Справа № 821/2736/14
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2736/1411
год. 29 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Гомельчука С.В.,

при секретарі: Корнієнко Я.В.,

за участю: представника позивача -
Глущенка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні до відділу
Державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні про визнання дій
протиправними та скасування постанови,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні (далі - позивач, УПФУ)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні (далі - відповідач) про визнання
дій протиправними та скасування
постанови від 21 травня 2014 року ВП №
35449476 про накладення штрафу в сумі 680
грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 21 листопада
2012 року постановою про відкриття
виконавчого провадження позивачу
надано семиденний строк для
добровільного виконання виконавчого
листа від 16 листопада 2012 року у справі
№ 2а-820/11 та зобов'язано УПФУ здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії у
розмірі шести мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 54
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильскої
катастрофи" у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 03
листопада 2010 року. За невиконання
рішення у визначені строки, 21 травня 2014
року державним виконавцем підрозділу
ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні
Савицьким Д.В. винесено постанову про
накладення на УПФУ штрафу у розмірі 680
грн. Не погоджуючись із застосованим
штрафом, позивач зазначає, що виплати
вказаної категорії громадян
фінансуються з Державного бюджету.
Надбавки до пенсії за минулі роки на
підставі судових рішень не передбачені
в Державному бюджеті України на
поточний рік, а тому відсутня вина
позивача у невиплаті зазначених
коштів, а відтак і підстави для
накладення штрафу. До того ж, у
адміністративному позові позивачем
вказано на порушення відповідачем
строків притягнення УПФУ до
відповідальності у вигляді штрафу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, клопотань про відкладення
розгляду справи не надав, про місце,
дату та час розгляду справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується розпискою про
вручення ухвали про відкриття
провадження та закінчення
підготовчого провадження, яка
міститься серед матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши надані ним
документи, з'ясувавши фактичні
обставини справи, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
спору по суті, проаналізувавши норми
законодавства, які регулюють спірні
відносини та їх застосування
сторонами, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у місті Херсоні знаходиться
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа від 16 листопада 2012 року № 2а-820/11,
виданого Комсомольським районним
судом м.Херсона про зобов'язання УПФУ
у м. Херсоні здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильскої катастрофи"
у розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком, починаючи з 03 листопада 2010 року
з виплатою в подальшому.

21 листопада 2012 року на підставі заяви
стягувача та ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
відповідачем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
боржнику надано семиденний строк на
добровільне виконання рішення. Вказана
постанова направлена позивачу.

У позовній заяві УПФУ посилається на
постанову Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845, якою
затверджено порядок виконання рішень
про стягнення коштів з державного та
місцевого бюджетів або боржників, що
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів. Також
позивач зазначає, що Законом України
"Про Державний бюджет України на 2013 рік"
від 06 грудня 2012 року № 5515-VI не
передбачені видатки на виплату
соціальних гарантій у розмірах,
встановлених рішенням суду.

У зв'язку з невиконанням рішення суду в
повному обсязі, у ході примусового
виконання виконавчого документа,
державним виконавцем 21 травня 2014 року
винесено постанову про накладення на
УПФУ у місті Херсоні штрафу у розмірі 680
грн.

Положеннями ст. 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентується Законом
України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21 квітня 1999
року № 606-ХІV із змінами та доповненнями
(далі - Закон № 606-ХІV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів, які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону № 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом

Частиною 2 ст.75 Закону № 606-ХІV
визначено, що у разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Статтею 89 Закону № 606-ХІV встановлено,
що у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Зі змісту вищезазначених норм слідує,
що у разі невиконання рішення суду без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк, останній
зобов'язаний прийняти рішення про
накладення на боржника штрафу у
розмірі, передбаченому статтею 89
Закону № 606-ХІV.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на те, що поважною причиною невиконання
рішення суду щодо здійснення виплати
ОСОБА_2 пенсії у встановленому
законом розмірі, починаючи з 03
листопада 2010 року з виплатою в
подальшому є відсутність бюджетного
фінансування, оскільки вказані
обставини не є підставою для
невиконання судового рішення, яке
набрало законної сили.

Таким чином, приймаючи спірну
постанову, відповідач діяв у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законом України "Про виконавче
провадження".

Слід зауважити, що Законом № 606-ХІV не
встановлено строків накладення
штрафів за невиконання рішення, а тому
твердження позивача про порушення
відповідачем строків притягнення УПФУ
до відповідальності у вигляді штрафу є
безпідставними.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Слід відмітити, що Європейський Суд у
справах "Кечко проти України", "Ромашов
проти України", "Шевченко проти України"
зауважує, що реалізація особою права,
яке пов'язано з отриманням бюджетних
коштів, що базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на
відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань, є
безпідставними. Європейський Суд з
прав людини у своїх рішеннях констатує,
що не приймає аргумент Уряду щодо
бюджетних асигнувань, оскільки органи
державної влади не можуть посилатись
на відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Оскільки позивачем не виконано вимоги
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні щодо
виконання рішення суду, яке набрало
законної сили без поважних причин, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для визнання протиправними дій
державного виконавця та скасування
спірної постанови.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги управління Пенсійного фонду
України у м. Херсоні необгрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163,167
КАС України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 04 серпня 2014 р.

Суддя
Гомельчук
С.В.

кат. 11.5