Справа № 810/153/14-а
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року № 810/153/14-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Рокитнянському районі
Київської області до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

13 січня 2014 р. до Київського
окружного адміністративного суду
звернулося Управління Пенсійного
фонду України у Рокитнянському районі
Київської області (далі - позивач) з
позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості у сумі 4010 грн
30 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
відповідача існує заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 4010 грн
30 коп.

8 липня 2014 р. позивачем було подано до
суду заяву про зменшення позовних
вимог, а саме він просив стягнути з
відповідача заборгованість у сумі 2010
грн 30 коп. у зв'язку з частковою сплатою
позивачем заборгованості 2000 грн 00
коп.(а.с. 29).

У цей же день
представник позивача подав до суду
письмове клопотання, про розгляд
справи без участі представник (а.с. 29). У
судові засідання призначені на 10 та 24
липня 2014 р. не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Відповідач у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, письмових заперечень
проти позову до суду не надав.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час та місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив таке.

24 січня 2006 р. відповідач був
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців серія НОМЕР_1 (а.с. 18-19).

Загальна сума боргу з єдиного
соціального внеску відповідача за 2011 р.
згідно з повідомленням - розрахунком
становить у сумі 4010 грн 30 коп. (а.с. 36).

10 грудня 2012 р. позивачем було
виставлено вимогу № Ф - 136 на суму 4010
грн 30 коп. (далі - вимога №
Ф - 136). Дана вимога була отримана
відповідачем 26 січня 2013 р. (а.с. 32).

У зв'язку з несплатою
відповідачем заборгованості у
добровільному порядку позивачем було
подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини
врегульовано Законом України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010 р.
№ 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.
1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту
у випадках, передбачених
законодавством, прав застрахованих
осіб та членів їхніх сімей на отримання
страхових виплат (послуг) за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 6 названого
Закону платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Як убачається з абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону №
2464-VІ, платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом.

Наявні матеріали справи свідчать про
таке.

У зв'язку з наявністю у
відповідача заборгованості зі сплати
страхових внесків у сумі 4010 грн 30 коп.,
позивачем було подано даний
адміністративний позов.

Дослідивши наявні матеріали
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підтверджені поданими
позивачем матеріалами.

13 січня 2013 р. позивачем було
подано позовну заяву про стягнення з
відповідача заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
4010 грн 30 коп.

У подальшому, 8 липня 2014 р.
позивачем було подано до суду заяву про
зменшення позовних вимог, а саме він
просив стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 2010 грн 30 коп. у
зв'язку з частковою сплатою позивачем
заборгованості 2000 грн 00 коп.(а.с. 29).

На підтвердження даної обставини
позивачем долучено копію квитанції про
сплату відповідачем у добровільному
порядку 2000 грн 00 коп., проте, дану копію
суд не вважає належним доказом,
оскільки вона роздрукована на чернетці
документа (невідомого походження) та
жодним чином не завірена позивачем (а.с.
38).

Крім того, заява про зменшення
позовних вимог підписано ОСОБА_2 (в цій
заяві назва посади написана з трьома
літерами "н") (а.с. 37).

На підтвердження повноважень
ОСОБА_2 діяти від імені позивача до
матеріалів справи долучено наказ від 23
червня 2014 р. № 23 (а.с. 40).

Згідно з цим наказом ОСОБА_2 сама
на себе поклала обов'язки начальника
позивача. При цьому, подана суду копія
наказу жодним чином не завірена (а.с. 39).

До того ж на підтвердження
наявності заборгованості у
відповідача позивачем надано копію
картки його особового рахунку.

Згідно з цим документом, станом на
15 липня 2013 р. у відповідача існує
заборгованість зі сплати страхових
внесків у сумі 4010 грн 30 коп. (а.с. 33).

Тобто, дана копія не може бути
підтвердженням заяви про зменшення
позовних вимог з 4010 грн 30 коп. до 2010 грн
30 коп.

Наведене свідчить, що подані
позивачем документи не можуть бути
підтвердженням наявності у
відповідача заборгованості в сумі 2010
грн 30 коп. на дату подачі заяви про
зменшення позовних вимог - 8 липня 2014 р.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.