Справа № 759/4996/14-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
759/4996/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: П'ятничук І.В.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Бєлової Л.В. та
Файдюка В.В.,

при секретарі Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційними
скаргами представника позивача ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського
районного суду міста Києва від 07 квітня
2014 року та на постанову Святошинського
районного суду міста Києва від 19 травня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
Святошинський районний суд міста Києва
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат, в якому
просив: визнати протиправною
бездіяльність відповідачів та
зобов»язати здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах визначених
положеннями ст. 48 ЗУ від 28 лютого 1991 р.
№ 796-ХІІ за період з 1996 р. по 2013 р.
включно, що дорівнює 85 розмірам
мінімальних заробітних плат; визнати
протиправною бездіяльність та
зобов»язати відповідачів здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу одноразову компенсацію як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 45
мінімальних заробітних плат;
зобов»язати відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат в порядку та на умовах
визначених положеннями ст..48 ЗУ від 28
лютого 1991 р. № 796-ХІІ.

Ухвалою Святошинського районного суду
міста Києва від 07 квітня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_2 в частині
перерахунку і виплати допомоги та
компенсації, як інваліду ІІ групи
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС за період з 1996
року по 25 вересня 2013 року залишено без
розгляду.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 19 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено. Суд
дійшов до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Не погоджуючись із судовими рішеннями,
позивач подав апеляційні скарги, в яких
просить скасувати постанову та ухвалу
суду першої інстанції. На думку
апелянта, оскаржувані рішення прийняті
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційні скарги
залишити без задоволення, а постанову
та ухвалу - залишити без змін.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200
КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини та наданим доказам
дав правильну правову оцінку і дійшов
до обґрунтованого висновку про
залишення позову без розгляду за
період з 1996 року по 25 вересня 2013 року,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
(вкладка НОМЕР_1 с до посвідчення
громадянина який постраждав внаслідок
аварії Чорнобильської катастрофи) (а.с.
10)

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 с
ОСОБА_2 є особою яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії, інвалідом ІІ групи
захворювання якого пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
(а.с. 10-11).

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам ІІ групи у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідам
ІІ групи виплачується в розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
про порушення свого права позивач
дізнався в момент не отримання
вказаної компенсації в 1992 році та в
момент отримання щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі меншому ніж
передбачено Законом, та з врахуванням
того, що позивач звернувся в суд 26
березня 2014 року, позовні вимоги за
період з 1996 року по 25.09.2013 року
правомірно залишені без розгляду у
відповідності до вимог ст. 99 та ст. 100
КАС України.

Ухвала Святошинського районного суду
міста Києва від 07 квітня 2014 року є

обґрунтованою та підстав для її
скасування нема.

Залишаючи без змін постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 19 травня 2014 року про відмову в
задоволенні позову, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування , їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до п. 4 прикінцевих положень
ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013
рік» норми і положення статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
позовні вимоги за період з 1996 року по 25
вересня 2013 року залишено без розгляду,
а норми і положення статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік, відповідачем правомірно у 2013 році
виплачувалась щорічна допомога на
оздоровлення у розмірі визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Крім того, відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
позивач, як інвалід ІІ групи
захворювання якого пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
має право на одноразову компенсацію
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

При цьому, виплата вказаної вище
компенсації проводиться протягом
одного місяця з дня встановлення
інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу інвалідність була
встановлена 21.09.1992 року (а.с. 11), в зв'язку
з чим, відповідно до листа УПСЗН
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації № 10241/37-02/16 від
26 листопада 2013 року в 1992 році позивачем
було отримано відповідну компенсацію в
розмірі 5000 крб. (а.с. 7).

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
положеннями ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» колегія
суддів зазначає наступне.

Суд не наділений повноваженнями щодо
зобов'язання органів державної влади
виконувати будь-які зобов'язання в
майбутньому, оскільки порушення
яких-небудь прав, свобод та законних
інтересів ще не відбулося.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов до обгрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційні
скаргипотрібно залишити без
задоволення, а оскаржувані ухвалу та
постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Святошинського районного суду міста
Києва від 07 квітня 2014 року та на
постанову Святошинського районного
суду міста Києва від 19 травня 2014 року -
залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду
міста Києва від 07 квітня 2014 року та
постанову Святошинського районного
суду міста Києва від 19 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 4
серпня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
Л.В. Бєлова

В.В. Файдюк

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Бєлова Л.В.

Файдюк В.В.