Справа № 9101/113820/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" жовтня 2013 р.
справа № 0827/2а-9718/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційні скаргиОСОБА_1 та управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 12 липня
2011 року., прийняту у порядку
скороченого провадження,

у справі № 0827/2а-9718/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Шевченківському районі м. Запоріжжя

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

25 травня 2012 року позивач звернувся до
Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області з позовом, в
якому просив:

- Зобов'язати відповідача провести
перерахунок призначених виплат, згідно
з ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», виходячи з розміру
30% мінімальної пенсії за віком,
розрахованої відповідно до норми ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», і зобов'язати виплатити
недоплачені, як дитині війни, суми
щомісячної державної соціальної
допомоги за 6 місяців що передують
зверненню до суду, з дня звернення до
суду і до дати набрання сили постанови
суду;

- Зобов'язати відповідача надалі
нараховувати та довічно виплачувати
соціальну допомогу, згідно з ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», виходячи з розміру 30%
мінімальної пенсії за віком,
розрахованої відповідно до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 12 липня 2011 року
позов позивача задоволено, а саме:

- визнано незаконною
бездіяльність відповідача щодо не
призначення, ненарахання та невиплати
позивачеві підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»;

- зобов'язано відповідача
призначити, нарахувати та виплатити
позивачеві підвищення до пенсії у
розмірі 30% від мінімальної пенсії,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного залежно від
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 29 грудня 2010
року по 17 червня 2011 року включно, з
урахування сум, сплачених за вказаний
період.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, сторони оскаржили її
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, задовольнивши позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтуванні своєї апеляційної
скарги позивач зазначає, що відповідно
до рішення Конституційного суду
України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року закон
України про державний бюджет не може
скасовувати чи змінювати обсяг прав і
обов'язкових пільг, компенсацій і
гарантій, внесення змін до інших
законів України, встановлення іншого
(додаткового) правового регулювання
відносин, ніж передбачено законами
України, не відповідає Конституції
України.

Відповідач в апеляційній скарзі просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга позивача задоволенню не
підлягає, а апеляційна скарга
відповідача підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд погоджується з висновками суду
першої інстанції, що розмір
мінімальної пенсії за віком необхідно
обраховувати відповідно до ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

У період з 2010 року зміст статті ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не змінювався, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Проте, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4,
відповідно до якого встановлено, що
у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пункту 6 якої встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Таким чином, відповідач повинен
провести підвищення пенсії відповідно
до вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 29
грудня 2010 року по 23 липня 2011 року, тобто
до змін в нормативних актах, котрі
регулюють спірне питання.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України,
суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя -
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 12 липня 2011 року у
справі № 0827/2а-9718/11 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
щодо нездійснення перерахунку та
виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 29 грудня 2010 року до змін в
нормативних актах, котрі регулюють
спірне питання.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Запоріжжя здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 29 грудня
2010 року до змін в нормативних актах,
котрі регулюють спірне питання, з
урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та оскарженню відповідно
до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун