Справа № 11/181-АП-08
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/22297/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні

на постанову Господарського суду
Херсонської області від 08.04.2008

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2011

у справі № 11/181-АП-08 (22а-12551/2008)

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Херсоні

до 1. ОСОБА_2;

2. Приватного підприємства «Лагуна»

про визнання недійсними угод,
стягнення коштів у сумі 128970 грн.,
стягнення майна вартістю 128970 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні звернулася до суду з позовом
про визнання недійсними угод
купівлі-продажу від 28.07.2004, від 31.08.2004 та
від 29.09.2004, стягнення з ОСОБА_2 на
користь Приватного підприємства
«Лагуна» коштів в сумі 128970 грн. та
стягнення з Приватного підприємства
«Лагуна» на користь бюджету майна в
сумі 128970 грн.

Постановою Господарського суду
Херсонської області від 08.04.2008,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2011, в задоволенні позову про
стягнення коштів відмовлено, закрито
провадження у справі в частині вимог
про визнання угод недійсними.

ДПІ у м. Херсоні подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказані судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову
повністю. Посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права: ст. 203, ч. 1 207, ч. 1
ст. 208, ч. 2 ст. 215 Господарського кодексу
України, ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу
України, ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Між ОСОБА_2 та ПП «Лагуна» в усній формі
укладено угоди купівлі-продажу від
28.07.2004, від 31.08.2004 та від 29.09.2004.

Господарські зобов'язання за вказаними
договорами виконано: отримання
відповідачем-2 (покупець) товарів -
тросів від відповідача-1 (продавець)
підтверджується податковими
накладними від 28.07.2006 № 26/7, від 30.08.2006 №
36/8 та від 29.09.2006 № 29/09 та рахунками
оплати відповідно від 27.07.2006 № 26/7, від
30.08.2006 № 36/8 та від 29.09.2006 № 29/09;
здійснення оплати за товар
підтверджується платіжними
дорученнями від 27.07.2006 № 414, від 31.08.2006 №
426, від 29.09.2006 № 446.

Постановою Господарського суду
Херсонської області від 23.08.2007 у справі
№ 10/188-АП-07 визнано недійсними
реєстраційні документи (з моменту
реєстрації - 23.05.2005) та скасовано
державну реєстрацію ОСОБА_2

Суд касаційної інстанції вважає, що
суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що вимоги
позивача про визнання недійсними
правочинів (угод, господарських
зобов'язань), які завідомо суперечать
інтересам держави і суспільства, не
можуть бути предметом позову.

За змістом ст. 228 Цивільного кодексу
України (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) правочин,
який, порушує публічний порядок, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Органи державної податкової служби
могли звертатися до судів із позовами
на підставі ч. 1 ст. 208 Господарського
процесуального кодексу України про
стягнення в доход держави коштів,
одержаних за правочинами, вчиненими з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
посилаючись на їхню нікчемність.
Висновок суду стосовно нікчемності
правочину мав бути викладений у
мотивувальній, а не у резолютивній
частині судового рішення.

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій правильно закрили
провадження у справі щодо позовних
вимог про визнання недійсними угод на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд касаційної інстанції також
знаходить правильними висновки судів
попередніх інстанцій про необхідність
відмови в задоволенні позову в частині
вимог про стягнення коштів.

Необхідними умовами для визнання
недійсним договору є його укладання з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, та наявність
умислу хоча б у однієї із сторін щодо
настання протиправних наслідків.

Наявність умислу не може бути
підтверджена лише рішенням суду про
визнання недійсними реєстраційних
документів та скасування державної
реєстрації фізичної особи-підприємця,
яка є стороною договору. Сам факт
скасування державної реєстрації за
судовим рішенням не тягне за собою
безумовних висновків про недійсність
всіх угод, укладених з моменту
державної реєстрації суб'єкта
господарювання і до моменту виключення
з державного реєстру.

Крім того, встановлені ч. 1 статті 208
Господарського кодексу України
адміністративно-господарські
конфіскаційні санкції можуть бути
застосовані лише з дотриманням
строків, установлених статтею 250 цього
Кодексу, - протягом шести місяців з дня
виявлення порушення, але не пізніше ніж
через один рік з дня порушення
суб'єктом установлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, крім
випадків, передбачених законом,
закінчення будь-якого із вказаних
строків виключає застосування таких
санкцій до суб'єкта підприємницької
діяльності за вчинене ним порушення
правил здійснення господарської
діяльності.

Виходячи зі встановлених обставин щодо
виконання сторонами господарських
зобов'язань за спірними угодами у липні
- вересні 2006 року, позов про стягнення
коштів у порядку, визначеному частиною
1 статті 208 Господарського кодексу
України, не міг бути задоволеним з тих
підстав, що річний строк для
застосування таких санкцій, перебіг
якого розпочинається з дня порушення
суб'єктом установлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, на час
звернення до суду з позовом (12.03.2008)
закінчився.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду Херсонської
області від 08.04.2008 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді Л.В.
Ланченко

Ю.І. Цвіркун