Справа № 2а-50/09
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/38990/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Блажівської
Н.Є.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Кіровоградського районного суду м.
Кіровограда від 10 квітня 2009 року та
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 1 березня 2011 року у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Кіровограді
ради (далі - Управління),

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання неправомірною відмови
Управління щодо перерахунку щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення
за 2000-2008 роки та стягнення даної
допомоги у розмірі 11873,20 грн.

10 квітня 2009 року постановою
Кіровоградського районного суду м.
Кіровограда позов задоволений
частково.

Визнано неправомірною відмову
Управління у виплаті ОСОБА_2
недоотриманої щорічної допомоги на
оздоровлення; стягнуто з Управління на
користь ОСОБА_2 недоотриману щорічну
допомогу на оздоровлення за 2007 рік, у
розмірі 1980 грн., за 2008 рік, у розмірі 2505
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

1 березня 2011 року постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду постанова
Кіровоградського районного суду м.
Кіровограда від 10 квітня 2009 року
скасована в частині задоволення позову
і в цій частині у задоволенні позову
відмовлено.

В іншій частині постанова суду першої
інстанції залишена без змін.

ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою
про скасування постанови
Кіровоградського районного суду м.
Кіровограда та постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення позову
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 є
інвалідом 2 групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Згідно з ч. 4 та ч. 7 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам, що стали
інвалідами 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачена щорічна виплата допомоги
на оздоровлення в розмірі п'ятьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до п. 30 ст. 71 Законом України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» дію ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в 2007 році
було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рн/2007 від 9 липня 2007 року визнані
неконституційними положення пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» щодо
зупинення дії на 2007 рік статті 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. 2 ст. 152 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені; закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Законом України «Про державний бюджет
на 2008 рік» було викладено у новій
редакції ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
передбачалося, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення
пункту 28 Розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» № 107-VІ від 28 грудня
2007 року № 107-VІ визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Судом апеляційної інстанції було
обґрунтовано зазначено, що дії
Управління при виплаті ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення в 2007-2008 роках
були правомірними, оскільки допомога
була перерахована в березні 2007 року та
в лютому 2008 року, а рішення
Конституційного Суду України були 9
липня 2007 року та 22 травня 2008 року.

Висновок суду апеляційної інстанції
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 1 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Юрченко В.П.