Справа № 459/2850/13-а
Суддя: Грабовський В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/2850/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. Червоноградський
міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судового засідання
Пилипяк Ю.М., Черник Т.І.,

представника позивача
Саюк С.П.,

представника відповідача
Лінинської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства «Укр-Петроль»
до Червоноградської міської ради
Львівської області про часткове
визнання протиправним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом, у якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення від 14.03.2013 року № 400
вісімнадцятої сесії шостого скликання
Червоноградської міської ради
Львівської області «Про продовження
терміну оренди земельних ділянок» в
частині встановлення для позивача
річної орендної плати: за земельну
ділянку, площею 0,0159 га, на вул.
Львівській, 26 у розмірі 12% від її
грошової оцінки та за земельну ділянку,
площею 0,0759 га, на вул. Львівській, 26 «а»
у розмірі 12% від її грошової оцінки;
визнати відсутність повноважень у
відповідача в частині щодо перегляду
та встановлення за його ініціативою,
односторонньо, без погодження з
позивачем орендної плати за зазначені
земельні ділянки на рівні 12% від
нормативної грошової оцінки землі. На
обґрунтування своїх вимог послався на
те, що відповідач в порушення ч. 1 ст. 286
ГК України, ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» в односторонньому
порядку, ст. 46 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» - без
повідомлення позивача, з порушенням
процедури безпідставно збільшив
відсоток орендної плати за земельну
ділянку, площею 0,0159 га, з 8% до 12% від
нормативної грошової оцінки землі та
за земельну ділянку, площею 0,0759 га, з 5%
до 12% від нормативної грошової оцінки
землі.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
додатково пояснила, що спірна частина
рішення прийняті відповідачем з
порушенням вимог Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
частково суперечить рішенню від 24.02.2010
року № 506 «Про затвердження ставок
орендної плати за земельні ділянки
державної власності на території
Червоноградської міської ради».
Просить позов задовольнити.

Представник відповідача під час
розгляду справи позовні вимоги не
визнала, вважає збільшення орендної
плати за земельні ділянки до 12%
правомірним, просить відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову з огляду на таке.

Установлено, що згідно з п.п. 1, 2, 8, 9
договору оренди земельної ділянки від
13.08.2007 року, зареєстрованого у
Червоноградському міському відділі
Львівської регіональної філії центру
державного земельного кадастру 27.12.2007
року за № 12, відповідач
(орендодавець) надав позивачеві
(орендарю) земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
для обслуговування автозаправної
станції, яка знаходиться в м.
Червонограді на вул. Львівській, 26 «а»,
площею 0,0759 га, строком на 5 років з дня
державної реєстрації договору оренди
землі. Після закінчення строку
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк. У цьому
разі орендар повинен не пізніше ніж за
два місяці (60 календарних днів) до
закінчення строку дії договору
письмово повідомити орендодавця про
намір продовжити його дію. Сторони
погодили орендну плату у грошовому
вигляді у розмірі 5 відсотків
нормативної грошової оцінки землі, що
становить 4503,53 грн. в рік. Зміни до
існуючого договору оренди вносяться
додатком.

Додатком до цього договору оренди
земельної ділянки від 18.02.2010 року
сторони погодили нормативну грошову
оцінку землі у сумі 5630,26 грн. в рік. При
цьому розмір орендної плати не змінено.

Відповідно до договору оренди
земельної ділянки від 13.08.2007 року,
зареєстрованого у Червоноградському
міському відділі Львівської
регіональної філії центру державного
земельного кадастру 27.12.2007 року за №
11, відповідач (орендодавець) надав
позивачеві (орендарю) земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
для обслуговування трансформаторної
підстанції, яка знаходиться в м.
Червонограді на вул. Львівській, 26,
площею 0,0159 га, строком на 5 років з дня
державної реєстрації договору оренди
землі. Після закінчення строку
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк. У цьому
разі орендар повинен не пізніше ніж за
два місяці (60 календарних днів) до
закінчення строку дії договору
письмово повідомити орендодавця про
намір продовжити його дію. Сторони
погодили орендну плату у грошовому
вигляді у розмірі 8 відсотків
нормативної грошової оцінки землі, що
становить 4503,53 грн. в рік. Зміни до
існуючого договору оренди вносяться
додатком (п.п. 1, 2, 8, 9 договору).

Додатком до цього договору оренди
земельної ділянки від 08.10.2010 року
сторони погодили нормативну грошову
оцінку землі у сумі 5630,26 грн. в рік. При
цьому розмір орендної плати не змінено.

27.12.2012 року строки дії договорів
оренди земельних ділянок від 13.08.2007
року №№ 12 та 11 закінчилися.

Питання поновлення договору
оренди землі регламентовані у ст. 33
Закону України «Про оренду землі» від
06.10.1998 року № 161-ХІV (далі - Закон про
оренду землі).

Відповідно до ч.ч. 1-9 цієї статті
по закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди. При
поновленні договору оренди землі його
умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення. У разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди і за
відсутності протягом одного місяця
після закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі такий договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором. У цьому випадку укладання
додаткової угоди про поновлення
договору оренди землі здійснюється із:
власником земельної ділянки (щодо
земель приватної власності);
уповноваженим керівником органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування без прийняття рішення
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної або комунальної
власності). Керівник органу виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування, який уповноважений
підписувати додаткову угоду до
договору оренди землі щодо земельної
ділянки державної або комунальної
власності, визначається рішенням цього
органу. Додаткова угода до договору
оренди землі про його поновлення має
бути укладена сторонами у місячний
строк в обов'язковому порядку. Відмова,
а також наявне зволікання в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
землі може бути оскаржено в суді.

З поданих суду документів та
наданих представниками сторін
пояснень встановлено, що додаткові
угоди до договорів оренди земельних
ділянок №№ 12 та 11 від 13.08.2007
року про їх поновлення, незважаючи на
те, що орендар продовжує користуватися
зазначеними земельними ділянками
після закінчення строків дії договорів
оренди земельних ділянок, у визначений
законом строк укладені не були.

Оскільки укладання таких
додаткових угод відповідно до ч. 8 ст. 33
Закону про оренду землі є обов'язковим,
невиконання цього обов'язку сторонами
свідчить про припинення цих договорів
оренди землі на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 31
цього Закону - у зв'язку із закінченням
строку, на який їх було укладено, із
застосування наслідків припинення у
вигляді повернення орендодавцеві
земельних ділянок на умовах,
визначених договором, згідно з ч. 1 ст. 34
зазначеного Закону, п. 21 договору
оренди земельної ділянки № 12 від
13.08.2007 року.

Що стосується оспорюваної
частини (п. 1) рішення відповідача від
14.03.2013 року № 400 «Про продовження
терміну оренди земельних ділянок»
(далі - рішення від 14.03.2013 року № 400),
згідно з якою вирішено продовжити
позивачеві на 3 роки з дня державної
реєстрації права оренди земельної
ділянки терміни короткострокової
оренди земельних ділянок: на вул.
Львівській, 26, площею 0,0159 га, для
обслуговування трансформаторної
підстанції, зі встановленням річної
орендної плати за земельну ділянку у
розмірі 12% від її нормативної грошової
оцінки; на вул. Львівській, 26, площею
0,0759, для обслуговування автозаправної
станції, зі встановленням річної
орендної плати за земельну ділянку у
розмірі 12% від її нормативної грошової
оцінки, та підстав її оспорення, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від 21.05.1997 року № 280/97-ВР у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин, (далі - Закон № 280/97-ВР)
відносини органів місцевого
самоврядування з підприємствами,
установами та організаціями, що не
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
будуються на договірній і податковій
основі та на засадах підконтрольності
у межах повноважень, наданих органам
місцевого самоврядування законом.

Відповідно до абз. 1 п. 288.1, п.п. 288.2,
288.3, 288.4 ст. 288 ПК України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки; платником орендної
плати є орендар земельної ділянки;
об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду; розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Оскільки договори оренди
земельних ділянок №№ 12 та 11
від 13.08.2007 року припинені у зв'язку із
закінченням строку, на який їх було
укладено, нові договори оренди
зазначених земельних ділянок між
сторонами укладено не було, ураховуючи
те, що відносини оренди землі лише на
підставі волевиявлення однієї зі
сторін, зокрема, за рішенням міської
ради, виникнути не можуть, суд дійшов
висновку про те, що на підставі п. 1
рішення відповідача від 14.03.2013 року № 400
відносини оренди між сторонами не
виникли, позивач не набув статусу
орендаря, а отже, спірна частина
рішення для нього не носить
обов'язкового характеру та не порушує
його прав та законних інтересів. На
думку суду, за таких обставин положення
п. 1 цього рішення може бути лише
пропозицією позивачеві укласти
договір на визначених у ньому умовах
(офертою).

Стосовно розміру орендної плати,
судом ураховано, що відповідно до ст. 25
Закону України № 280/97-ВР сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання, а
відповідно до п. 34 ст. 26 цього Закону
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин.

Згідно з пп. «б» пп. 288.5.2 п. 288.5 ст. 288
ПК України розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може
перевищувати 12 відсотків нормативної
грошової оцінки.

Отже, оскільки пропонований
позивачеві розмір орендної плати,
ухвалений на пленарному засідання
ради, відповідає вимогам закону, спірна
частина рішення від 14.03.2013 року № 400
прийнята у межах повноважень
відповідача, визначених Конституцією
та законами України, а згідно з ч. 10 ст. 59
Закону № 280/97-ВР незаконними в судовому
порядку визнаються лише ті акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування, які не відповідають
Конституції або законам України, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для визнання п. 1 рішення від
14.03.2013 року № 400 протиправним та його
скасування.

Безпідставною є й позовна вимога
про визнання відсутності повноважень у
відповідача в частині щодо перегляду
та встановлення за його ініціативою,
односторонньо, без погодження з
позивачем орендної плати за
вищезазначені земельні ділянки на
рівні 12% від нормативної грошової
оцінки землі, оскільки такі дії позивач
пов'язує з чинністю договорів, що
суперечить вищевикладеному висновку
суду про їх припинення. Крім того,
одностороння, без погодження з
контрагентом зміна умов будь-якого
договору є загальною забороною,
установленою, зокрема ЦК України та ГК
України, і не потребує
індивідуалізації у конкретних спірних
правовідносинах.

Відповідно до ч. 9 ст. 46 Закону №
280/97-ВР рішення про скликання сесії ради
відповідно до частин четвертої, шостої
та восьмої цієї статті доводиться до
відома депутатів і населення не пізніш
як за 10 днів до сесії, а у виняткових
випадках - не пізніш як за день до сесії
із зазначенням часу скликання, місця
проведення та питань, які
передбачається внести на розгляд ради.

Проте суд відхиляє доводи
позивача щодо порушення відповідачем
стосовно нього цієї законодавчої
вимоги, оскільки позивач не
відноситься до населення, виходячи з
розуміння цього терміна, наведеного у
Законі № 280/97-ВР, оскільки
місцезнаходженням позивача не є
територія м. Червонограда (вказана у
позовній заяві адреса його
місцезнаходження: 44700, Волинська
область, місто Володимир-Волинський,
вул. Ковельська 10), тому доводи щодо
його неповідомлення про рішення
відповідача про скликання сесії ради,
на пленарному засіданні якої було
ухвалено спірну частину рішення, у
порядку, визначеному ч. 9 ст. 46 цього
Закону, є безпідставними. Крім того, як
випливає із зазначено вище, виконання
положення п. 1 рішення від 14.03.2013 року №
400 не є обов'язковим для позивача.

За таких обставин у задоволенні
позову необхідно відмовити.

Суд звертає увагу на те, що
позивачем не було пред'явлено позов з
підстав невідповідності спірної
частини рішення відповідача від 14.03.2013
року № 400 його рішенню від 24.02.2010 року №
506 «Про затвердження ставок орендної
плати за земельні ділянки державної
власності на території
Червоноградської міської ради», а тому
таке посилання представника позивача,
зроблене у судовому засіданні після
початку розгляду справи по суті,
виходить за межі підстав позову, у
зв'язку з чим на увагу не заслуговує.

З аналогічної підстави суд
відхиляє посилання представника
позивача на порушення відповідачем
вимог ч. 3 ст. 15 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» від
13.01.2011 року № 2939-VI.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 70, 71, 159-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних
вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови шляхом подання апеляційної
скарги через суд першої інстанції.

Суддя:
В. В. Грабовський

Повний текст постанови
виготовлено 31.07.2014 року.