Справа № 234/5525/14-а
Суддя: Ткачова С. М.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/5525/14-а
Провадження № 2-а/234/160/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року

Краматорський міський суд Донецької
області у складі

головуючого судді Ткачової С.М., при
секретарі Іванові Т.М., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Ігнатенко О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Краматорської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів на відшкодування
заподіяної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовними вимогами до Краматорського
міського управління праці та
соціального захисту населення про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів на відшкодування
заподіяної шкоди, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що він є інвалід війни 2
групи з числа громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії. Згідно до ст.13 Закону
України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має пільги,
зокрема встановлено право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня. Сума грошової допомоги
перерахована йому 25 квітня 2014 року
через відділення Приватбанку в сумі 2250
грн., що не відповідає вимогам діючого
законодавства. Звертався до УПтСЗН за
перерахунком та виплатою невиплаченої
суми у травні 2013 року, йому відмовили.
Просить визнати дії відповідача в
частині нарахування у 2014 році належної
йому суми щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня та стягнути з
відповідача грошову суму в розмірі 5342
грн., тобто недоплачений розмір цієї
допомоги.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала та просила в його задоволенні
відмовити, надала письмові
заперечення.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
вимоги та обґрунтування позову, надані
докази, вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус
інвалід війни 2 групи з числа громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Відповідно до ст.13 Закону України від
22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» має пільги, зокрема
встановлено право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, яка повинна виплачуватися в
розмірі 8-х мінімальних пенсій за віком.
Позивач перебуває на обліку у
відповідача - за місцем проживання.
Допомогу за 2014 рік отримав 25.04.2014 року у
розмірі 2250 грн.

Згідно ст. 95 Конституції України
виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків.

Згідно п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного
Кодексу України до нормативно-правових
актів, які регулюють бюджетні
відносини в Україні належать
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, які прийняті на
підставі та на виконання Бюджетного
кодексу та інших законів України. Це
також закріплено в Рішенні
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012:
«Нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік ».

Відповідно до ст. 117 Конституції
України Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу,
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, які були визначені
бюджетними призначеннями, і відповідно
до ст.23 цього ж кодексу будь-які платежі
можна здійснювати тільки за наявності
бюджетного призначення.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 18.02.2004 №177 «Про
забезпечення щорічної виплати разової
грошової допомоги, передбаченої
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» передбачено, що Міністерство
фінансів і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати
разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", у розмірах,
установлених законом про державний
бюджет на відповідний рік, і для
подальшого перерахування їх місцевим
органам праці та соціального захисту
населення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту» фінансування
витрат, пов'язаних з його реалізацією,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету. Одночасно, і
положеннями Конституції України,
зокрема статтею 95, визначено, що
виключно Законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які витрати
держави на суспільні потреби, розмір і
цільове призначення цих витрат.
Відповідно до п.2 ст.4 Бюджетного
кодексу, при здійсненні бюджетного
процесу положення нормативно-правових
актів застосовуються тільки в частині,
що не суперечить положенням
Конституції, Бюджетного кодексу і
Закону про Державний бюджет.

У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011
Конституційний Суд України зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально-економічних можливостей
держави.

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі
„Ейрі проти Ірландії" також
констатував, що здійснення
соціально-економічних прав людини
значною мірою залежить від становища в
державах, особливо фінансового. Такі
положення поширюються й на питання
допустимості зменшення соціальних
виплат, про що зазначено в рішенні
цього суду у справі „Кйартан Асмундсон
проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, соціальний захист
державою осіб, які мають право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом,
охоплює комплекс заходів, які здійснює
держава в межах її
соціально-економічних можливостей.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення статті 1, частин
першої, третьої статті 95 Конституції
України в системному зв'язку з
положеннями статті 3, частини першої
статті 17, частини третьої статті 22 та
статей 46, 48 Основного Закону України
треба розуміти так, що однією з ознак
України як соціальної держави є
забезпечення загальносуспільних
потреб у сфері соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України виходячи з фінансових
можливостей держави, яка зобов'язана
справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

Відповідно до своїх повноважень
Кабінетом Міністрів України прийнята
постанова від 16 квітня 2014 року № 102
«Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», згідно з
якою інвалідам війни передбачена
щорічна разова грошова допомога до 5
травня у розмірі 2250,00 грн. Для
проведення виплати ця сума
перерахована позивачу у повному обсязі
25 квітня 2014 року до відділення
Приватбанку.

Таким чином, вимоги позивача
про визнання дій відповідача в частині
нарахування у 2014 році належної йому
суми щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня та стягнення з
відповідача грошової суми в розмірі 5342
грн., тобто недоплаченого розміру цієї
допомоги є необґрунтованими і не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6,9, 14,94, 100, 159 КАС
України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Краматорської
міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення коштів на
відшкодування заподіяної шкоди,
відмовити.

Вступна та резолютивна частини
постанови постановлені, проголошені та
вручені 28.07.2014 року. Повний текст
постанови виготовлений 28.07.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана в Апеляційний
адміністративний суд Донецької
області через Краматорський міський
суд протягом 10 днів після проголошення.

Постанова ухвалена в нарадчій кімнаті
в єдиному екземплярі.

Суддя С. М. Ткачова