Справа № 816/1332/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.Справа № 816/1332/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

за участю: представника позивача -
Ісаяна Ш.Г.,

представника відповідача - Бородіна
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Полтавській області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.05.2014р. по
справі № 816/1332/14

за позовом Державної фінансової
інспекції в Полтавській області

до Козельщинської селищної ради
Полтавської області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Державна фінансова інспекція в
Полтавській області звернулася до суду
з позовом до Козельщинської селищної
ради Козельщинського району
Полтавської області про зобов'язання
виконати пункти 2, 3 вимоги про усунення
виявлених ревізією порушень від 30
серпня 2013 року № 01-14/2573.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
р. в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
12 травня 2014 р. та прийняти нове судове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
у травні - серпні 2013 року Кременчуцькою
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією було проведено планову
виїзну ревізію виконання селищного
бюджету Козельщинської селищної ради
за період з 01 березня 2011 року по 30
квітня 2013 року, за результатами якої
складено акт № 01-21-122 від 22 серпня 2013
року.

30 серпня 2013 року Кременчуцькою
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією відповідачу пред'явлено
вимогу про усунення виявлених ревізією
порушень № 01-11/2573, у пункті 2 якої
зобов'язано забезпечити надходження до
доходної частини селищного бюджету
плати за користування землями на
загальну суму 17916,99 грн., як передбачено
умовами договорів на оренду землі,
укладених Козельщинською селищною
радою з користувачами земельних
ділянок, в тому числі: ПОСП
«Відродження» на суму 993,12 грн., від ГРП
«Заготівельник» на суму 3459,93 грн., від
ТОВ «Укркомцентр» на суму 13463,94 грн.; у
пункті 3 - забезпечити надходження до
селищного бюджету плати за
користування земельними ділянками (без
укладення договірних відносин) за
період з 01 жовтня 2011року по 30 квітня 2013
року від ПОСТ „Відродження" на суму
8262,78 грн. та за період з 01 березня 2011
року по 30 квітня 2013 року від ГОВ АОФГ
„Еліта" на суму 19288,88 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
пунктів 2, 3 зазначеної вимоги, Державна
фінансова інспекція в Полтавській
області звернулась до суду із позовом
про зобов'язання забезпечити
надходження до бюджетів недоотриманої
суми орендної плати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що в межах повноважень органів
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення контролю за
виконанням місцевих бюджетів,
цільовим та ефективним використанням
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів, однак здійснення контролю за
правильністю обчислення і справляння
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
перебуває у межах повноважень органів
державної податкової служби. Таким
чином, в порушення ст.19 Конституції
України, органи державної
контрольно-ревізійної служби вийшли за
межі повноважень, передбачених
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 9 Податкового
кодексу України плата за землю
належить до загальнодержавних
податків і зборів.

Використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка. Плата за землю справляється
відповідно до закону (стаття 206
Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України.

Підпунктами 14.1.136, 14.1.147 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
передбачено, що орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата); плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності;

Відповідно до пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 19 1.1.2 пункту 19
1.1 статті 19 1 Податкового кодексу
України контролюють своєчасність
подання платниками податків та
платниками єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів;

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 кодексу
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

В пункті 41.4 статті 41 кодексу визначено,
що інші державні органи не мають права
проводити перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, у тому числі
на запит правоохоронних органів.

В свою чергу, згідно із статтею 8 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" орган державного фінансового
контролю: 1) здійснює державний
фінансовий контроль та контроль за:
виконанням функцій з управління
об'єктами державної власності;
цільовим використанням коштів
державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень; 2) розробляє пропозиції щодо
усунення виявлених недоліків і
порушень та запобігання їм у
подальшому; 3) вживає в установленому
порядку заходів до усунення виявлених
під час здійснення державного
фінансового контролю порушень
законодавства та притягнення до
відповідальності винних осіб; 4)
здійснює інші повноваження, визначені
законами України та покладені на нього
Президентом України.

Аналізуючи наведені норми у їх
сукупності, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що
повноваження органів державної
контрольно-ревізійної служби
розповсюджуються на здійснення
контролю за виконанням місцевих
бюджетів, цільовим та ефективним
використанням коштів державного
бюджету та місцевих бюджетів. Разом з
тим, повноваження щодо здійснення
контролю за правильністю обчислення і
справляння орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності здійснюються органами
державної податкової служби.

При цьому слід врахувати, що у
відповідності до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, державна фінансова
інспекція в даній справі позбавлена
повноважень, за наявності яких
допускається зобов'язання
підприємства, установи або організації
виконати вимогу про усунення
недоліків, видану органом ДФІ судовим
шляхом в порядку пункту 10 статті 10
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні".

Колегія суддів переглянувши, у межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, ретельно дослідив
наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу або постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Полтавській
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.05.2014р. по
справі № 816/1332/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
ухвали виготовлений 14.07.2014 р.