Справа № 820/10866/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 р.Справа № 820/10866/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. ,
Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання
Лаптій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Лозівської міжрайонної
державної фінансової інспекції
Державної фінансової інспекції у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014р. по
справі № 820/10866/14

за позовом Первомайського
комунального підприємства
"Тепломережі"

до Лозівської міжрайонної
державної фінансової інспекції
Державної фінансової інспекції у
Харківській області, Державної
фінансової інспекції у Харківській
області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Первомайське комунальне
підприємство "Тепломережі", звернувся
до суду із адміністративним позовом до
Лозівської міжрайонної державної
фінансової інспекції, Державної
фінансової інспекції у Харківській
області, в якому просив скасувати п. 10
вимоги про усунення порушень
законодавства з фінансових питань від
05.12.2013 року № 760-10/3075.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що приймаючи спірну вимогу
контролюючий орган дійшов до
неправомірного висновку про порушення
позивачем вимог діючого законодавства.
Зазначив, що 06.07.2009 року СТОВ "Овена"
було помилково перераховано на рахунок
підприємства кошти у розмірі 24650,00 грн.,
як залогову суму за участь в торгах, які
проводились Первомайською міською
радою. В подальшому, СТОВ "Овена" було
визначено переможцем конкурсу з
продажу майна, проте розпорядженням
Первомайського міського голови № 134
від 29.07.2009 року рішення конкурсної
комісії (протокол № 10 від 29.07.2009 року)
скасовано, залогова сума коштів СТОВ
"Овена" не поверталась. 13.05.2013 року СТОВ
"Овена" звернулось до ПКП "Тепломережі"
з проханням повернути залогову суму у
розмірі 24650,00 грн. Відповідно до
платіжного доручення № 227 від 20.06.2013
року, зазначена сума була повернута
СТОВ "Овена". В зв'язку з чим, висновки
перевіряючих про безпідставне
перерахування підприємством на
користь СТОВ "Овена" коштів в сумі 24650,00
грн. є необґрунтованими, та як наслідок,
спірна вимога в частині зобов'язання
позивача усунути вказане порушення є
безпідставною та підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014 року
адміністративний позов було
задоволено.

Скасовано п. 10 вимоги Лозівської
міжрайонної державної фінансової
інспекції від 05.12.2013 року №760-10/3075,
прийнятої стосовно ПКП "Тепломережі".

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги посилається на прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Вказує, що за наслідками проведеної
ревізії було встановлено, що ПКП
"Тепломережі" в червні 2013 року на
підставі заяви СТОВ "Овена"
перераховано даному підприємству 24650,00
грн. До ревізії надано виписку банку за
06.07.2009 року, згідно якої від СТОВ "Овена"
надійшла залогова сума за участь в
торгах - 24650,00 грн. В свою чергу, оскільки
станом на момент перерахування коштів
підприємством (20.06.2013 року), термін
позовної давності минув, має місце факт
безпідставного використання коштів
підприємства на покриття витрат
сторонньої юридичної особи. Зазначив,
що вказаними діями державі було
спричинено матеріальні збитки на
загальну суму 24650,00 грн., а тому спірна
вимога, якою підприємство зобов'язано
усунути виявлені порушення, є законною
та обґрунтованою.

Позивач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

У судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
апеляційної скарги, просив залишити її
без задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що у період з 01.10.2013 року по
21.11.2013 року співробітниками Лозівської
МДФІ було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності та
стану збереження комунального майна
ПКП "Тепломережі" за період з 01.07.2012 року
по 30.09.2013 року, за результатами якої
складено акт № 762-14/08 від 28.11.2013 року.

Під час проведеної ревізії було
встановлено, серед іншого, порушення
ПКП "Тепломережі" вимог ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" в
частині безпідставного використання
коштів підприємства на покриття витрат
сторонньої юридичної особи, а саме,
СТОВ "Овена" на загальну суму 24650,00 грн.
при відсутності заборгованості в
обліку, чим нанесені збитки
підприємству на зазначену суму.

На підставі висновків ревізії,
Лозівською МДФІ винесено вимогу №
760-10/3075 від 05.12.2013 року, згідно із п. 10
якої, позивача зобов'язано в порядку та
розмірах, передбачених ст.ст. 132-136 КЗпПУ
забезпечити відшкодування винними
особами шкоди (збитків), заподіяних
внаслідок безпідставного
перерахування коштів СТОВ "Овена"
коштів в сумі 24650 грн. на розрахунковий
рахунок підприємства 1365,
відкритий в ХГРУ "Приватбанк".

Позивач, не погоджуючись із вказаним
пунктом вимоги, звернувся до суду із
даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої виходив з
того, що оскільки позивачем було
правомірно повернуто СТОВ "Овена"
грошові кошти у розмірі 24650 грн., які
помилкового були сплачені вказаним
підприємством як залогова сума за
участь в торгах, що проводив не позивач
а Первомайська міська рада, то
твердження контролюючого органу про
безпідставне використання коштів
підприємства на покриття витрат
сторонньої юридичної особи є
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення; фінансова звітність -
бухгалтерська звітність, що містить
інформацію про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства за звітний період.

Згідно до ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної
статті Закону, первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Тобто, документальному підтвердженню
підлягає одна із вище зазначених подій,
і якщо дана подія оформлена первинним
документом, що містить усі обов'язкові
реквізити, визначені ч. 2. ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", то дана
обставина є належним доказом
реальності господарської операції.

Відповідно до вимог п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
р. за №168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
зазначеного Положення господарські
операції -це факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується наявними в ній
доказами, Рішенням 46 сесії 5 скликання
Первомайської міської ради
Харківської області № 554-46/5 від 26.12.2008
року затверджено перелік об'єктів
комунального майна, які підлягають
відчуженню (продажу) у 2009 році, серед
якого і майно, що знаходилось на
балансі ПКП "Тепломережі".

Позивач вказує, що 06.07.2009 року СТОВ
"Овена" помилково перерахувало на
рахунок підприємства 24650,00 грн., як
залогову суму за участь в торгах, які
проводив не відповідач, а міськрада. В
подальшому, СТОВ "Овена" було визначено
переможцем конкурсу з продажу майна,
проте розпорядженням Первомайського
міського голови №134 від 29.07.2009 року
рішення конкурсної комісії (протокол №
10 від 29.07.2009 року) скасовано, залогова
сума коштів СТОВ "Овена" не поверталась.

Листом від 13.05.2013 року № 10 СТОВ
"Овена" звернулось до КПК "Тепломережі"
з проханням повернути залогову суму у
розмірі 24650,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №
227 від 20.06.2013 року, зазначена суму
відповідачем була повернута СТОВ
"Овена".

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що твердження
відповідача, що повернення помилково
перерахованих коштів є використанням
коштів підприємства на покриття витрат
сторонньої юридичної особи, що нанесло
збитки ПКП "Тепломережі", є
необґрунтованим та таким, що
спростовується матеріалами справи.

Щодо посилання контролюючого органу на
той факт, що повернення залогових
коштів було здійснено після спливу
терміну позовної давності, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України,
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 3 Господарського кодексу
України передбачено, що сферу
господарських відносин становлять
господарсько-виробничі,
організаційно-господарські та
внутрішньогосподарські відносини.
Господарсько-виробничими є майнові та
інші відносини, що виникають між
суб'єктом господарювання при
безпосередньому здійсненні
господарської діяльності.

Виходячи з аналізу вказаних правових
норм, колегія суддів дійшла висновку,
норма про термін позовної давності
регулює відносини щодо можливості
звернення до суду, а в даному випадку
мали місце організаційно-господарські
відносини двох суб'єктів
господарювання.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦК
України, перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Матеріалами справи підтверджено, що
04.06.2012 року між ПКП "Тепломережі" та СТОВ
"Овена" було підписано акт звіряння
взаємних розрахунків станом на 01.06.2012
року. Таким чином, з 04.06.2012 року перебіг
позовної давності перервався та
почався заново.

У відповідності до вимог ст. 1212 ЦК
України встановлено, що особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язання повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовується
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку, що здійснюючи дії щодо
повернення СТОВ "Овена" грошових коштів
у розмірі 24650,00 грн., позивач реалізував
свою господарську компетенцію в сфері
господарсько-виробничих відносин та
правомірно виконав зобов'язання щодо
повернення безпідставно набутого
майна.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність факту
спричинення позивачем матеріальних
збитків на загальну суму 24650,00 грн.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що постановою
Харківського окружного
адміністративного суду 16.06.2014 року по
справі № 820/8106/14, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2014 року,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог Державної фінансової інспекції в
Харківській області до ПКП
"Тепломережі" про зобов'язання виконати
вимогу від 05.12.2013 року № 760-10/3075, а саме: в
порядку та розмірах, передбачених ст.
132-136 КЗпП забезпечити відшкодування
винним особам шкоди (збитків),
заподіяних внаслідок безпідставного
перерахування СТОВ "Овена" коштів в
сумі 24650,00 грн. на розрахунковий рахунок
підприємства 1365, відкритий в ХГРУ
"Приватбанк".

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд дійшли висновку про те, що п. 10
вимоги від 04.12.2013 року № 760-10/3075 є таким,
що прийнятий без урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України,
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

У відповідності до положень до ч.1 ст. 72
КАС України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України,
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення.

Згідно ст.255 КАС України, постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

З огляду на зазначене, враховуючи, що
встановлені відповідачем за наслідком
проведеної перевірки порушення
позивачем вимог діючого законодавства
не знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що оскаржуваний пункт
вимоги про усунення виявлених порушень
є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятого рішення, що є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014 року
по справі №820/10866/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лозівської
міжрайонної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014р. по
справі №820/10866/14 за позовом
Первомайського комунального
підприємства "Тепломережі" до
Лозівської міжрайонної державної
фінансової інспекції Державної
фінансової інспекції у Харківській
області, Державної фінансової
інспекції у Харківській області про
скасування вимоги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Калиновський В.А. Повний текст
ухвали виготовлений 04.08.2014 р.