Справа № 826/10895/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
31 липня 2014 року м.
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Добрянська Я.І.,
ознайомившись із позовною заявою та
доданими до неї матеріалами:
за позовомВідкритого акціонерного
товариства «Аерофлот - російській
авіалінії» в особі Представництва
Відкритого акціонерного товариства
«Аерофлот - російській авіалінії»до
відповідачаДержавної авіаційної
служби Українипровизнання нечинною та
скасування постанови від 26 червня 2014
року № 000265 про накладення штрафу за
правопорушення в галузі цивільної
Позивач Відкрите акціонерне
товариство «Аерофлот - російській
авіалінії» в особі Представництва
Відкритого акціонерного товариства
«Аерофлот - російській авіалінії»
звернувся в Окружний адміністративний
суд м. Києва з позовом до відповідача
Державної авіаційної служби України
про визнання нечинною та скасування
постанови від 26 червня 2014 року № 000265
про накладення штрафу за
правопорушення в галузі цивільної
В силу норм ч. 1 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до
Конституції України, цього Кодексу та
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Відповідно до статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі також - КАС України), суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує,
зокрема, чи відповідає позовна заява
вимогам, встановленим статтею 106 цього
Кодексу (пункт 3 частини першої). Суддя
відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду чи відмови у
відкритті провадження у справі
Дана заява подана з порушенням вимог
Кодексу адміністративного судочинства
Частиною першою статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у позовній заяві
зазначаються: 1) найменування
адміністративного суду, до якого
подається позовна заява; 2) ім'я
(найменування) позивача, поштова
адреса, а також номер засобу зв'язку,
адреса електронної пошти, якщо такі є; 3)
ім'я (найменування) відповідача, посада
і місце служби посадової чи службової
особи, поштова адреса, а також номер
засобу зв'язку, адреса електронної
пошти, якщо такі відомі; 4) зміст
позовних вимог згідно з частинами
четвертою і п'ятою статті 105 цього
Кодексу і виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги, а в
разі подання позову до декількох
відповідачів, - зміст позовних вимог
щодо кожного з відповідачів; 5) у разі
необхідності - клопотання про
звільнення від сплати судового збору;
про звільнення від оплати правової
допомоги і забезпечення надання
правової допомоги, якщо відповідний
орган відмовив особі у забезпеченні
правової допомоги; про призначення
судової експертизи; про витребування
доказів; про виклик свідків тощо; 6)
перелік документів та інших
матеріалів, що додаються.
Також нормою п. 2 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суддя після одержання
позовної заяви повинен перевірити чи
має представник належні повноваження
(якщо позовну заяву подано
Так, згідно із ч. 4 ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позовна заява підписується
позивачем або його представником із
зазначенням дати її підписання.
Якщо позовна заява подається
представником, то у ній зазначаються:
ім'я представника, його поштова адреса,
а також номер засобу зв'язку, адреса
електронної пошти, якщо такі є.
Одночасно з позовною заявою подається
довіреність чи інший документ, що
підтверджує повноваження представника
(ч. 5 ст. 106 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Кодексу
адміністративного судочинства
України, повноваження представників,
які беруть участь в адміністративному
процесі на основі договору, на
здійснення представництва в суді
повинні бути підтверджені довіреністю.
Оригінали довіреностей або засвідчені
підписом судді копії з них
приєднуються судом до справи.
Також, ч. 3 ст. 58 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що довіреності від імені
органу, підприємства, установи,
організації видаються за підписом
керівника або іншої уповноваженої на
те законом, положенням, статутом особи
і засвідчуються печаткою цього органу,
підприємства, установи, організації.
Одночасно за приписами норм ч. 6 цієї ж
статті КАС України, довіреності або
інші документи, які підтверджують
повноваження представника і були
посвідчені в інших державах, повинні
бути легалізовані в установленому
законодавством порядку, якщо інше не
встановлено міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.
Зокрема, порядок консульської
легалізації встановлюється
Міністерством закордонних справ
України (ст. 54 Консульського статуту
України, затвердженого Указом
Президента України від 02 квітня 1994 року
№ 127/94) та Інструкцією про порядок
консульської легалізації офіційних
документів в Україні і за кордоном,
затвердженої наказом Міністерства
закордонних справ України від 04 червня
2002 року № 113, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України від 26
червня 2002 року № 535/6823.
Разом із тим, відповідно до статті 3
Конвенції, що скасовує вимогу
легалізації іноземних офіційних
документів, 1961 року (дата приєднання
України - 10.01.2002 р., дата набрання
чинності в Україні - 22.12.2003 р.), єдиною
формальною процедурою, яка може
вимагатися для посвідчення
автентичності підпису або якості, в
якій виступала особа, що підписала
документ, автентичності відбитку
печатки або штампа, яким скріплено
документ, є проставлення апостиля
компетентними органами держави, в якій
документ був складений. Згідно з
положеннями даної Конвенції документ,
на якому проставлено апостиль, не
потребує жодного додаткового
оформлення чи засвідчення і може бути
використаний у будь-якій іншій
державі-учасниці Конвенції.
Водночас Україна є учасницею окремих
міжнародних договорів, якими
скасовуються будь-які додаткові
засвідчення офіційних документів, що
подаються до установ держав-учасниць
такого Договору. Такими є договори про
правову допомогу між Україною та
Грузією, Молдовою, Узбекистаном,
Литвою, Латвією, Естонією, Чехією,
Угорщиною, Польщею, Монголією,
Македонією, В'єтнамом, КНР та іншими. У
відносинах між Україною та країнами
СНД чинною є Конвенція про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних та кримінальних
справах від 22 січня 1993 року (дата
ратифікації - 10.11.1994 р., дата набрання
сили в Україні - 14.04.1995 р.).
Згідно ст. 13 цієї Конвенції, документи,
які на території однієї з Договірних
Сторін виготовлені або засвідчені
установою або спеціально на те
уповноваженою особою в межах їх
компетенції і по встановленій формі і
скріплені гербовою печаттю,
приймаються на територіях інших
Договірних Сторін без якого-небудь
спеціального посвідчення. Документи,
які на території однієї з Договірних
Сторін розглядаються як офіційні
документи, користуються на територіях
інших Договірних Сторін доказовою
силою офіційних документів.
Так, за результатами дослідження
змісту поданого позову та доданих до
нього матеріалів, судом встановлено
відсутність в матеріалах такої
позовної заяви ВАТ «Аерофлот -
російські авіалінії» (Російська
Федерація) документу на підтвердження
повноважень представника позивача -
генерального представника ОСОБА_2 на
підписання та подання цього позові від
імені підприємства-нерезидента (ВАТ
«Аерофлот - російські авіалінії»).
Натомість, до матеріалів позову була
додана копія з копії нотаріально
завіреної на території Росії (м. Москва)
довіреності від 26.04.2011 р., реєстраційний
номер в Реєстрі 3-2347, виданої ВАТ
«Аерофлот - російські авіалінії», в
особі генерального директора ОСОБА_3,
на уповноваження ОСОБА_2 на вчинення
певних дій від імені довірителя, без
встановлення строку дії. Дана копія не
містить а ні підпису і печатки
відповідного нотаріуса Російської
Федерації (ОСОБА_4.), а ні підписів
уповноважених посадових осіб і
гербових печаток ВАТ «Аерофлот -
російські авіалінії», а тому, як
наслідок, не може бути визнаним як
офіційний документ на території
Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
встановлених ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без руху, у
якій зазначаються недоліки позовної
заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
Враховуючи вищевикладене, дана позовна
заява підлягає залишенню без руху із
встановленням позивачу строку для
усунення вищевказаних недоліків в
межах п'яти днів з дня отримання цієї
ухвали суду.
Виявлені судом недоліки позовної заяви
ВАТ «Аерофлот - російській авіалінії»
можуть бути усунуті шляхом подання до
суду належних документів на
підтвердження повноважень ОСОБА_2 на
подання та підписання позовної заяви
«Аерофлот - російській авіалінії»
(Російська Федерація), або
обґрунтованих письмових пояснень із
зазначенням об'єктивних причин
неможливості їх надання.
Зважаючи на викладене, та керуючись ст.
106, п. 3 ч. 1 ст. 107, ч. 1 ст. 108, ст. 160, ст. 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
1. Залишити позовну заяву Відкритого
акціонерного товариства «Аерофлот -
російській авіалінії» в особі
Представництва Відкритого
акціонерного товариства «Аерофлот -
російській авіалінії» до відповідача
Державної авіаційної служби України
про визнання нечинною та скасування
постанови від 26 червня 2014 року № 000265
про накладення штрафу за
правопорушення в галузі цивільної
2. Встановити позивачу строк для
усунення недоліків позовної заяви в
межах п'яти днів з дня отримання ним
ухвали суду про залишення позовної
заяви без руху від 31 липня 2014 року по
3. Попередити позивача про наслідки
недотримання вимог ухвали про
залишення позовної заяви без руху,
передбачені п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України.
Дана ухвала набирає законної сили
відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України.
Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції у порядку та
строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС
України.

Суддя
Я.І. Добрянська