Справа № 2а/1570/2891/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 липня 2014 року м. Київ
В/800/2879/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:
Штульман І.В., суддів:
Весельської Т.Ф., Олексієнка М.М.,
Пасічник С.С., Юрченка В.В.,-

перевіривши заяву Південної митниці
Міндоходів про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 8
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Державної митної служби
України, Південної митниці про
визнання протиправним та скасування
наказу про звільнення, поновлення на
посаді, виплату заборгованості із
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2011 року ОСОБА_6 звернувся в суд
з позовом до Державної митної служби
України, Південної митниці про
визнання протиправним і скасування
наказу від 23 березня 2011 року № 508-к в
частині звільнення з посади інспектора
відділу митного оформлення № 1 митного
поста «Іллічівськ» Південної митниці,
зобов'язання поновити його на раніше
займаній посаді та виплатити
заборгованість по заробітній платі за
час вимушеного прогулу з 23 березня
2011 року по день ухвалення судом
рішення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 2 листопада
2011 року, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від
23 березня 2011 року № 508-к в частині
звільнення ОСОБА_6 з посади інспектора
відділу митного оформлення № 1 митного
поста «Іллічівськ» Південної митниці.
Поновлено позивача на посаді
інспектора відділу митного оформлення
№ 1 митного поста «Іллічівськ»
Південної митниці. Стягнуто з
Південної митниці на користь ОСОБА_6
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 23 березня 2011 року по день
поновлення на посаді.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 8 квітня 2014 року касаційні
скарги Південної митниці та Державної
митної служби України залишені без
задоволення, а постанова Одеського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2011 року і ухвала Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 2 листопада 2011 року - без змін.

Залишаючи без змін рішення судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог, Вищий адміністративний
суд України виходив з того, що спірний
наказ в частині звільнення позивача із
займаної посади є протиправним та
прийнятим необґрунтовано, оскільки
звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Відповідачами не доведено
вчинення позивачем таких порушень, які
могли б бути підставою для
застосування до нього найсуворішої
санкції відповідальності державного
службовця, як звільнення за порушення
Присяги. Пунктом 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про державну
службу» визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 238 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяців з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
заявлено клопотання про перегляд, або з
дня ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 237
цього Кодексу, якщо воно ухвалено
пізніше, але не пізніше одного року з
дня ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 8
квітня 2014 року Південна митниця
Міндоходів посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Зокрема, заявник посилається на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 11 жовтня 2012 року (№ К/9991/50805/12), якою
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
залишила без змін постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 18 липня 2012 року про часткове
задоволення позовних вимог, виключивши
з резолютивної частини постанови суду
першої інстанції зазначення про зміну
дати звільнення. Суд касаційної
інстанції виходив з того, що умисне
несумлінне виконання позивачем своїх
службових обов'язків є порушенням
Присяги державного службовця, а тому
такі дії не є дисциплінарним
порушенням, а є наслідком
невідповідності займаній посаді за
моральними та діловими якостями
державного службовця як суб'єкта із
спеціальним статусом. Тобто,
звільнення позивача не є видом
застосування до нього дисциплінарного
стягнення, а є наслідком порушення ним
Присяги державного службовця, що
становить самостійну підставу
припинення державної служби,
встановлену Законом України «Про
державну службу». Присяга державних
службовців передбачає покладення на
них обов'язків не тільки юридичного
змісту (суворо дотримуватися
Конституції та законів України тощо),
але і морального змісту (високо нести
звання державного службовця, сумлінно
виконувати свої обов'язки). Включення
моральних обов'язків у зміст Присяги
надає їм юридичного значення,
порушення таких обов'язків є
порушенням Присяги та тягне за собою
припинення державної служби.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11 жовтня 2012 року (№
К/9991/49677/12) та ухвалою Верховного Суду
України від 24 лютого 2005 року (№
6-11750во04), на які посилається Південна
митниця Міндоходів, як на
підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, справа по суті не
вирішувалась, а була направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Слід зазначити, що направлення справи
на новий розгляд виключає можливість
формулювання судом касаційної
інстанції остаточної правової позиції
у справі, оскільки застосування норм
матеріального права можливе лише на
підставі повного та всебічного
встановлення обставин справи.
Водночас, неповне встановлення
обставин справи виключає можливість
ствердження того факту, що матеріальні
норми були по-різному застосовані саме
в подібних відносинах, оскільки зміст
цих відносин у такому разі не є
остаточно встановленим.

Вивчивши вказану заяву та додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
до висновку про допуск справи за
позовом ОСОБА_6 до Державної митної
служби України, Південної митниці про
визнання протиправним та скасування
наказу про звільнення, поновлення на
посаді, виплату заборгованості із
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, - до провадження Верховного
Суду України для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 8 квітня 2014 року, оскільки вважає, що
у даному випадку має місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу», і прийняття різних за
змістом судових рішень.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Державної митної служби України,
Південної митниці про визнання
протиправним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на посаді,
виплату заборгованості із заробітної
плати за час вимушеного прогулу, - для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 8
квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Весельська Т.Ф.

Олексієнко М.М.

Пасічник С.С.

Юрченко В.В.