Справа № 636/1805/14-а
Суддя: Бондар С. Б.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Справа № 636/1805/14-а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ
Провадження № 2-а/636/55/14

06 серпня 2014 року Чугуївський
міський суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Бондар С.Б.,

за участю секретаря судового
засідання - Ісмагілової А.О.,

позивача - ОСОБА_1, представника
відповідача - Дикань І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Чугуєва
Харківської області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с
т а н о в и в:

15 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
з адміністративним позовом, з
уточненнями, до Управління Пенсійного
фонду Україні в Чугуївському районі
Харківської області про поновлення
пропущеного строку для подачі
адміністративного позову з 01 січня 2012
року, визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, виходячи з
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді з 01 січня 2012
року; зобов'язання відповідача
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, згідно довідок
територіального управління Державної
судової адміністрації в Харківської
області за № 1138 від 23 квітня 2012 року,
№№ 149-155 від 03 березня 2014 року,
починаючі з 01 січня 2012 року до надання
нової довідки про підвищення
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, викладені в
адміністративній позовній заяві з
доповненнями. Представник відповідача,
за довіреністю, Дикань І.Д, у судовому
засіданні заперечувала проти
адміністративного позову за його
безпідставністю, посилаючись на
вимоги ч. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», якими
передбачено проведення перерахунку
тільки суддям Конституційного Суду
України, які отримують щомісячне
довічне грошове утримання, відповідно
до ст. 129 Закону України «Про судоустрій
та статус суддів». Крім того,
представник позивача вважає, що
позивач без поважних причин пропустив,
передбачений ч. 4 ст. 99 КАС України,
строк звернення до адміністративного
суду, що також є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши пенсійну справу позивача,
встановив факті та відповідні їм
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

На підставі вимог ч. 2 ст.19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Стаття 46 Конституції України
передбачає право кожного громадянина
на соціальний захист. Як передбачено
частинами 2 та 3 статті 22 Конституції
України, конституційні права
гарантуються та не можуть бути
скасованими або звуженими.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
знаходиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області з 06 листопада 2010 року і отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці, відповідно до ст. 43
Закону України «Про статус суддів» від
15 грудня 1992 року.

Позивач 24 квітня 2012 року, 20 лютого
та 03 березня 2014 року звертався до
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області з заявою про перерахунок та
виплату йому з 01 січня 2012 року
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
відповідно до ч. 2 ст. 129 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» №
2453-VІ від 07 липня 2010 року, але у цьому
йому відповідачем рішенням від 12
березня 2014 року відмовлено, у зв'язку з
відсутністю законодавчо обґрунтованих
підстав (а.с.9-13, 21), саме це рішення
оскаржується позивачем.

Згідно до вимог ст.126 Конституції
України незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і,
законами України.

Однією з гарантій, забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання за рахунок держави
матеріального і соціального захисту,
до яких зокрема відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

Прийняття нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності суддів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації
судової влади, загальний порядок
забезпечення діяльності судді та інші
питання судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій та статус суддів» від 7
липня 2010 року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
суддів забезпечується окремим
порядком фінансування та
організаційного забезпечення
діяльності судів, встановлених
законом, належним матеріальним та
соціальним забезпеченням судді.

В зв'язку з набранням чинності
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» змінено порядок праці
працюючим суддям, яким виплачується -
суддівська винагорода.

Призначення та нарахування
щомісячного грошового утримання судді
проводиться згідно вимог ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року, відповідно
до якої щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

При цьому Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року, не пов'язує визначення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді із розміром заробітної
плати, яку суддя отримував до виходу у
відставку.

Внаслідок прийняття Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
збільшено розмір матеріального
забезпечення працюючим суддям та, як
наслідок, щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці.

Таким чином, фактично звуження
змісту та обсягу статусу суддів не
відбулося.

3 врахуванням вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що при вирішенні
даного спору застосуванню підлягає ч. З
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів».

Рішенням Конституційного суду
України від 03 червня 2013 року № 3 -рп/2013
закріплено, що частина третя статті 138
Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 - VI,
суперечить Конституції України і не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді.

При цьому, законодавець не обмежує
розмір довічного грошового утримання
судді у відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

Відповідно до рішення
Конституційного Суд України від 22
вересня 2005 року № 5-рп/2005, конституційні
права свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не. допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав, свобод.

Конституційний Суд України
зазначив, що невід'ємною складовою
статусу суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування судів
і діяльності суддів, їх правового і
соціального захисту (підпункт 1.1 пункту
1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року № 19- рп/2004).

Положеннями п. 7 Рішення
Конституційного Суду України від 11
жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що
право судді, який перебуває у
відставці, на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Особливість щомісячного
довічного грошового утримання полягає
у правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та
Законом України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07 липня 2010 року №
2453-УІ .

В рішенні Конституційного Суду
України від 14 грудня 2011 №18-рп/2011 також
зауважено, що виходячи з системного
аналізу положень Закону це утримання є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу.

Крім того правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними.

В порушення вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, представник відповідача не
навів доказів у підтвердження своїх
заперечень до позову. З зазначених
правових підстав і наведених
нормативно-правових актів, суд
відхиляє доводи представника
відповідача про щодо проведення
перерахунку тільки суддям
Конституційного Суду України, які
отримують щомісячне довічне грошове
утримання.

Рішення Конституційного суду
України № 3- рп/2013 від 03.06.2013 року
підтвердило право звернення ОСОБА_1 до
суду, яке виникло у нього за період
2012-2014 року.

Розглядаючи питання про
поновлення строку для звернення до
адміністративного суду, суд виходить з
наступного.

Як вбачається зі ст. 99 КАСУ строк
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Як було встановлено в ході
судового засідання, обов'язок
перерахування ОСОБА_1 довічного
грошового отримання судді у відставці
виникло в УПФУ у Чугуївському районі
Харківської області 01.01.2012 року.

Однак, посадові особи, відповідні
за перерахунок, з невідомих причин
цього не зробили.

Також, не перерахували вони
позивачу довічне грошове утримання
судді у відставці і в 2013- 2014 роках.
Вищесказане перерахування не входить і
не може бути входити до обов'язків
позивача.

Вказана дія відноситься виключно
до обов'язків УПФУ у Чугуївському
районі Харківської області.

ОСОБА_1 звернувся до суду 15 травня 2014
року з адміністративним позовом за
захистом прав, свобод та інтересів
особи, вважаючи, рішення УПФУ у
Чугуївському районі Харківської
області від 12 березня 2014 року, щодо
відмови йому у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
за 2012-2014 роках незаконним.

Тобто, про порушення його права на
перерахунок довічного грошового
утримання він дізнався лише у березні
2014 року. До цього моменту у позивача не
було підстав для звернення до
адміністративного суду з позовом за
захистом своїх прав. Порушення прав та
інтересів позивача не є неперерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці, а відмова у УПФУ у
Чугуївському районі Харківської
області у вчиненні певних дій. Тому, суд
вважає причини позивача пропуску
строків для звернення до суду
поважними для їх поновлення. Рішення
Конституційного суду України № 3- рп/2013
від 03 червня 2013 року підтвердило право
звернення ОСОБА_1 до суду, яке виникло у
нього за період 2012-2014 року.

Враховуючи викладене вище, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 126
Конституції України, ст. ст. 2, 7-9, 11, 17, 18,
99, 104, 105, 121, 128, 153, 158-163, 167, 170 КАС України,
Рішенням Конституційного суду України
№ 3- рп/2013 від 03 червня 2013 року, ч. З ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», суд, -

П О С
Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк
для подачі адміністративного позову з
01 січня 2012 року.

Визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Чугуївському районі Харківської
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
виходячи з грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
з 01 січня 2012 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Чугуївському районі
Харківської області провести ОСОБА_1
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
згідно довідок територіального
управління Державної судової
адміністрації у Харківській області:
№ 1138 від 23 квітня 2012 року, №№ 149-155 від 03
березня 2014 року, починаючи з 01 січня 2012
року, з урахуванням фактично
виплачених за цей період сум, до
надання нової довідки про підвищення
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Чугуївський міський суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги.

Повний текст постанови
виготовлений 06 серпня 2014 року.

Суддя:

С.Б. Бондар