Справа № 9101/173269/2012
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2013-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2013 рокусправа № 2а-6264/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2011 року у справі № 2-а-6264/11 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області, в якому
просила визнати протиправною відмову
відповідача в проведенні перерахунку
призначеної їй допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку. Зобов'язати відповідача
перерахувати, нарахувати та виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст.15 Закону України
„Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
в розмірі прожиткового мінімуму
встановленого законом для дітей віком
до шести років, на час її виплати у
період з 09.02.2009 року до досягнення
дитиною трирічного віку ОСОБА_2 та з
13.05.2010 року до досягнення дитиною
трирічного віку ОСОБА_3.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 грудня 2011 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла
наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач має
малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим
знаходиться на обліку у відповідача та
отримує від нього виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку, як особа, застрахована
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI „Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року №
2811-ХІІ „Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18
січня 2001 року № 2240-III „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі - Закон №2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
„Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми" та Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт
1).

Оскільки Законом України „Про
Державний бюджет України на 2013 рік" не
встановлювався іншій, ніж у Законі №
2240-III розмір допомоги, а положення
Постанови КМУ № 1751 „Про порядок
призначення та виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми" від 27.12.2001 року
було затверджене саме на виконання
Закону № 2811-ХІІ „Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" (п.1), то застосовувати
зазначену постанову Кабінету
Міністрів України до особи, яка
застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не навів поважних причин
пропуску строку.

Оскільки спірні виплати є щомісячними,
колегія суддів вважає, що позивачем
пропущено шестимісячний строк
звернення до суду з моменту коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У зв'язку зі зверненням позивача до
суду в листопаді 2011 року колегія суддів
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача за період з 09.02.2009 року по
20.05.2011 року залишити без розгляду.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що допущене
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи є підставою, для скасування
оскаржуваної постанови суду з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення апеляційної
скарги з наведених підстав.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст.202, 205, 207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 грудня 2011 року у справі №
2-а-6264/11 - скасувати із прийняттям нової
постанови.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати протиправною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області в проведенні перерахунку та
виплати, призначеної ОСОБА_1 допомоги
по догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку, за період з 21.05.2011 року
до досягнення ними трирічного віку
згідно статті 43 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дітьми за період з 21.05.2011 року до
досягнення ними трирічного віку згідно
статті 43 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", з урахуванням проведених
виплат.

Позовні вимоги за період з 09.02.2009 року
по 20.05.2011 року залишити без розгляду.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку, передбаченому
ст. 212 КАС України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров