Справа № 814/1221/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

06 червня 2014 року
Справа № 814/1221/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Малих О.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за

адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва (вул.
Артилерійська, 19, м. Миколаїв, 54030)

до відповідача: Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (вул. Декабристів, 41/23, м.
Миколаїв, 54020)

про визнання протиправною та
скасування постанови від 23.04.2014р.,

в с т а н о в и в:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва (надалі - позивач), звернувся
з адміністративним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень (вх. № 9600 від
06.06.2014 року, арк. спр. 18), просив суд
визнати протиправною та скасувати
постанову Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - відповідач, Центральний
ВДВС) від 23.04.2014р. «про закінчення
виконавчого провадження» ВП № 41700710.

В обґрунтування вимог позивач вказав,
що юридична особа не є такою, що
припинилася (так само, і не є
ліквідованою), якщо у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відсутній
запис про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Відповідач у судове засіданне не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду справи був
повідомлений належним чином
відповідно до ч. 5 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України, арк. спр. 10, 16),
заперечень проти позову та відповідних
доказів, запропонованих в ухвалі суду
від 12.05.2014, не надав, про причин неявки
суд не повідомив.

Від позивача надійшло клопотання про
розгляд справи за його відсутності, в
порядку письмового провадження (арк.
спр. 17).

Суд вважає, що справа може бути
розглянута по суті на підставі наявних
у справі доказів, а відсутність
повноважних представників сторін,
відповідно до ст. 128 КАС України, не
перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

На виконанні в Центральному відділі
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції перебувала вимога Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва №
Ю-920/15 від 01.04.2013 року про стягнення з
Приватного підприємства «Сейл» (далі -
боржник) на користь управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
заборгованості у розмірі 170,00 грн. (арк.
спр. 3).

28.04.2014 року позивачем отримана
постанова головного державного
виконавця Центрального ВДВС
Максімової О.О. від 23.04.2014 року про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання вищезазначеної
вимоги на підставі пункту 3 частини 1
статті 49 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Постанова). У
мотивувальній частині Постанови
зазначено: «рішенням господарського
суду Миколаївської області від 16.01.2006
року № 10/447/05 юридичну особу ПП «Сейл»
(боржник за виконавчим документом)
ліквідовано (припинено). Згідно з
витягом з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відомості
щодо даних юридичних осіб,
правонаступником яких є зареєстрована
юридична особа, відсутні» (арк. спр. 4).

Згідно зі статтею 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів. Відповідачем у справах з
приводу рішень або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Пункт 3 частини 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачає, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації і
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва.

Відповідно до статті 104 Цивільного
кодексу України, юридична особа
припиняється в результаті
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або ліквідації.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дня внесення до єдиного державного
реєстру запису про її припинення.

Стаття 111 Цивільного кодексу України
встановлює порядок ліквідації
юридичної особи. Зі змісту цієї норми
випливає, що процес ліквідації
юридичної особи завершується
внесенням державним реєстратором
відповідного запису до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Частина друга статті 33 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб і фізичних осіб - підприємців»
визначає, що юридична особа є такою, що
припинилася, з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення юридичної особи.

Отже, з вищенаведених положень чинного
законодавства України випливає, що
юридична особа не є такою, що
припинилася (так само, і не є
ліквідованою), якщо у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців відсутній
запис про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

У Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
відсутній запис про державну
реєстрацію припинення боржника. У
ЄДРЮОФОП лише внесений запис про
прийняття рішенні про припинення
юридичної особи, тобто боржник
перебуває в стані припинення на
підставі відповідного судового
рішення і станом на дату винесення
оскаржуваної Постанови не є
припиненим. Перебування юридичної
особи-боржника в стані припинення
відсутнє в переліку підстав для
закінчення виконавчого провадження.
Відсутність правонаступників, на яку
міститься посилання в Постанові,
відповідає незакінченості процесу
припинення боржника, який станом на
дату винесення Постанови існує.
Боржник існує як юридична особа, і до
нього можуть бути вжиті всі заходи
примусового виконання рішень,
передбачені чинним законодавством
України.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче
провадження» закріплює обов'язок
державного виконавця використовувати
надані йому права відповідно до закону
і не допускати у своєї діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому цим Законом.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про те, що постанова
відповідача від 23.04.2014 року «про
закінчення виконавчого провадження»
ВП № 41700710 не відповідає вимогам Закону
про виконавче провадження і
перешкоджає позивачу реалізувати свої
права відносно стягнення
заборгованості, тому вимога позивача
про скасування постанови підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 128, 158 - 163, 167,
181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Максімової О.О. від 23.04.2014 року
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва № Ю-920/15 від 01.04.2013 року.

3 Зобов'язати Центральний відділ
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції відновити виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва № Ю-920/15 від 01.04.2013 року.

Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих