Справа № 814/1150/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/1150/14

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

07 липня 2014 року справа № 814/1150/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу

про

визнання протиправним і скасування розрахунку збитків, визнання протиправним і скасування акту від 18.03.14 р., визнання протиправними і скасування розпорядження від 20.03.14 р. № 91-р

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Укрінтерпостача" (далі - позивач, ПП "Укрінтерпостача") звернулось із адміністративним позовом до Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - відповідач, РДА), в якому просить суд:

1) визнати протиправним і скасувати розрахунок нарахованих збитків за фактичне використання земельної ділянки без сплати орендної плати позивачем, згідно розрахунку орендної плати за договором оренди землі від 29 липня 2011 р. № 195-к;

2) визнати протиправним і скасувати акт про результати роботи комісії по визначенню збитків за фактичне використання земельних ділянок від 18 березня 2014 р.;

3) визнати протиправним і скасувати розпорядження РДА від 20 березня 2014 р. № 91-р, яким затверджено акт про результати роботи комісії по визначенню збитків за фактичне використання земельних ділянок від 18 березня 2014 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що земельне законодавство не передбачає відшкодування ним збитків за фактичне використання землі, без сплати орендної плати, тобто відповідач, оскарженими рішеннями, нарахував збитки, які діючим законодавством не передбачені.

Відповідач позов не визнав, в запереченнях зазначив, що у зв’язку із використанням позивачем земельної ділянки без права на це, йому були визначені збитки, які поніс власник землі - РДА (а. с. 88-90).

Позивач подав клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника (а. с. 74).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про судовий розгляд був повідомлений належним чином (а. с. 82).

Стаття 128 ч. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надає суду право у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладати і вирішити її на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи приписи наведеної статті та приймаючи до уваги те, що заперечення відповідача викладені письмово, суд розглядає справу за його відсутності.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

29 липня 2011 р. позивач уклав із РДА договір оренди землі № 195-к, за умовами якого отримав в оренду строком до 31 грудня 2011 р. земельну ділянку площею 14,2 га (а. с. 25-26). Додатковою угодою № 1 від 16 травня 2012 р. строк дії договору було продовжено до 31 грудня 2012 р. (а. с. 27). Як визначено у п. 37 договору, його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Матеріали справи не містять доказів того, що договір оренди за згодою сторін було продовжено і після 31 грудня 2012 р., а сам договір не передбачає його пролонгації за умови відсутності заперечень сторін, а тому суд виходить із того, що термін дії договору оренди землі № 195-к сплинув 1 січня 2013 р.

28 листопада 2013 р. Державна інспекція сільського господарства в Миколаївській області (далі - Інспекція) склала акт перевірки дотримання суб’єктами господарювання вимог земельного законодавства (далі - акт перевірки) (а. с. 16-23). Акт перевірки фіксує факт використання ПП "Укрінтерпостача" земельної ділянки площею 10,4768 га в межах території Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області по вул. Набережна 32а і по вул. Самосенків 168 без відповідних правовстановлюючих документів.

18 березня 2014 р. актом комісії по визначенню та відшкодуванню збитків за фактичне використання земельних ділянок (далі - акт комісії), позивачу визначено збитки у розмірі 7741,47 грн. (а. с. 14). Як зазначено в акті комісії, підставою для нарахування позивачу збитків, стало використання останнім земельної ділянки без укладення договору оренди. При розрахунку збитків комісія керувалась нормами Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284 (далі - Порядок № 284).

Окрім акту комісії, нею складено розрахунок нарахованих збитків за фактичне використання земельної ділянки без сплати орендної плати ПП "Укрінтерпостача", згідно розрахунку по орендній платі по договору оренди землі від 29 липня 2011 р. № 195-к та додаткової угоди № 1 від 16 травня 2012 р. за 2013 р. (далі - розрахунок збитків) (а. с. 15).

Своїм розпорядженням від 20 березня 2014 р. № 91-р РДА затвердила акт комісії (а. с. 13).

Суд знаходить обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у земельному законодавстві норм, які б передбачали відшкодування такого виду збитків, як збитки за фактичне використання земельної ділянки без сплати орендної плати.

Так, відповідно до ст. 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Цим нормами кореспондують положення п. 1 Порядку № 284, згідно якого власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

При цьому, п. 3 Порядку № 284 визначає, що відшкодуванню підлягають в тому числі інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Приміткою до зазначеного пункту Порядку № 284 визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Підсумовуючи викладене, суд відзначає, що ані ЗК України, ані Порядок № 284 не передбачають можливості відшкодування ПП "Укрінтерпостача" збитків за фактичне використання земельної ділянки без сплати орендної плати - в даному випадку посилання РДА на несплату позивачем орендної плати взагалі недоречно, оскільки оренда плата визначена договором, термін якого сплинув, і вимагати сплати орендної плати за період, після спливу його дії, протиправно.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, користування позивачем земельною ділянкою після спливу терміну дії договору оренди землі, у розумінні Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Питання відшкодування збитків завданих самовільним зайняттям земельної ділянки врегульовано іншими нормативними актами, ніж Порядок № 284, який був використаний РДА.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963 було затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - Методика), а наказом Державного агентства земельних ресурсів України Державної Інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12 вересня 2007 р. № 110 затверджені Методичні рекомендації щодо застосування вищеназваної Методики (далі - Методичні рекомендації).

Методика і Методичні рекомендації, на відміну від Порядку № 284, передбачають, що збитки, завдані самовільним зайняттям земельної ділянки, розраховуються за імперативно встановленими формулами, а не визначаються комісіями при РДА, як це зроблено в даному спорі, крім того, такі збитки повинна була розраховувати Інспекція, а не РДА.

Таким чином, відповідач невірно визначив правопорушення з боку позивача - замість вірного - самовільне зайняття земельної ділянки, відповідач безпідставно вважає, що позивач протиправно використовує земельну ділянку без сплати орендної плати. Визначення ж збитків за самовільне зайняття земельної ділянки, є компетенцією Інспекції, яка при цьому повинна керуватись Методикою і Методичними рекомендаціями, а не Порядком № 284.

Таким чином, розрахунок збитків та розпорядження РДА від 20 березня 2014 р. № 91-р, є протиправними і підлягають скасуванню. Так само, акт комісії носить протиправний характер, адже ним позивачу визначено розмір збитків і саме у зв’язку із тим, що цей акт фіксує не певні обставини (події), а визначає розмір збитків, він підлягає скасуванню.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 73,08 грн., що підтверджується квитанцією № 37942441 від 18 квітня 2014 р. (а. с. 2), який підлягає присудженню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 128, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати розрахунок нарахованих збитків за фактичне використання земельної ділянки без сплати орендної плати приватним підприємством "Укрінтерпостача", згідно розрахунку орендної плати за договором оренди землі від 29 липня 2011 р. № 195-к.

3. Визнати протиправним і скасувати акт про результати роботи комісії по визначенню збитків за фактичне використання земельних ділянок від 18 березня 2014 р.

4. Визнати протиправним і скасувати розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 березня 2014 р. № 91-р "Про затвердження акту про результати роботи комісії по визначенню та відшкодуванню збитків за фактичне використання земельних ділянок" від 18 березня 2014 р.

5. Присудити приватному підприємству "Укрінтерпостача" судовий збір в сумі 73,08 грн. з Державного бюджету України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя А. О. Мороз