Справа № 802/1652/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 червня 2014 р.
Справа № 802/1652/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

представника позивача:
Богданова О.В.

представника відповідача:
Янушкевича А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Агрофірми приватного
сільськогосподарського підприємства
"Ташлик"

до: Гайсинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування наказів

ВСТАНОВИВ:

19.05.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - Агрофірма приватне
сільськогосподарське підприємство
"Ташлик" (далі - АФ ПСП "Ташлик") з
адміністративним позовом до
відповідача - Гайсинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Гайсинська
ОДПІ). У позовній заяві позивач просив
визнати протиправними та скасувати
наказ № 149 від 11.11.2013 року про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки та
наказ № 155 від 18.11.2013 року про
продовження строку проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що на момент
прийняття оскаржуваних наказів
Гайсинській ОДПІ була надана повна
інформація та документи, зазначені в
обов"язковому письмовому запиті № 50/15
від 27.09.2013 року, а наведені в
оскаржуваних наказах підстави для
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки АФ ПСП
"Ташлик" є необґрунтованими та такими,
що не відповідають дійсності. Відтак, у
відповідача були відсутні будь-які
правові підстави для винесення
оскаржуваних наказів та проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки.

Крім того позивач просить суд поновити
йому строк звернення з
адміністративним позовом, зазначаючи,
що копію наказу він отримав 15.05.2014 року
після отримання акту позапланової
перевірки від 27.11.2013 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
вищенаведених підстав, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив відмовити в його
задоволенні. Зазначив, що на момент
винесення наказу №149 від 11.11.2013 року у
Гайсинської ОДПІ були всі правові
підстави для реалізації наданого
пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України права на проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки АФ ПСП "Ташлик". Відтак
вважає, що оскаржувані накази в повній
мірі відповідають вимогам
законодавства і підстав для їх
скасування в судовому порядку
відсутні, оскільки позивачем зазначені
недостовірні дані, що містяться у
податкових деклараціях.

Ухвалою суду від 10.06.2014 року відповідно
до ст.ст. 99, 100 КАС України, причини
строку звернення до суду з
оскарженнями наказу № 149 від 11.11.2013 року
про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки та
наказу № 155 від 18.11.2013 року про
продовження проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
визнано поважними.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Так, згідно п.п.78.1.4 п.78.1 ст. 78
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 р. №2755-УІ (далі - ПК України)
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин: п.78.1.4 -
виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язків письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Так, прийняття наказу про проведення
перевірки є владним повноваженням
податкового органу із здійснення
податкового контролю та не може бути
обмежене (п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.78.4 ст.78 ПК
України).

Судом встановлено, що податковим
органом виявлено факти, які свідчать
про можливі порушення податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, у зв'язку з чим
Гайсинською ОДПІ було направлено
обов"язковий письмовий запит №50/15 від
27.09.2014 року.

Оскільки позивачем, на думку
кортролюючого органу, не було надано в
повному обсязі документального
підтвердження реальності та повноти
відображення даних у бухгалтерському
та податковому обліку, то вказана
обставина стала підставою для
прийняття 11.11.2013 року керівником
податкового органу наказу № 149 про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки у
відповідності до вимог п. 78.1.1 ст. 78 ст. 78
Податкового кодексу України.

18.11.2013 року відповідачем було прийнято
наказ "Про продовження проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки АФ ПСП "Ташлик".

На підставі зазначеного наказу та п.п.
78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України були винесені направлення від
12.11.2013 № 67 та № 66, в яких метою перевірки
зазначено: перевірка дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства.

На підставі п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.п. 75.1.2
п. 75.1 ст. 75, п. 82.2 ст. 82 Податкового
кодексу України та наказу № 149 від
11.11.2013 року Гайсинською ОДПІ здійснено
позапланову виїзну документальну
перевірку АФ ПСП "Ташлик" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року.

За результатом вищезазначеної
перевірки Гайсинською ОДПІ складено
акт від 27.11.2013 року № 574/2200/31857821 про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки АФ ПСП
"Ташлик" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 року по
30.09.2013 року.

За наслідками опрацювання матеріалів
проведеної перевірки відповідачем
прийнято податкове повідомлення -
рішення від 16.12.2013 року № .

Надаючи належну правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з
наступного.

В силу п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України, органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Поняття, порядок та особливості
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки,
визначені пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 78, ст. 79
Кодексу.

Крім того, суд враховує підпункти п. 78.1
ст. 78 Податкового кодексу України, які
визначають, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності таких обставин: за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України, про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

В силу п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу
України - посадові особи органу
державної податкової служби мають
право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються: дата
видачі, найменування органу державної
податкової служби, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(об'єкта), перевірка якого проводиться
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється), мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника органу
державної податкової служби або його
заступника, що скріплений печаткою
органу державної податкової служби;
копії наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки. Не пред'явлення або не
надіслання у випадках, визначених цим
Кодексом, платнику податків (його
посадовим (службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

Так, судом встановлений факт допуску у
встановленому податковим
законодавством порядку посадових осіб
до проведення документальної
позапланової виїзної перевірки, отже,
податковим органом фактично
реалізована його компетенція на
проведення перевірки та оформлення
результатів такої перевірки шляхом
складання Акту у порядку ст. 86
Податкового кодексу України.

Крім того, оскільки перевірка
розпочата та на момент розгляду справи
закінчена, а здійснення перевірки є
реалізацією відповідачем його
компетенції, суд визнає, що наказ № 149
від 11.11.2013 року про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки та наказ № 155 від 18.11.2013 року
про продовження проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки, за встановленого факту
проведення на його підставі перевірки,
реалізований, тому вичерпав свою дію.

Отже, на момент звернення позивача до
суду із позовом, який розглядається,
оскаржувані накази, як акти
індивідуальної дії вичерпали свою дію
у звязку із їх реалізацією.

Такий висновок узгоджується із
рішенням Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року № 7 яким
встановлено, що ненормативні правові
акти є актами одноразового
застосування та вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому вони
не можуть бути скасовані чи змінені
після їх виконання. До ненормативних
актів належать конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, які застосовуються
одноразово і після їх реалізації
вичерпують свою дію.

Таким чином, вимоги про скасування акту
індивідуальної дії можуть стосуватися
виключно діючих актів, адже
задоволення такого позову має
наслідком позбавлення такого акта
юридичної сили (здатності до
застосування). Акт індивідуальної дії,
який вичерпав свою дію, є юридичним
фактом, що відбувся в минулому та
призвів до виникнення певних правових
наслідків, а тому юридичні факти або
події минулого в принципі не можуть
бути скасовані.

Зокрема, встановлено, що наказ про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки від №
149 від 11.11.2013 року та наказ № 155 від 18.11.2013
року про продовження проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки є реалізованими, що
підтверджується копією акту перевірки
від від 27.11.2013 року № 574/2200/31857821 та
податковим повідомленням-рішенням від
16.12.2013 року № . Тобто, оскаржувані
накази вичерпали свою дію, а відтак не
можуть бути скасовані.

Правова позиція, щодо вказаного
питання також висловлена у постанові
Вищого адміністративного суду України
від 19.12.2013 року № К/800/30029/13, у якій
зазначено, що: «...позови платників
податків, спрямовані на оскарження
рішень (у тому числі наказів про
призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови
платників податків, спрямовані на
оскарження рішень (у тому числі наказів
про призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

Таким чином, оскільки позивач допустив
посадових осіб Гайсинської ОДПІ до
проведення перевірки на підставі
оскаржуваного № 149 від 11.11.2013 року, а
отже не використав своє право не
допуску посадових осіб до проведення
перевірки, то підстави для скасування
такого наказу відсутні.

Також суд вважає, що вимоги позивача
щодо визнання протиправним наказу № 155
від 18.11.2013 року про продовження
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки є
безпідставними, оскільки відповідно до
п.82.1 ст.82 ПКУ продовження строків
проведення перевірок можливе за
рішенням керівника органу державної
податкової служби. При цьому умов,
виконання яких необхідне для
продовження термінів проведення
перевірки Податковий кодекс України не
містить.

Отже, враховуючи, що податковим органом
фактично реалізована компетенція на
проведення перевірки та оформлення
результатів такої перевірки, у зв'язку
з чим відсутні правові підстави для
задоволення позову.

В силу вимог ст. 94 КАС України підстав
для присудження позивачу понесених ним
судових витрат у справі немає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович