Справа № 1321/2830/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м.
Київ К/800/23092/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.

Голяшкін О.В.

Логвиненко А.О.

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Державного
історико-культурного заповідника у м.
Белзі на постанову Сокальського
районного суду Львівської області від
02.04.2013 року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.03.2014 року у справі за позовом
Релігійної громади Української
православної церкви Київського
патріархату в м. Белзі Сокальського
району Львівської області до Белзької
міської ради Сокальського району
Львівської області, треті особи:
Державний історико-культурний
заповідник у м. Белзі, Управління
Держкомзему в Сокальському районі
Львівської області, про визнання
протиправними та нечинними рішення
міської ради та їх скасування,

ВСТАНОВИЛА:

Релігійна громада Української
православної церкви Київського
патріархату в м.Белзі Сокальського
району Львівської області звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Белзької міської ради Сокальського
району Львівської області, просила
визнати протиправними та скасувати
рішення Белзької міської ради.

Постановою Сокальського районного
суду Львівської області від 02.04.2013 року
позовні вимоги задоволено, визнано
недійсним та скасовано рішення 38 сесії
5 скликання Белзької міської ради
Сокальського району Львівської
області № 782 від 09.11.2009 року «Про
проведення інвентаризації земельних
ділянок Державного
історико-культурного заповідника в
м.Белзі», рішення 39 сесії 5 скликання
Белзької міської ради Сокальського
району Львівської області № 857 від
09.12.2009 року «Про затвердження технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації земельних ділянок
Державного історико-культурного
заповідника в м.Белзі». Постановлено
стягнути з Белзької міської ради
Сокальського району Львівської
області в користь релігійної громади
Української православної церкви
Київського патріархату в м.Белзі
Сокальського району Львівської
області 37 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
постанову Сокальського районного суду
Львівської області від 02.04.2013 року
скасовано. Позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано рішення 38 сесії 5 скликання
Белзької міської ради Сокальського
району Львівської області № 782 від
09.11.2009 року «Про проведення
інвентаризації земельних ділянок
Державного історико-культурного
заповідника в м.Белзі» у частині
надання дозволу на складання технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації земельних ділянок ДІКЗ
в м. Белз та видачу державних актів на
право постійного користування
земельними ділянками об'єктів
нерухомості історико-культурної
спадщини, щодо «Замочок» м. Белз вул.
Грушевського, площею 0,68 га та рішення 39
сесії 5 скликання Белзької міської ради
Сокальського району Львівської
області № 857 від 09.12.2009 року «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою по інвентаризації
земельних ділянок Державного
історико-культурного заповідника в
м.Белзі» у частині затвердження
технічної документації із землеустрою
по інвентаризації земельних ділянок
ДІКЗ в м. Белз та передачі у постійне
користування земельної ділянки для
обслуговування об'єкту культурної
спадщини «Замочок» м. Белз вул.
Грушевського, площею 0,68 га. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Постановлено стягнути з
Державного бюджету України в користь
релігійної громади Української
православної церкви Київського
патріархату в м.Белзі Сокальського
району Львівської області 16,50 грн.
судового збору.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, Державний історико-культурний
заповідник у м. Белзі подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у позові.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що розпорядженням голови
Львівської обласної ради народних
депутатів від 28.03.1995 року передано у
власність Українській православній
церкві Київського патріархату
колишній костел м. Белз по вул.
Грушевського, 6 «а».

19.04.1995 року приміщення церкви було
зареєстровано за позивачем в
Червоноградському МБТІ, згідно
реєстраційного посвідчення від 19.04.1995
року.

Рішенням 6 сесії 22 скликання Белзької
міської ради від 30.05.1995 року церковній
громаді Української православної
церкви Київського патріархату
затверджено площу землекористування
розміром 0,68 га.

Згідно з даними довідки № 492 від 03.02.2010
року, виданої Управлінням Держкомзему
в Сокальському районі УПЦ КП «Отця
Миколая», в земельно-облікових
документах за УПЦ КП «Отця Миколая»
станом на 01.01.2010 року рахується
земельна ділянка в межах м.Белз площею
0,68 га. Кадастровий номер земельної
ділянки - :01:003:0019 (земельна ділянка
перебуває у постійному користуванні,
угіддя - забудовані землі, землі
громадського призначення).

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Згідно з частиною 1 статті 123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Частиною 12 статті 123 ЗК України на
підставі рішення про передачу будівлі,
споруди, іншого об'єкта нерухомого
майна державної власності у комунальну
власність приймається рішення про
передачу у комунальну власність
земельної ділянки, на якій розміщений
об'єкт передачі.

Рішенням 38 сесії 5 скликання Белзької
міської ради Сокальського району №782
від 09.11.2009 року Державному
історико-культурному заповіднику в
м.Белз надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
по інвентаризації земельних ділянок та
видачу державних актів на право
постійного користування земельними
ділянками об'єктів нерухомості
історико-культурної спадщини, а саме,
«Замочок» м.Белз, вул. Грушевського,
площею 1,7828 га.; Ансамбль монастиря оо.
Домініканів» (охор. №511-М0) м.Белз,
вул.Савенка, 1, площею 1,3182 га; Ансамбль
монастиря оо. Домініканів» (охор. №490/1,
№490/2) м.Белз, вул.Савенка, 3, площею 1,4059
га; «Вежа-каплиця» (охор. №491) м.Белз,
вул.Гоголя, 1а, площею 0,3059 га; «Ансамбль
церкви Св.Параскеви» (охор. №1423) м.Белз,
вул. С.Стрільців, 48, площею 1,6320 га.

Рішенням 39 сесії 5 скликання Белзької
міської ради Сокальського району № 857
від 09.12.2009 року затверджено технічну
документацію із землеустрою по
інвентаризації земельних ділянок
Державного історико-культурного
заповідника в м.Белз та передано в
постійне користування зазначені вище
земельні ділянки.

Отже, зазначеними рішеннями, які є
предметом оскарження у цій справі,
Белзька міська рада передала у
постійне користування Державному
історико-культурному заповіднику в м.
Белз земельну ділянку розміром 0, 68 га,
яка перебувала у постійному
користуванні релігійної громади
Української православної церкви
Київського патріархату м. Белз.

Проте, частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, згідно статті 141 ЗК України
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є:
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням;
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини, а відповідно до ч.3
ст. 144 ЗК України сільські, селищні,
міські ради вилучають земельні ділянки
комунальної власності
відповідних територіальних громад, які
перебувають у постійному користуванні,
для всіх потреб, крім особливо цінних
земель, які вилучаються (викупляються)
ними з урахуванням вимог статті 150
цього Кодексу.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, Белзька міська рада
Сокальського району Львівської
області, приймаючи оскаржені у цій
справі рішення, будь-яких дій щодо
вилучення у встановленому законом
порядку спірних земель, які
перебувають у користуванні релігійної
громади Української православної
церкви Київського патріархату в
м.Белзі Сокальського району Львівської
області, не здійснювала. Крім того,
підстав, визначених статтею 141 ЗК
України, для припинення права
користування релігійною громадою
Української православної церкви
Київського патріархату в м.Белзі
Сокальського району Львівської
області спірною земельною ділянкою, на
момент прийняття оспорюваних рішень
Белзькою міською радою, не було.

Отже, у зв'язку з прийняттям оскаржених
рішень були порушені права позивача, як
користувача земельної ділянки у м. Белз
по вул. Грушевського, площею 0,68 га.

У касаційній скарзі Державний
історико-культурний заповідник у м.
Белзі не погоджується з прийнятими
судами попередніх інстанцій рішеннями
та, зокрема, зазначає, що рішення
Белзької міської ради від 30.05.1995 року,
яким церковній громаді Української
православної церкви Київського
патріархату затверджено площу
землекористування розміром 0,68 га,
прийняте з порушеннями закону та
перевищенням повноважень.

Проте, рішення Белзької міської ради
від 30.05.1995 року не є предметом
оскарження у цій справі та є чинним у
зв'язку з чим підстав для його
неврахування немає.

Крім того, той факт, що позивач не
звернувся щодо виготовлення
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою не
може свідчити про відсутність
порушення його прав на земельну
ділянку, у тому числі і права на
оформлення державного акта. Зазначене
право у позивача виникло з часу
прийняття рішення Белзької міської
ради від 30.05.1995 року та було порушене у
зв'язку з прийняттям оскаржених у цій
справі рішень.

Тому позовні вимоги є обґрунтованими у
частині визнання протиправним та
скасування рішення Белзької міської
ради № 782 від 09.11.2009 року щодо надання
дозволу на складання технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації земельних ділянок ДІКЗ
в м. Белз та видачу державних актів на
право постійного користування
земельними ділянками об'єктів
нерухомості історико-культурної
спадщини, щодо «Замочок» м. Белз вул.
Грушевського, площею 0,68 га та рішення
Белзької міської ради № 857 від 09.12.2009
року щодо затвердження технічної
документації із землеустрою по
інвентаризації земельних ділянок ДІКЗ
в м. Белз та передачі у постійне
користування земельної ділянки для
обслуговування об'єкту культурної
спадщини «Замочок» м. Белз вул.
Грушевського, площею 0,68 га.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного
історико-культурного заповідника у м.
Белзі відхилити, постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.03.2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: