Справа № 818/724/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р.Справа № 818/724/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
05.06.2014р. по справі № 818/724/14

за позовом Дочірнього підприємство

а "Завод обважених бурильних та ведучих
труб"

до Державної податкової інспекції
у м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство "Завод обважнених
бурильних та ведучих труб" звернулося
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, в якому просило:
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Суми від 20 січня 2014р. №.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
р. позовні вимоги задоволені, а саме:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Сумах від 20 січня 2014 р. № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток в загальному
розмірі 507281,00 грн. (п'ятсот сім тисяч
двісті вісімдесят одна грн. 00 коп.) в
тому числі: за основним платежем - 497201,00
грн. та фінансовими санкціями - 10080 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
05 червня 2014 р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволені
позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Податкового кодексу
України, КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.
197 КАС України, справа розглядається в
письмовому провадженні за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, вважає, що
вимоги апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державною податковою інспекцією у м.
Суми було проведено планову виїзну
перевірку Дочірнього підприємства
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб» з питань дотримання вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства за період з 01 липня 2011р.
по 31 грудня 2012р., за наслідками якої
складено акт від 31 грудня 2013 р. №
2275/2203/30991664/20.

На підставі розгляду зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 20
січня 2014р. № , згідно якого
позивачу нараховано податок на
прибуток у розмірі 497 201,00 гривень та
штрафні санкції у розмірі 10 080 гривень.

Підставою для донарахування
податковим органом грошового
зобов'язання позивачу стали висновки
акту перевірки про те, що договори
позивача з ПП «Орієнс», ТОВ
«Метал-Сервіс» та ТОВ «Касс» були
укладені без мети настання реальних
наслідків, а господарські операції з
зазначеними контрагентами є
безтоварними, внаслідок чого
відповідачем встановлено завищення
позивачем суми валових витрат та
порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1, п.п. 138.1.1 п. 138.1,
п. 138.2, п. 138.4, п.п. 138.10.5, п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення від 20 січня 2014 р. № є
необґрунтованим та таким, що прийнято
з порушенням вимог чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2. ст. 44 Податкового
кодексу України, для обрахунку об'єкта
оподаткування платник податку на
прибуток використовує дані
бухгалтерського обліку щодо доходів та
витрат з врахуванням положень цього
Кодексу.

Разом з тим, статтею 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього ж Закону
України, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Правила
податкового обліку визначаються
відповідними нормативними
документами, що регламентують порядок
оподаткування в Україні.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Судом першої інстанції було
встановлено та підтверджено при
апеляційному перегляді справи, що
доводи податкового органу про
завищення позивачем суми валових
витрат та, відповідно, порушення п.п.
134.1.1 п. 134.1, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4,
п.п. 138.10.5, п. 138.10 ст. 138 Податкового
кодексу України ґрунтуються на
висновках акту податкової перевірки,
згідно яких господарські операції
позивача з ПП «Орієнс», ТОВ
«Метал-Сервіс» та ТОВ «Касс» були
укладені ним без мети настання
реальних наслідків, а господарські
операції з зазначеними контрагентами є
безтоварними.

На підставі договору від 21 квітня 2011р.
№ 79/9-43-11 ПП «Орієнс» здійснювало
поставки позивачу брухту сталевого у 2-3
кварталі 2011 року. Товар позивачем
отримано на підставі видаткових
накладних, по здійсненим господарським
операціям позивачем також отримані
належним чином оформлені податкові
накладні Розрахунки позивачем
здійснено через розрахунковий рахунок,
що підтверджується платіжними
врученнями, згідно отриманих рахунків -
фактур. Отриманий товар оприбутковано
на склад позивача згідно прибуткових
ордерів та використано позивачем у
господарській діяльності для
виробництва литва. Транспортування
товару здійснювалось за рахунок
постачальника відповідно до
товарно-транспортних накладних та
приймально-здавальних актах.

На виконання умов договору від 18 грудня
2007р. № 79/9-118-07, ТОВ «Метал Сервіс»
здійснювало поставки позивачу труби у
жовтні 2011 року. Товар згідно доказів у
справі отримано за видатковою
накладною, позивачеві постачальником
надана належним чином оформлена
податкова накладна, транспортування
товару згідно умов договору
здійснювалось постачальником.
Розрахунок здійснено через
розрахунковий рахунок згідно рахунку -
фактури, що підтверджується платіжним
дорученням. Товар оприбутковано на
склад позивача відповідно до
прибуткового ордеру та використано
позивачем у господарській діяльності
(т. 1 а.с. 110-12).

На виконання умов договору від 18 липня
2011 р. №18/07-2011 про надання
транспортно-експедиційних послуг» ТОВ
«Касс» позивачу були надані
транспортно-експедиційні послуги у 2-3
кварталі 2011 року, а саме: організовано
та здійснено перевезення вантажу
автомобільним транспортом у
міжнародному сполучені та здійснено
перевезення по Україні.

За надані послуги позивач на підставі
актів здачі-прийняття (надання послуг)
та отриманих рахунків-фактур здійснив
оплату за отримані послуги через
розрахунковий рахунок, що
підтверджується платіжними
дорученнями. Позивачем отримані
належним чином оформлені податкові
накладні, на виконання умов договору
сторонами оформлені
товарно-транспортні накладні.

Судом першої інстанції зроблено вірний
висновок, що документи щодо операцій по
виконанню договорів між позивачем та
зазначеними вище контрагентами мають
обов'язкові реквізити визначені
законодавством, а відтак є первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку та відображають
фактично здійснені позивачем
господарські операції, отже є
підставою для включення відповідних
сум по переліченим вище операціям до
складу витрат, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування.
Таким чином висновки відповідача про
безтоварність правочинів між
позивачем та вказаними контрагентами
не доведено ним у належному порядку та
вони ґрунтуються на припущеннях.

З урахуванням викладеного колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції та зауважує, що
надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

В даній справі відповідачем до суду не
було надано доказів наявності між
позивачем та його контрагентами при
здійсненні ними договірних відносин
взаємоузгоджених зловмисних дій, не
спрямованих на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.
Доводи апеляційної скарги вказаних
висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 05.06.2014р. по
справі № 818/724/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б.