Справа № 818/1480/14
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

818/1480/14

копія

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 р. Справа №818/1480/14

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп'яненка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Сумського виробничого підприємства "Стиль" Українського товариства глухих до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, управління державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області, головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні та після уточнення мотивує тим, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача. За наслідками перевірки винесено податкові повідомлення-рішення, якими зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2014 року та зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2014 року.

Безпідставними є висновки відповідача про придбання позивачем у ТОВ “Сєбо Плюс” та подальший продаж одного і того ж товару. Як зазначено в акті перевірки самим відповідачем, позивача придбав тканину. З придбаної тканини виготовлено та реалізовано одяг власного виробництва. Вважає, що висновки відповідач про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування є безпідставними.

Кошти в сумі 3333 грн., що в січні місця були відображені позивачем в складі податкового кредиту, в лютому місяці заявлено до бюджетного відшкодування. Відповідачем проведено перевірку та з посиланням лише на акт попередньої перевірки, не зважаючи на те, що триває оскарження попередніх податкових повідомлень-рішень, виносить податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2014 року, яким зменшує суму бюджетного відшкодування за лютий 2014 року на 3333 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що відповідачем проведено перевірку правомірності заявлених позивачем в січні 2014 року сум бюджетного відшкодування. Перевіркою встановлено, що частина від'ємного значення з ПДВ, що фактично сплачена позивачем у вересні-жовтні 2013 року не була використана при розрахунках сум бюджетного відшкодування. За таких обставин зроблено висновок про заниження сум відшкодування за грудень 2013 року. Також встановлено завищення сум від'ємного значення, заявлених в декларації за січень 2014 року в зв'язку з включенням до розрахунку сум податку по збиткових операціях. Позивачем сформовано податковий кредит по операціях з придбання тканини у ТОВ “Сєбо Плюс”. Витрати на придбання тканини є більшими від сум доходу, отриманих від реалізації виготовленої продукції. Вважає, що позивач зобов'язаний був враховувати витрати в повному обсязі. Продаж продукції за ціною нижчою від ціни придбання тканини не був обумовлений ніякими об'єктивними причинами. Такі дії не направлені на отримання прибутку (доходу) що суперечить суді господарської діяльності, а тому позивач не має права на включення сплачених сум до податкового кредиту. Вважає, що повідомлення-рішення винесено правомірно. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статуту Сумського виробничого підприємства “Стиль” УТОГ його створено з метою навчання інвалідів доступним для них професіям, працевлаштування інвалідів та їх соціальна і трудова реабілітація. (а.с. 154). Судом встановлено, що в періоді, який перевірявся, позивач користувався пільгою з оподаткування та застосовував при реалізації виготовленої ним продукції нульову ставку оподаткування податком на додану вартість. Відповідно, з таких операцій з реалізації продукції у позивача податкові зобов'язання з податку на додану вартість не виникали. Ці обставини сторонами не оспорюються. В акті перевірки відповідач відносить суми, сплаченого позивачем податку на додану вартість в ціні придбаної тканини до реальних витрат. Відповідно ж до вимог ст.139 п. 139. 1 п.п. 139.1.6 ПК України суми податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання не включаються до складу витрат. Відповідно до вимог ст. 136 п. 136.1 п.п. 136 1.2 ПК України суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство-продавець не є платником податку на додану вартість, враховуються і при визначенні доходу підприємства. З аналізу зазначених норм вбачається, що податок на додану вартість не включається його платником ні до суми доходу, який підлягає оподаткуванню, ні до суми витрат, до яких законом віднесено і собівартість продукції. Вимога відповідача про врахування сплачених сум податку при формуванні ціни на продукцію, тобто фактичне збільшення собівартості продукції на розмір сплаченого податку, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З наведених норм вбачається, що закон ніяким чином не пов'язує право на формування податкового кредиту з дохідністю наступних господарських операцій з товарами при придбанні яких податок на додану вартість було сплачено. Крім того, як було зазначено вище, відповідачем не доведено факту здійснення позивачем збиткових операцій. Суд вважає правомірним віднесення позивачем сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні тканини у ТОВ “Сєбо Плюс” до складу податкового кредиту.

Відповідно до ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Як було встановлено в ході перевірки самим відповідачем, в січні 2014 року позивачем заявлено до відшкодування суми податку на додану вартість, які були оплачені в попередніх періодах. Враховуючи, що товарність операцій відповідачем не оспорюється, суд вважає безпідставним рішення про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість та розміру бюджетного відшкодування з наведених вище мотивів.

В травні 2014 року відповідачем проведено перевірку достовірності заявлених позивачем до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість. За наслідками перевірки винесено податкове повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий на 3333 грн. В обґрунтування такого рішення відповідач в акті перевірки посилається на акт перевірки від 25 квітня 2014 року, за наслідками якої прийнято рішення про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість на 3333 грн. (а.с. 137). При цьому відповідачем не взято до уваги, що повідомлення-рішення за наслідками попередньої перевірки винесено тільки 19 травня 2014 року і на момент виготовлення акту перевірки від 23 травня 2014 року зазначені в податкових повідомленнях-рішеннях суми не є узгодженими. Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2014 року винесено з тих же мотивів, що і повідомлення-рішення від 19 травня 2014 року, суд також вважає його безпідставним з мотивів, наведених вище.

На підставі ст. 94 КАС України суд вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом в сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Сумського виробничого підприємства "Стиль" Українського товариства глухих до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, управління державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області, головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.В. Соп'яненко

З оригіналом згідно

Суддя О.В. Соп'яненко