Справа № 803/1470/14
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Справа № 803/1470/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Ковельська ОДПІ)
звернулася з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу у сумі 1 419,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, як платник
податків перебуває на обліку у
Ковельській ОДПІ та зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, визначені законодавством.
За відповідачем рахується податковий
борг з єдиного податку у сумі 1 419,00 грн.
Вжиті податковим органом заходи
стягнення податкового боргу, зокрема,
надіслання податкової вимоги, не
спричинили його погашення, а тому
позивач просить стягнути вказану суму
заборгованості із відповідача.

У судове засідання представник
позивача не прибув, у письмовому
клопотанні просив розгляд справи
здійснювати за його відсутності (а.с.34 ).

Відповідач в судове засідання не
прибув, про причини неприбуття не
повідомив. Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи (а.с.22).

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Згідно із
частиною четвертою статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. За правилами частини шостої
статті 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. Як
передбачено частиною першою статті 41
КАС України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання особи, які беруть участь у
справі, не прибули (при цьому від
представника позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності), що не перешкоджає
судовому розгляду, а дану справу
можливо розглянути і вирішити на
основі наявних матеріалів, тому
судовий розгляд справи здійснено в
порядку письмового провадження, без
фіксування адміністративного процесу
технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований у встановленому
порядку як фізична особа-підприємець 03
жовтня 2013 року, що підтверджується
спеціальним витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.29). У
розумінні статті 15 Податкового кодексу
України (ПК України) відповідач є
платником податків.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК
України встановлено обов'язок
латників податків сплачувати податки
та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи. При цьому,
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1 статті 36
ПК України).

На підставі заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування від 29
жовтня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 став
платником єдиного податку другої групи
з 01 листопада 2013 року (а.с.11-13).
Відповідач згідно з поданою заявою
здійснює діяльність у сфері роздрібної
торгівлі побутовими електротоварами в
спеціалізованих магазинах.

Рішенням Любомльської міської ради
Волинської області від 11 січня 2012 року
№17/6 встановлено розмір ставок
єдиного податку з доходів фізичних
осіб-суб'єктів підприємницької
діяльності та затверджено перелік
видів підприємницької діяльності і
розміри ставок єдиного податку з
доходів фізичних осіб в додатку до
якого визначено розмір сплати єдиного
податку (а.с.14-18). Відповідно до
вказаного рішення для обраного
відповідачем виду діяльності ставка
податку становить 20% (код 47.54).

Пунктом 293.1 статті 293 ПК України
передбачено, що ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки). Як встановлено
пунктом 295.1 статті 295 ПК України
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» установлено мінімальну заробітну
плату у місячному розмірі з 1 січня -
1147,00 грн. У 2014 році мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1218,00 грн. (стаття 8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік»).

Отже, з урахуванням 20% ставки податку
відповідач зобов'язаний був сплачувати
авансовий внесок з єдиного податку
щомісячно до 20-го числа у розмірі 229,40
грн. у 2013 році та 243,60 грн. у 2014 році.

Відповідно до пункту 300.1 статті 300 ПК
України платники єдиного податку
несуть відповідальність відповідно до
цього Кодексу за правильність
обчислення, своєчасність та повноту
сплати сум єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Актом камеральної перевірки
податкової звітності від 26 лютого 2014
року №52/1701-, проведеної
Любомльським відділенням Ковельської
ОДПІ, встановлено порушення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 термінів
сплати авансових внесків єдиного
податку протягом листопада-грудня 2013
року, січня-лютого 2014 року на загальну
суму 946,00 грн. За результатами
зазначеної перевірки Любомльським
відділенням Ковельської ОДПІ прийняте
податкове повідомлення-рішення від 12
березня 2014 року № 000130310, яким до
відповідача застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 473,00 грн.
Зазначене рішення відповідач отримав 14
березня 2014 року, про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого відправлення (а.с.24).

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України
визначено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3
статті 54 цього Кодексу, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Оскільки податкове
повідомлення-рішення від 12 березня 2014
року № 000130310 відповідачем в
адміністративному або судовому
порядку оскаржене у встановлені строки
не було (доказів протилежного суду не
надано), грошове зобов'язання у сумі 473,00
грн. є узгодженим, а тому у платника
податків існує обов'язок його сплатити.

Згідно із підпунктами 14.1.39, 14.1.156, 14.1.175
пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності;
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк); податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Станом на 09 липня 2014 року за
відповідачем рахується податковий
борг з єдиного податку на загальну суму
1 419,00 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості по
платежах до бюджету та карткою
особового рахунку платника з єдиного
податку (а.с.5, 19-20).

Як вбачається із матеріалів справи,
податковий борг виник у зв'язку із
несплатою відповідачем грошового
зобов'язання у вигляді штрафу у сумі
473,00 грн., нарахованого Любомльським
відділенням Ковельської ОДПІ
податковим повідомленням-рішенням від
12 березня 2014 року № 000130310 (а.с.23), а також
авансових внесків за період з
листопад-грудень 2013 року, січень-лютий
2014 року.

Таким чином, загальна сума податкового
боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
зі сплати єдиного податку становить 1
419,00 грн., в тому числі штрафна санкція -
473,00 грн.

Як передбачено пунктом 59.1 статті 59 ПК
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу
Ковельською ОДПІ надсилалась в адресу
відповідача податкова вимога від 26
лютого 2014 року № 269-03 (а.с.21-22), яка
залишилась без належного реагування.

Згідно зі статтею 95 ПК України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги. Стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК
України орган стягнення звертається до
суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи.

Оскільки податковий борг у сумі 1 419,00
грн. відповідачем у добровільному
порядку не погашений, щодо його розміру
ним не подано суду письмових
заперечень, доказів у спростування
позовних вимог, тому позовні вимоги
слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 11, 122, 128, 160, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в дохід місцевого бюджету
міста Любомль податковий борг у сумі 1
419,00 грн. (одна тисяча чотириста
дев'ятнадцять грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В. Каленюк