Справа № 2а-625/12
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/800/11960/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання
Кошелєві С.В.

з участю позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 16.07.2012р. та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2012р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача-1 Кременчуцької міської
ради

відповідача-2 Автозаводської
районної ради м. Кременчука

відповідача-3 Управління
містобудування та архітектури
Кременчуцької міської ради

з участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_5

про визнання нечинними та скасування
рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

25.01.2012р. до суду з позовом про
визнання нечинним та скасування
рішення Кременчуцької міської ради
звернулась ОСОБА_3 Свої вимоги позивач
мотивувала тим, що при придбанні
домоволодіння по АДРЕСА_1, до неї
перейшла у користування земельна
ділянка площею 1415м2. ОСОБА_3 намагалась
оформити документи щодо права
користування на вказану земельну
ділянку, проте дізналась, що рішеннями
міськради від 30.03.2010р. та 29.03.2011р.,
відповідно, надано дозвіл ОСОБА_5 на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
продовжено строк дії цього дозволу. На
цій підставі їй було відмовлено у
переданні в оренду ділянки площею 415 м2.
Вважаючи, що рішення міської ради
порушують її законні права та інтереси
як землекористувача, ОСОБА_3 просила
визнати рішення нечинними та скасувати
їх. Крім того, позивач просила
зобов'язати Управління містобудування
та архітектури Кременчуцької
міськради погодити їй технічну
документацію із землеустрою.

Постановою Автозаводського
районного суду м. Кременчука від
16.07.2012р., залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2012р., в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
ОСОБА_3 звернулась з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та задовольнити
позов. При цьому скаржник зазначив, що
суди дійшли помилкового висновку про
необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій
вказаним вимогам не відповідають, в
зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є власником домоволодіння,
розташованого за адресою : АДРЕСА_1, яке
розташовано на земельній ділянці
площею 1000м2.

Крім того, на підставі рішення
Автозаводської районної ради м.
Кременчука від 22.08.1996р., у фактичному
користуванні позивача знаходилась
суміжна земельна ділянка площею 415м2.
При цьому, вказаним рішенням
обумовлено, що земельна ділянка площею
415м2 надається в тимчасове користування
строком на 10 років.

Рішенням Кременчуцької міської ради
від 8.08.1997р. №830 ОСОБА_3 передана у
приватну власність земельна ділянка по
АДРЕСА_1 площею 1000м2 та зобов'язано
позивача виготовити проектну
документацію по передачі ділянки у
власність (а.с.12).

Таким чином, відповідно до приписів
статей 6, 17 Земельного кодексу України
(1990р.) та положень Декрету Кабінету
Міністрів України «Про приватизацію
земельних ділянок», у позивача виникло
право власності на земельну ділянку
площею 1000м2, передану для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, яке,
відповідно до пункту 3 Декрету, повинно
бути посвідчено відповідною Радою
народних депутатів, із здійсненням
запису у земельно-кадастрових
документах, з наступною видачею
державного акта на право приватної
власності на землю.

Проте, під час виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо оформлення державного акту на
право власності, виконавцем робіт було
встановлено, що за даними Держкомзему
із ділянки площею 1000м2, що належить на
праві власності ОСОБА_3, рішенням
міської ради передано частину
земельної ділянки іншій особі, що
призвело до зменшення земельної
ділянки ОСОБА_3 до 892м2, і що остання
відмовляється отримувати державний
акт на земельну ділянку, площею 892м2
(а.с.47).

Рішенням Автозаводської районної
ради м. Кременчука від 29.07.2010р. ОСОБА_3
затверджено технічну документацію на
земельну ділянку, площею 892м2 (а.с.48).

30.03.2010р. рішенням Кременчуцької
міськради ОСОБА_5 надано дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність, орієнтовною площею 0,0650га по
АДРЕСА_2, а рішенням міськради від
29.03.2011р. продовжено строк дії дозволу на
виготовлення проекту до 30.03.2012р.

Вказана земельна ділянка по АДРЕСА_2
є суміжною із земельною ділянкою, що
знаходиться у користуванні ОСОБА_3

При розгляді питання щодо законності
дій Кременчуцької міськради при
прийнятті рішень від 30.03.2010р. та 29.03.2011р.
суди повинні були встановити, чи
співпадає земельна ділянка, щодо якої
ОСОБА_5 надано дозвіл на складання
проекту землеустрою, із земельною
ділянкою площею 1000м2, яку передано у
власність ОСОБА_3; чи входить до складу
земельної ділянки по АДРЕСА_2 ділянка,
вилучена у ОСОБА_3, та дати оцінку
законності цього вилучення.

В залежності від з'ясування вказаних
обставин судам слід встановити, чи
приймались рішення міськради від
30.03.2010р. та 29.03.2011р. щодо земельної
ділянки, яка не знаходилась у
користуванні інших громадян, та чи було
порушено при цьому законні права та
інтереси ОСОБА_3, як землекористувача
земельної ділянки площею 1000м2.

Таким чином, попередні судові
інстанції у розгляді даної справи
припустилися порушення норм
процесуального права, а саме вимог
частини третьої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо прийняття судового рішення на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених дослідженими у судовому
засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі
вище зазначених обставин як таких, що
мають суттєве значення у справі з
огляду на неможливість правильно
вирішити спір без їх з'ясування,
відповідно до частини другої статті 227
КАС України є підставою для скасування
ухвалених у справі судових рішень у
зв'язку з їх не відповідністю вимогам
частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138
та статті 159 цього Кодексу з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 16.07.2012р. та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2012р.
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз