Справа № 805/8522/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/53095/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
22.08.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2013 року у справі за позовом
Державного підприємства "Донецька
залізниця" до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області про
часткове скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Донецька
залізниця" звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції у Донецькій
області про скасування п. 68 вимоги від
09.04.2013 року № 05-05.1.-10-14/3915.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.08.2013 року
адміністративний позов задоволено.
Скасовано п. 68 вимоги про усунення
фінансових порушень, виявлених
ревізією фінансово - господарської
діяльності за № 05-05-1-10-14/3915 від 09.04.2013
року Державної фінансової інспекції у
Донецькій області щодо стягнення з
осіб, винних у безпідставному надані
благодійної допомоги на суму 15530000 грн.,
шкоди у порядку та розмірі
встановленому ст. 130-136 Кодексу законів
про працю України.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2013 року
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22.08.2013 року
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
Державна фінансова інспекція в
Донецькій області подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що згідно п. 1.1 Статуту
Державного підприємства "Донецька
залізниця" підприємство засновано на
державній власності, яке входить до
сфери управління Міністерства
транспорту та зв'язку України і
підпорядковане Державній
адміністрації залізничного транспорту
України.

Відповідачем була проведена планова
ревізія ДП "Донецька залізниця", за
результатами якої 26.02.2013 року складений
акт ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача та його
структурних підрозділів за період з
01.04.2010 року по 01.10.2012 року.

Ревізією, зокрема, встановлено
порушення позивачем п. 8, 9 ст. 75
Господарського кодексу України, п. 13 в)
Постанови Кабінету Міністрів України
від 29.11.2006 року № 1673 «Про стан
фінансово-бюджетної дисципліни, заходи
щодо посилення боротьби з корупцією та
контролю за використанням державного
майна і фінансових ресурсів» (надалі
Постанова), а саме надано благодійної
допомоги за рахунок прибутку, що
перевищує суму затвердженої
фінансовим планом на 15530000 грн., в тому
числі у 2010 році - 7684000 грн., у 2011 році -
7846000 грн. Вказане порушення, за
висновками ревізії, призвело до
матеріальної шкоди (збитків) позивача
на цю суму. При цьому, позивач не
здійснив своєчасного коригування
статей витрат фінансового плану на 2010
та 2011 роки та приведення планових
статей у відповідність до фактичних
показників, як передбачено п. 9 «Порядку
складання, затвердження та контролю
виконання фінансового плану суб'єкта
господарювання державного сектору
економіки», який затверджений наказом
Міністерства економіки України від 21
червня 2005 р. N 173 (у редакції наказу
Міністерства економіки України від 16
березня 2009 р. N 216) та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 14 квітня
2009 р. за N 336/16352 (надалі Порядок).

За результатами проведеної ревізії
09.04.2013 року відповідачем була складена
вимога про усунення фінансових
порушень, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності за
№ 05-05-1-10-14/3915, пунктом 68 якої від
позивача вимагається стягнути з осіб,
винних у безпідставному надані
благодійної допомоги на суму 15530000 грн.,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст. 130-136 Кодексу законів
про працю України.

Згідно п. 8, 9 ст. 75 ГК України державні
комерційні підприємства утворюють за
рахунок прибутку (доходу) спеціальні
(цільові) фонди, призначені для
покриття витрат, пов'язаних з їх
діяльністю: амортизаційний фонд; фонд
розвитку виробництва; фонд споживання
(оплати праці); резервний фонд; інші
фонди, передбачені статутом
підприємства.

Порядок використання цих фондів
визначається відповідно до
затвердженого фінансового плану.

Розподіл прибутку (доходу) державних
комерційних підприємств здійснюється
відповідно до затвердженого
фінансового плану з урахуванням вимог
цього Кодексу та інших законів.

Ст. 10 Закону України «Про залізничний
транспорт», зокрема, визначено, що
економічні взаємовідносини між
залізницями, включаючи розподіл
доходів (прибутку) від перевезень,
регулюються виходячи з єдиної
технології роботи в порядку, який
визначає Укрзалізниця, а також на
підставі угод між цими підприємствами,
установами та організаціями, що
укладаються відповідно до зазначеного
порядку.

У відповідності до вимог п.13 в)
Постанови Міністерствам та іншим
центральним органам виконавчої влади,
зокрема, установлювати під час
формування та затвердження фінансових
планів суб'єктів господарювання
державного сектору економіки - суму
витрат на благодійну, спонсорську та
іншу допомогу суб'єктів
господарювання, державна частка у
статутному капіталі яких перевищує 50
відсотків, у розмірі не більш як 1
відсоток обсягу чистого прибутку (за
результатами попереднього звітного
року).

Судами попередніх інстанцій правильно
зазначено, що державні комерційні
підприємства утворюють за рахунок
прибутку спеціальні (цільові) фонди.
Розподіл прибутку здійснюється
відповідно до затвердженого
фінансового плану з урахуванням вимог
цього Кодексу та інших законів. Одним з
таких законів є Закон України «Про
залізничний транспорт», де, зокрема,
визначено, що розподіл доходів
(прибутку) регулюється виходячи з
єдиної технології роботи в порядку,
який визначає Укрзалізниця. Суму
витрат на благодійну допомогу
встановлюється у розмірі не більш як 1
відсоток обсягу чистого прибутку за
результатами попереднього звітного
року.

Згідно фінансового плану підприємства
на 2010 рік сума чистого прибутку за
результатами попереднього періоду (р.
027) склала 17035000 грн., було передбачено:
отримання чистого прибутку (р. 027) у сумі
82566000 грн., відрахування частини чистого
прибутку до держбюджету (р. 028/1) у сумі
24769000 грн., створення фонду розвитку
виробництва (р. 032) - 23119000 грн., інші цілі
(р. 035) - 72614000 грн., витрати на благодійну
допомогу (р. 016/1) - 170000 грн., що складає 1%
обсягу чистого прибутку за
результатами попереднього звітного
року.

У відповідності до звіту про виконання
фінансового плану підприємства на 2010
рік одержано чистого прибутку у сумі
(р. 027) - 100612000 грн., що перевищує план на
18046000 грн. та є виконанням плану на 122%;
створений фонд розвитку виробництва (р.
032) - 28171000 грн., що перевищує план у сумі
5052000 грн. та є виконанням плану на 121,9%
грн., відрахування частини чистого
прибутку до держбюджету (р. 028/1) у сумі
30183000 грн., що перевищує план на 5414000 грн.
та є виконанням на 121,9 %; інші цілі (р. 035) -
80194000 грн., що перевищує план на 7580000 грн.;
але при цьому витрати на благодійну
допомогу (р. 016/1) - 170000 грн., як і було
заплановано.

На підставі наведених фактичних даних
суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли правильного висновку, що за
результатами 2010 року позивач отримав
чистого прибутку більше ніж
запланував, відрахував до бюджету
частину чистого прибутку у більшому
розмірі, сформував «фонд розвитку
виробництва», як передбачено п.8 ст. 75 ГК
України, при чому у більшому розмірі,
ніж заплановано. Позивачем також були
збільшені витрати р. 035 «інші цілі», але
витрати на благодійну допомогу
залишилися на запланованому рівні,
тобто 170000 грн.

У відповідності до вимог ст. 3 Закону
України «Про залізничний транспорт»
управління залізницями та іншими
підприємствами залізничного
транспорту, що належать до
загальнодержавної власності,
здійснюється органом управління
залізничним транспортом - Державною
адміністрацією залізничного
транспорту України (далі -
Укрзалізниця), підпорядкованим
центральному органу виконавчої влади в
галузі транспорту.

Згідно п. 6, 9 Положення про Державну
адміністрацію залізничного транспорту
України, який затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 29
лютого 1996 р. N 262 Укрзалізниця в межах
своєї компетенції видає накази,
обов'язкові для виконання залізницями
та підприємствами, які входять до сфери
управління Укрзалізниці, організує та
контролює їх виконання.

Для розроблення основних напрямів
розвитку залізничного транспорту,
вирішення найважливіших питань його
господарської діяльності створюється
рада Укрзалізниці. Склад ради та
положення про неї затверджуються
Віце-прем'єр-міністром України -
Міністром інфраструктури.

Перевищення плану в частині отримання
чистого прибутку дозволило позивачеві
правомірно спрямувати додаткові кошти
на інші цілі у 2010 році у сумі 7684000 грн. за
рішеннями Ради Укрзалізниці та
спільними постановами Керівництва та
Дорожнім комітетом профспілок
залізниці, що підтверджується
матеріалами справи.

Крім цього, згідно балансів за 2010 та 2011
роки (станом на 31.12.2011 року)
нерозподілений прибуток позивача
склав (р. грн.

Таким чином, за результатом 2010 року
позивачем не було отримано
матеріальної шкоди (збитків) у сумі 7684000
грн.

Згідно фінансового плану підприємства
на 2011 рік сума чистого прибутку за
результатами попереднього періоду (р.
027) склала 63126000 грн., було передбачено:
отримання чистого прибутку (р. 027) у сумі
82857000 грн., відрахування частини чистого
прибутку до держбюджету (р. 028/1) у сумі
24857000 грн., створення фонду розвитку
виробництва (р. 032) - 23201000 грн., інші цілі
(р. 035) - 34799000 грн., витрати на благодійну
допомогу (р. 016/1) - 631000 грн., що складає 1%
обсягу чистого прибутку за
результатами попереднього звітного
року.

У відповідності до звіту про виконання
фінансового плану підприємства на 2011
рік: одержано чистого прибутку у сумі
(р. 027) - 100620000 грн., що перевищує план на
17763000 грн. та є виконанням плану на 121,4%;
створений фонд розвитку виробництва (р.
032) - 28174000 грн., що перевищує план у сумі
4973000 грн. та є виконанням плану на 121,4%
грн., відрахування частини чистого
прибутку до держбюджету (р. 028/1) у сумі
30186000 грн., що перевищує план на 5329000 грн.
та є виконанням на 121%; інші цілі (р. 035) -
4226000 грн., що перевищує план на 7461000 грн.;
але при цьому витрати на благодійну
допомогу (р. 016/1) - 598000 грн., що менше на
33000 грн., ніж було заплановано.

Отже, за результатами 2011 року позивач
отримав чистого прибутку більше ніж
запланував, відрахував до бюджету
частину чистого прибутку у більшому
розмірі, сформував «фонд розвитку
виробництва», як передбачено п. 8 ст. 75
ГК України, при чому у більшому розмірі
ніж заплановано. Позивачем також були
збільшені витрати р. 035 «інші цілі», але,
як вже зазначалося, на благодійну
допомогу було витрачено менше коштів,
ніж планувалося.

Перевищення плану в частині отримання
чистого прибутку дозволило позивачеві
спрямувати додаткові кошти на інші
цілі у 2011 році у сумі 7846000 грн. за
рішеннями Ради Укрзалізниці та
спільними постановами Керівництва та
дорожнім комітетом профспілок
залізниці.

Таким чином, за результатами 2011 року
позивачем не було отримано
матеріальної шкоди (збитків) у сумі 7846000
грн.

Пунктом 9 статті 75 ГК України
передбачено, що розподіл прибутку
(доходу) здійснюється відповідно до
затвердженого фінансового плану з
урахуванням вимог цього Кодексу та
інших законів (Закону України «Про
залізничний транспорт»), а не у
відповідності до вимог Постанови, як
було зазначено відповідачем.

Встановлення факту порушення
позивачем п. 9 Порядку не є предметом
розгляду по цій справі, не може
свідчити про отримання позивачем
матеріальної шкоди у 2010-2011 роках.

Колегія суддів погоджується з
правильністю висновків судів
попередніх інстанцій, відповідно до
яких встановлена відсутність
порушення позивачем вимог п. 8,9 ст. 75 ГК
України, оскільки у 2010 та 2011 роках
позивачем був створений «фонд розвитку
виробництва», що також відповідає п. 7.3.
Статуту позивача та передбачено
наказом позивача від 06.02.2008 року за №
54/н «Про затвердження облікової
політики Державного підприємства
«Донецька залізниця». Крім цього,
позивачем правомірно були
перераховані кошти на благодійну
допомогу на загальну суму 15530000 грн., за
вказаний період позивач не зазнав
шкоди у вказаній сумі, відповідно
відсутні підстави для стягнення шкоди
з осіб у порядку та розмірі
встановленому ст. 130-136 Кодексу законів
про працю України.

Таким чином, прийняття відповідачем
спірної вимоги в частині п. 68 було
здійснено необґрунтовано, без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття вимоги, що є
підставою для його скасування.

Касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Донецькій області залишити
без задоволення, постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
22.08.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: