Справа № 824/2271/14-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/2271/14-а

10:30

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

за участю секретаря судового
засідання -Антонюка О.В.;

з участю:

представника позивача - Паскар А.П.;

представника відповідача - Гайсан С.Г.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Новоселицькому районі
Чернівецької області до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Ванчиківці" про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області (далі- позивач), звернувся до
суду із вказаним адміністративним
позовом, в якому просив стягнути з
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Ванчиківці" (далі -
відповідач), суму боргу по пільгових
пенсіях в сумі 10055,46 грн.

Позов мотивовано тим, що за
відповідачем рахується заборгованість
по платежах до Пенсійного фонду
України, а саме по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій призначених
відповідно до п. п. "б" - "з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" з
квітня по червень 2014 р. на загальну суму
10055,46 грн. Оскільки, заборгованість в
добровільному порядку відповідачем не
сплачена, позивач звернувся до суду з
вимогою про стягнення вказаної
заборгованості в судовому порядку.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю та
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, просив суд
задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач свою правову позицію щодо
предмету спору висловив у клопотанні.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти позову,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю, мотивуючи це тим,
що приписи Законів України "Про
пенсійне забезпечення" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не поширюються на
платників фіксованого
сільськогосподарського податку в
частині відшкодування фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій призначених
відповідно до п.п. "б"- "з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".
Також вказував, що довідка №1161, яка
видана податковим органом не є
підставою і належним доказом для
задоволення позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази по
справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідач є
юридичною особою (а.с. 10-13).

Відповідно до довідок виданих СВК
"Ванчиківці" у 2011 р., останній
підтвердив стаж роботи громадянам:
ОСОБА_3 з 01.01.1979 р. по 30.03.2011 р.
трактористом - машиністом; ОСОБА_4 - з
15.09.1979 р. по 30.03.2011 р. трактористом -
машиністом; ОСОБА_5 - з 01.06.1976 р. по 27.02.1987
р., з 01.01.1988 р. по 31.12.2001 р. трактористом -
машиністом; ОСОБА_6 - з 01.09.1976 р. по 15.03.1977
р. дояркою, які були безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції на
протязі повного польового періоду в
рослинництві. Вказані періоди
переліченим особам зараховані
позивачем до стажу роботи, які дають
право на пільгове пенсійне
забезпечення відповідно до п. "в", "д" ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (а.с. 19 на звороті, 21, 25, 34).

Також вказана обставина
підтверджується копіями трудових
книжок ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 18-19,
22-23, 26-32).

Як зазначив в судовому засіданні
представник позивача, УПФУ в
Новоселицькому районі за результатами
розгляду заяв та наданих громадянами
документів, прийнято рішення про
призначення пільгових пенсій
відповідно до п. "в", "д" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
які оформлено протоколами про
призначення пільгових пенсій.

Судом дослідженні протоколи про
призначення пільгових пенсій
громадянам: ОСОБА_3 - №8132 від
01.08.2011 р., ОСОБА_7 - №8109 від 10.06.2011 р.,
ОСОБА_8 - №841 від 16.03.2011 р., які
підтверджують наведені представником
відповідача обставини по справі (а.с.17,
20, 24).

Також судом досліджено розпорядження
№142146 від 04.082011 р., яким ОСОБА_6
призначено пільгову пенсію (а.с. 33).

У зв'язку з призначенням вказаним
особам пільгових пенсій, Управління
Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області надіслало на адресу позивача
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій
відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", що
підлягає відшкодуванню за квітень 2014 р.
на загальну суму 3351,82 грн., за
травень 2014 р. - 3351,82 грн. та за червень 2014
р. - 3351,82 грн. (а.с. 6, 7, 8). Вказані
розрахунки отримані відповідачем
06.04.2014 р., 12.05.2014 р. та 06.06.2014 р. що
підтверджується відміткою про
вручення рекомендованого поштового
відправлення (а.с. 6, 7, 8 на звороті).

Оскільки відповідач добровільно не
відшкодував фактичні витрат на виплату
та доставку пенсій за квітень - червень
2014 р. в сумі 10055,46 грн., позивач звернувся
до суду з вимогою про стягнення боргу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши думку сторін, встановивши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
та оцінивши надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції
роботодавець зобов'язаний своєчасно та
в повному розмірі сплачувати належні
йому страхові внески.

Згідно ст. 1 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР (далі
- Закон № 400/97-ВР) відповідач взятий на
облік в органах Пенсійного фонду
України та є платником збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Пунктом 2 розділу XV Перехідних положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом (тобто до 01.01.2004 р.).

Відповідно до п. 6.4, 6.5 та 6.8 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правлінням Пенсійного
фонду України № 21-1 від 19.12.2003 р.,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі -
Інструкція № 21-1), розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до п. 2 розділу XV Перехідних
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам до 20 січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій. Розрахунки
складаються на підставі відомостей
відділів з призначення пенсій органів
Пенсійного фонду України, які
подаються до 1 січня поточного року та
протягом 10 днів з дня прийняття рішення
про призначення нової пенсії.
Підприємства щомісяця до 25 числа
вносять до Пенсійного фонду України
зазначених в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

У відповідності до п. 6.9 цієї Інструкції
у разі призначення пенсій на пільгових
умовах особам, які мають необхідний
стаж роботи не за місцем призначення
цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
повідомлення згідно з додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції
для зазначених підприємств у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

В ході судового розгляду справи
сторонами не заперечувалося те, що
Управління Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області надіслало на адресу позивача
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій
відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", що
підлягає відшкодуванню за квітень -
червень 2014 р. на загальну суму 10055,46 грн.

Судом встановлено, що вказані
розрахунки отримані відповідачем, що
підтверджується відміткою про
вручення рекомендованого поштового
відправлення.

Відповідачем зазначена в розрахунках
сума фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій з квітня по червень 2014
р. не сплачена, у зв'язку із чим
утворилась заборгованість в сумі 10055,46
грн.

Статтею 17 Закону № 400/97-ВР встановлено
обов'язок страхувальника виконувати
вимоги, передбачені цим Законом, а
також нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 64 цього Закону
управління Пенсійного фонду має право
стягувати з платників страхових
внесків несплачені суми.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання в частині відшкодуванню
витрат Пенсійному фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п. п. "б" - "з"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", тому суд приходить до
висновку про можливість задоволення
позову в повному обсязі та стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 10055,46
грн.

Також суд, звертає увагу, що відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 400/97-ВР
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Згідно ст. 2 Закону № 400/97-ВР для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Судовим розглядом встановлено та не
заперечувалося сторонами в судовому
засіданні, що сільськогосподарський
виробничий кооператив "Ванчиківці" у 2014
р. не є платником фіксованого
сільськогосподарського податку та
підтверджується довідкою
Новоселицької об'єднаної ДПІ Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (а.с.41).

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

З урахуванням наведеного суд вважає
безпідставними заперечення
відповідача в частині посилань на
довідку податкового органу №1161 (а.с.15),
оскільки такий документ не є
визначальним в даному спорі щодо
стягнення відповідної заборгованості.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону № 1058, підприємства та
організації з коштів призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зазначеним у ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом, у розмірі 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

З урахуванням викладеного вище, суд
приходить до висновку, що відповідач,
як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування зобов'язаний відшкодувати
витрати на виплату та доставку пенсій,
а тому позивачем правомірно надіслано
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій
відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", що
підлягає відшкодуванню за квітень -
червень 2014 р.

Є безпідставними також доводи
відповідача про те, що
сільськогосподарський виробничий
кооператив "Ванчиківці" не
використовував працю найманих
працівників і не є роботодавцем в
розумінні приписів п. 1.3 та 2.1.1
Інструкції № 21-1 з таких міркувань.

Відповідно до абз. 3 п. 2.1.1 Інструкції №
21-1 до платників страхових внесків
відносяться роботодавці - колективні
та орендні підприємства,
сільськогосподарські кооперативи, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок).

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач зареєстрований як юридична
особа з організаційно-правовою формою
- сільськогосподарський виробничий
кооператив, що підтверджується
довідкою з ЄДР від 04.04.2014 р. (а.с. 10-13).

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що відповідач є платником страхових
внесків та в силу вимог Закону № 400/97-ВР
зобов'язаний відшкодовувати фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України та ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідач не
надав доказів відсутності або
погашення ним заборгованості, або ж
відсутності такого обов'язку за
останнім.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 35, 71, 86, 94, 158, 162, 163, 167 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Ванчиківці"
на користь управління Пенсійного фонду
України в Новоселицькому районі
Чернівецької області борг по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій в сумі 10055,46
грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В.
Боднарюк

Постанова у повному обсязі
складена 01 серпня 2014 року.