Справа № 25209/10
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2011 р. справа № 2а-597/2010

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Божко Л.А.

суддів: Богданенка І.Ю.
Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Запоріжжя на постанову
Жовтневого районного суду Запорізької
області від 15 квітня 2010 року у справі
№ 2а-597/2010 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Запоріжжя

про стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни», -

в с т а н о в и л а:

08 лютого 2010 р. ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Запоріжжя (далі -відповідач) та
просила визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати
відповідача нарахувати і виплатити
позивачу недоплачену щомісячну
соціальну допомогу за періоди з січня
2006 року по грудень 2009 року та
нараховувати надалі з урахуванням
підвищення в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Постановою Жовтневого районного суду
Запорізької області 15 квітня 2010 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково, визнано дії
відповідача протиправними, зобов'язано
відповідача нарахувати та виплати
позивачу недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року
по 31.12.2009 року.

Не погодившись з рішенням суду,
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Запоріжжя
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права та
зазначаючи, що в самому Законі України
«Про соціальний захист дітей війни»не
визначено величини мінімальної пенсії
за віком для здійснення розрахунку
відповідного підвищення особам, які
мають статус «діти війни», а тому для
нарахування та виплати підвищення
пенсії відповідно до цього Закону
позивачу немає законних підстав

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року та є
особою, на яку поширюється дія абз. 1 ч. 1
ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»від 18.11.2004 року
№2195-ІV (далі -Закон №2195-ІV),та має статус
«дитини війни», що підтверджується
посвідчення. (а.с. 7,9 ).

Згідно ст.6 Закону №2195-ІV дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Редакція
цієї статті набрала чинності з 1
вересня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Колегія суддів вважає за необхідне
прийняти у своїх висновках поняття
"мінімальна пенсія за віком", про яке
йдеться в ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки саме це правове
визначення застосовується виключно в
діях відповідача під час визначення
пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

У відповідності до ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства, яка
діяла в редакції на час розгляду справи
в суді першої інстанції, для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

В запереченнях на позовну заяву
відповідач вказує на те, що позивач
звернувся до суду з пропуском річного
строку, а саме 08 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства, яка
діяла в редакції на час розгляду справи
в суді першої інстанції, пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
зі сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог з 09.07.2007
року по 07.02.2009 року за пропуском строку,
а постанову суду першої інстанції
скасувати.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ч. 1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
не погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо визначення
кінцевої дати виплат, а саме по 31 грудня
2009 року, та вважає за необхідне
оскаржуване рішення в цій частині
скасувати, оскільки виплата підвищення
до пенсії носить постійний характер,
колегія суддів при визначенні періоду
нарахування (перерахування) підвищення
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком вважає визначення
кінцевого періоду недоцільним.
Виходячи з цього, виплата підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком повинна здійснюватися до
зміни законодавства, що регулює
призначення (перерахунок) цього виду
пенсійних виплат або зміни обставин,
які передбачені законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, п.4 ст. 202,
ст. 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а
н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Запоріжжя задовольнити
частково .

Постанову Жовтневого районного суду
Запорізької області від 15 квітня 2010
року у справі 2а-597/2010скасувати та
прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»та ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»з 08 лютого 2009 року в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком з урахуванням різниці, яка
була виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Т.С. Прокопчук