Справа № 2а-8958/10/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

25 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-8958/10/1470

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2011 року по справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області до головного управління
юстиції у Миколаївській області
відділу державної виконавчої служби
підрозділу примусового виконання
рішень про визнання дій протиправними
та зобов'язання скасувати вимогу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання дій відповідача по складанню
вимоги від 22.10.2010 №16/17392 про
зобов'язання ПФУ виконати рішення суду
по справі №2-а-496/09 неправомірними та
упередженими та зобов'язання
начальника відповідача скасувати
вимогу від 22.10.2010 №16/17392 (ВП №21530697).

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що після повідомлення
відповідача листом №2744/07 від 05.10.2010 про
добровільне виконання рішення суду по
справі №2-а-496/09, державним виконавцем
безпідставно винесено вимогу про
зобов'язання ПФУ виконати зазначене
рішення суду.

За наслідками розгляду справи
Миколаївським окружним
адміністративним судом 16 грудня 2011
року прийнято постанову про відмову у
задоволенні адміністративного позову.

В своїй апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального процесуального права,
просить скасувати зазначену постанову.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 197
КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою Веселинівського районного
суду від 05.02.2009 по справі №2-а-496/2009 УПФУ
у Веселинівському районі зобов'язано
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 відповідно
до т.6 Закону України "Про соціальний
статус дітей війни "(а.с.57-59).

Зазначене рішення набрало законної
сили та 24.11.2009 року судом першої
інстанції видано виконавчий лист
(а.с.55).

Постановою від 10.09.2010 державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області відкрито виконавче
провадження та надано позивачу 7-денний
строк для добровільного виконання
рішення з моменту отримання постанови
(а.с.53).

Листом №2744/07 від 05.10.2010 позивач
повідомив державного виконавця про
виконання рішення суду та виплату
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у сумі 34,28
грн. (а.с.9-11).

22.10.2010 державним виконавцем направлено
позивачу лист №16/17392 з вимогою у
3-денний строк письмово повідомити
виконавчу службу про фактичне
виконання рішення суду з наданням
підтверджуючих документів (а.с.15).

Не погоджуючись з діями відповідача, а
саме винесенням вимоги від 22.10.2010 №16/17392
про зобов'язання УПФУ в
Веселинівському районі виконати
рішення суду по справі №2-а-496/2009,
позивач просить суд визнати їх
неправомірними та упередженими.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України,
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України
«Про виконавче провадження» ( далі -
Закон №606-XIV) державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Згідно пунктів 1, 3 ст.5 вищевказаного
Закону №606-XIV вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України; та
невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.
Також, згідно до вимог п.2 ст.5 Закону
№606-XIV державний виконавець має право
своєчасно, у встановлений ним строк, та
безоплатно вимагати документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 255 КАС
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що твердження позивача про
неправомірність та упередженість дій
державного виконавця при винесенні
вимоги про виконання рішення
адміністративного суду, викладеної у
листі №16/17392 від 22.10.2010 року, є
безпідставними, оскільки при
пред'явленні даних вимог держаний
виконавець діяв в межах своїх
повноважень та у відповідності до
вимог ст.ст.5,6 Закону України №606-XIV.
Враховуючи те, що вимога державного
виконавця є обов'язковою для виконання,
позивач повинен був надати витребувані
відомості та докази.

Також суд апеляційної інстанції
зазначає, що позивачем не надано жодних
розрахунків, які б підтверджували
правомірність нарахування вказаної
виплати та виконання рішення суду
першої інстанції у повному обсязі.

До того ж, судом першої інстанції у
постанові від 05 лютого 2009 року
зазначено, що розмір підвищення до
пенсії дітям війни слід здійснювати з
урахуванням положень Закону України
«Про прожитковий мінімум», з
урахування Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік».

Доводи апеляційної скарги суд
апеляційної інстанції не приймає,
оскільки вказані доводи на думку суду є
наслідком невірного тлумачення
апелянтом резолютивної частини
рішення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Веселинівському районі Миколаївської
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її підписання та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
часу отримання копії рішення
сторонами.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.

Суддя: Єщенко О.В.

Суддя:
Романішин В.Л.