Справа № 1570/1370/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/800/19158/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Приватного підприємства
«Агровинтрейд» на ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2013 року та постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
30.08.2012 року у справі №1570/1370/2012 за
позовом Приватного підприємства
«Агровинтрейд» до Державної
податкової служби Одеської області
Державної податкової служби, Державної
податкової інспекції у Болградському
районі Одеської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Агровинтрейд» звернулось до суду з
адміністративним позовом до ДПС
Одеської області ДПС, ДПІ у
Болградському районі Одеської області
ДПС про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 03
лютого 2012 року у розмірі 604609,00 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30.08.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2013 року у даній справі
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена перевірка діяльності
позивача з питань достовірності даних
податкової декларації з ПДВ за
серпень-вересень 2011 року.

За результатами зазначеної перевірки
встановлені порушення позивачем п.185.1
ст.185, п.187.1 ст. 187, п.198.1, 198.2, 198.3, п.198.4,
п.198.5, п.198.6 ст. 198, п.201.7 ст. 201, п.202.1 ст. 202
ПК України.

На підставі висновків перевірки
відповідачем 28 листопада 2011 року було
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення № щодо
зменшення суми від'ємного значення з
податку на додану вартість за
серпень-вересень 2011 року на загальну
суму 607500,00 грн.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, виходили з того,
що представниками позивача не надано
доказів того, що оплачені позивачем у
серпні-вересні 2011 року суми
передоплати були пов'язані з
отриманням в подальшому, але в межах
цих податкових періодів,
сільськогосподарської продукції від
постачальників та вказані суми
передоплати включали в себе суми ПДВ,
розмір якого він включив до складу
податкового кредиту цих податкових
періодів, адже рахунків на проведення
передоплати постачальники із
визначенням конкретної суми ПДВ
позивачу не виставлялись, у зв'язку з
чим позивач не мав право на формування
податкового кредиту з ПДВ за
серпень-вересень 2011 року.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим -
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Так, судами попередніх інстанції не
були враховані приписи частини 1 статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо здійснення
розгляду і вирішення справ в
адміністративних судах на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Під час розгляду даної справи судам не
було забезпечено рівні права учасників
процесу у наданні ними доказів для
всебічного, повного дослідження та
вивчення усіх обставин справи,
необхідних для прийняття законного та
обґрунтованого судового рішення.

Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Так, в процесі розгляду даної справи
судами не було витребувано та
досліджено належних та допустимих
доказів, як то відповідних первинних
документів та пояснень відповідальних
осіб, з метою підтвердження, або
спростування доводів позивача щодо
періоду та обсягу вчинення останнім
порушень вимог чинного законодавства у
межах спірних правовідносин. При цьому,
не витребувані документи, які
підтверджують факт та ступінь
виконання, або не виконання умов
спірних угод, не співставлені
документи фінансово-господарської
діяльності по взаємовідносинам
позивача з контрагентами, не
встановлено відповідність проведених
операцій наявним документам. Також,
залишено поза увагою необхідність
встановлення у подібних випадках
юридично значимих фактів, з метою
підтвердження зміни активів,
зобов'язань чи власного капіталу
платника податку, з урахуванням власне
причинно-наслідкового зв'язку таких
фактів.

Відповідно до приписів статті 70 КАС
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Разом з тим, судами не
надано юридичної оцінки діям
податкового органу, з посиланням на
відповідні норми законодавчих актів
щодо законності складання останнім
актів, якими правочини, вчинені
суб'єктом господарювання, визнаються
нікчемними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Покладаючи на позивача обов'язок
доведення відсутності його вини у
вчинених правопорушеннях, суди тим
самим порушили норми процесуального
права, а саме приписи наведеної вище
статті КАС України.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210-232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Агровинтрейд»
задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 30.08.2012 року
у справі №1570/1370/2012 скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 6 ст. 254 КАС
України та оскарженню не підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.