Справа № 2а-975/11/1227
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/55390/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Сєверодонецьку Луганської області
на постанову Сєверодонецького
міського суду Луганської області від 16
травня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
в м. Сєверодонецьку Луганської області
про стягнення суми та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась із позовом про
визнання неправомірними дій посадових
осіб щодо зменшення пенсійних виплат,
стягнення суми та зобов'язання вчинити
дії, просила визнати неправомірними
дії посадових осіб Управління щодо
утримання частини пенсійних виплат їй
з грудня 2010 року по теперішній час та
зобов'язати Управління повернути їй
безпідставно та самочинно утриману
частину пенсії.

Постановою Сєверодонецького міського
суду Луганської області від 16 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року позов задоволено частково.
Визнано дії Управління щодо зменшення
пенсійних виплат ОСОБА_4 з грудня 2010
року по теперішній час неправомірними.
Зобов'язано Управління здійснити
донарахування та виплату сум доплат та
індексації пенсії ОСОБА_4 з 01 грудня 2010
року у розмірі відповідно до Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» з урахуванням
фактично виплачених сум. В решті
позовних вимог відмовлено.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій Управління просить, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, скасувати
рішення суду першої та апеляційної
інстанції та винести нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити.
На дану
касаційну скаргу надійшло заперечення
ОСОБА_4, у якому остання рішення суду
першої та апеляційної інстанцій вважає
такими, що прийняті із дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
та просить залишити касаційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером,
що підтверджується копією пенсійного
посвідчення серії АА №157130. Розмір
пенсійних виплат позивача в листопаді
2010 року складав: основний розмір пенсії
у сумі 2985,33 грн., який було призначено
відповідно до Закону України «Про
державну службу»; підвищення до пенсії,
відповідно до Постанови КМУ № 198 від
11.03.2009 року «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» у розмірі 28,40 грн.; сума
збереженої індексації (Закон України
«Про державний бюджет України на 2008
рік») у розмірі 46,03 грн.; сума індексації
пенсії відповідно до Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» у розмірі 68,69 грн.; надбавка
як дитині війни у розмірі 49,80 грн.

Встановлено, що з грудня 2010 року розмір
пенсійних виплат ОСОБА_4 було зменшено
на суму підвищення до пенсії,
відповідно до Постанови КМУ № 198 від
11.03.2009 року - 28,40 грн., та суми індексації,
оскільки в липні, серпні 2010 року за
даними персоніфікованого обліку
Управлінням було виявлено, що ОСОБА_4
працювала у 2007 році - червень, грудень; у
2008 році - лютий, квітень, червень,
серпень, листопад; у 2009 році -
січень-квітень, червень, серпень,
грудень; у 2010 році - січень.

Згідно довідки про доходи виданої
Відкритим міжнародним Університетом
розвитку людини «УКРАЇНА» (далі -
Університет) № 3-Пс від 13.01.2011 року
зазначено, що ОСОБА_4 дійсно працювала в
представництві даного навчального
закладу за договорами підряду на
посаді викладач. За період з 01.12.2007 року
по 31.01.2010 року ОСОБА_4 нараховувалась та
виплачувалась заробітна плата згідно
актів виконаних робіт. Індексація
заробітної плати не проводилась.

Згідно відповіді Університету №10-Пп
від 21.03.2011 року вказано, що ОСОБА_4
працювала у представництві даного
навчального закладу в якості
викладача-консультанта на підставі
договорів підряду з січня 2008 року по
січень 2010 року. Оплата за виконану
роботу впродовж вказаного терміну
здійснювалась по мірі надання актів
виконаних робіт. На даний час ОСОБА_4 в
цьому закладі не працює.

Відповідно до п.2 «Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення» затвердженого Постановою
КМУ від 17.07.2003 року № 1078 індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані в гривнях на території
України, які не мають разового
характеру пенсії (з урахуванням
надбавок, доплат, підвищень до пенсі,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги на прожиття, державної
допомоги та компенсаційних виплат,
щомісячне грошове утримання, що
виплачується замість пенсії); оплата
праці найманих працівників
підприємств установ, організацій у
грошовому виразі, яка включає оплату
праці за виконану роботу згідно з
тарифними ставками (окладами) і
відрядними розцінками, доплати,
надбавки, премії, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
законодавством, а також інші
компенсаційні виплати, що мають
постійний характер.

Згідно вказаного порядку, індексації
підлягають постійні доходи, а не разові
і не містить вказівок на повернення
раніше виплачених сум індексації та не
передбачає повноважень Пенсійного
фонду для таких дій. Діючі нормативні
акти не містять норм, які дозволяють
зменшення пенсійних виплат.

Суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, що Управлінням
безпідставно зменшено розмір
пенсійних виплат ОСОБА_4 на суму
підвищенні до пенсії, відповідно до
Постанови КМУ № 198 від 11.03.2009 року та сум
індексації, оскільки зловживань з боку
ОСОБА_4 щодо виплати пенсій в більшому
розмірі не встановлено, а Управління
дійшло помилкового висновку, що ОСОБА_4
перебувала в трудових правовідносинах
з Університетом на постійній основі і
її доходи не носили разового характеру.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
попередніх інстанцій правильно
встановлені обставини справи, а
рішення судів прийнято з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без змін, якщо визнає,
що суд не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєверодонецьку Луганської області
залишити без задоволення, а постанову
Сєверодонецького міського суду
Луганської області від 16 травня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненка

О.Є Донець