністративним
позовом Товариства до Нікопольської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області (далі -
Адміністрація), за участю
Нікопольської міжрайонної прокуратури
(далі - Прокуратура),

про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
скасування розпорядження
Адміністрації № 1070-р-10 від 30.12.2010 року
(далі - Розпорядження № 1070-р-10) щодо
затвердження акту комісії про визнання
збитків, завданих Товариством
безоплатним користуванням земельною
ділянкою, площею 2,2570 га, на території
Покровської сільської ради
Дніпропетровської області.

На обґрунтування позову зазначило, що
оскаржуване розпорядження
Адміністрації є незаконним, оскільки
прийняте на підставі необґрунтованого
акту від 30.12.2010 року щодо безоплатного
користування Товариством зазначеною
земельною ділянкою у період з липня 2008
року до грудня 2010 року.

Товариством здійснювались всі
необхідні дії щодо укладання договору
оренди земельної ділянки, але
Адміністрація не вчинила ніяких дій
для укладання зазначеного договору.

19 вересня 2011 року постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду позов
задоволений.

Розпорядження № 1070-р-10 скасоване.

6 листопада 2012 року постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2011 року скасована, у задоволенні позову
відмовлено.

Товариство звернулося з касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду та залишення в
силі постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду,
посилаючись на порушення апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним адміністративним судом
норм матеріального і процесуального
права, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 28.05.2010 року Прокуратура
звернулася до Адміністрації із
поданням № 1892/20 щодо усунення порушень
земельного законодавства та вирішення
питання про створення комісії для
обстеження земель рекреаційного
призначення та розрахунку збитків,
завданих їх користуванням за
відсутності правовстановлюючих
документів.

На виконання подання Прокурора 29.12.2010
року Адміністрація прийняла
розпорядження № 1067-р-10 щодо створення
комісії для визначення та
відшкодування збитків, завданих
внаслідок використання земельних
ділянок на території Покровської та
Шолоховської сільських рад
Дніпропетровської області вздовж
прибережної смуги Олексіївського
водосховища.

30 грудня 2010 року Адміністрація
прийняла Розпорядження № 1070-р-10 щодо
затвердження акту комісії від 30.12.2010
року про визначення збитків, у розмірі
98 498,96 грн., завданих Товариством в
наслідок безоплатного користування
земельною ділянкою, площею 2,2570 га, на
території Покровської сільської ради
Дніпропетровської області за період з
липня 2008 року до грудня 2010 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про відмову у задоволенні позову з
таких підстав.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладання договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документу,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Згідно з ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Як правильно зазначив суд апеляційної
інстанції, суд першої інстанцій при
розгляді адміністративної справи
прийшов до помилкового висновку про те,
що сплата Товариством земельного
податку без оформлення будь яких
правовстановлюючих документів
звільняє його від відшкодування
завданих збитків, оскільки відповідно
до ст. 1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» самовільне зайняття земельної
ділянки - це будь-які дії, які свідчать
про фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Отримання Товариством дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
не може свідчити про виникнення у нього
права на земельну ділянку, спірна
земельна ділянка була зайнята
Товариством самовільно.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що сплата
земельного податку, встановленого
чинним законодавством, не звільняє
Товариство від обов'язку
відшкодовувати землевласнику збитки у
вигляді неодержаних ним доходів за
термін тимчасового використання
земельної ділянки, розмір якої був
встановлений комісією у акті щодо
визначення збитків, завданих
безоплатним користуванням земельною
ділянкою на підставі Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 6 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Юрченко В.П.