Справа № 804/6948/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 р. Справа № 804/6948/14

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю:

прокурора
Пономаренка А.Є.

представника позивача
Сорокіної Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» до
Нікопольської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області за участі Нікопольського
міжрайонного прокурора про скасування
розпорядження № 1074-р-10 від 30.12.2010 р.,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду на
виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014 року на новий розгляд надійшли
матеріали справи за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» до
Нікопольської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області за участі Нікопольського
міжрайонного прокурора про скасування
розпорядження № 1074-р-10 від 30.12.2010 р.

Відповідно до зазначеної ухвали Вищого
адміністративного суду України
№ К/9991/45820/12 від 27.03.2014 року, суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку про те, що обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність у цієї особи таких
документів є самовільним зайняттям
вказаної земельної ділянки.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у позивача відсутній
відповідний правовстановлюючий
документ (договір оренди, державний акт
на право власності або права
постійного користування), що
встановлює право користування або
право володіння спірною земельною
ділянкою, так само як і відсутні докази
належних позивачу на праві власності
об'єктів нерухомості на спірні ділянці,
а відтак суди дійшли вірного висновку
про те, що позивач не вправі
використовувати спірну земельну
ділянку.

При цьому, судами попередніх інстанцій
самостійно не встановлювався факт
правомірності проведеного розрахунку
так само як і не встановлювалось чи був
проведений розрахунок вірно, тому
вказані питання підлягають
дослідженню при новому розгляді
справи.

Ухвалою суду від 19.05.2014 року було
прийнято до провадження дану
адміністративну справу та призначено
до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що Публічне акціонерне
товариство «Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- позивач, ПАТ «ОГЗК») 18.01.2011 року
отримало акт комісії щодо визначення
збитків, завданих позивачем
безоплатним користуванням земельною
ділянкою 1,6343 га на території
Покровської сільської ради та
розпорядження Нікопольської районної
державної адміністрації № 1074-р-10 від
30.12.2010 року, яким затверджено вказаний
Акт разом із супровідним листом від
10.01.2011 року № 89. ПАТ «ОГЗК» посилається
на те, що оскаржуване розпорядження є
незаконним, оскільки прийнято на
підставі необґрунтованого висновку
про те, що позивач безоплатно
користувався земельною ділянкою 1,6343 га
на території Покровської сільської
ради у період з липня 2008 року по грудень
2010 року, в той час як за словами
останнього це не відповідає дійсності.
Адже позивач сплачував протягом
вказаного періоду часу земельний
податок за користування земельними
ділянками загальною площею 15,3993 га, в
тому числі за земельну ділянку площею
1,6343 га. Крім того, позивач стверджує, що
договір оренди даної земельної ділянки
відсутній, проте позивач здійснює всі
необхідні заходи для його укладання,
при цьому, відповідач ніяких дій щодо
укладання договору оренди, з метою
отримання коштів за таким договором
оренди та уникнення збитків, не вчиняв
та не вчиняє. Також, на думку ПАТ «ОГЗК»,
розрахунок збитків було визначено
відповідачем неправомірно та невірно,
з порушенням норм Земельного кодексу
України, Методики визначення розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 року № 963,
Порядку визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 року № 284, без урахування
дійсних обставин справи. Тому, просить
суд скасувати розпорядження голови
Нікопольської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області № 1074-р-10 від 30.12.2010 року про
затвердження Акту комісії щодо
визначення збитків, завданих Публічним
акціонерним товариством
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
безоплатним користуванням земельною
ділянкою 1,6343 га на території
Покровської сільської ради.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, до суду надав
письмову заяву про розгляд справи без
його участі та письмові заперечення
проти даного адміністративного позову.
В обґрунтування своєї позиції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
відповідач посилається на те, що на
виконання подання Нікопольського
міжрайонного прокурора про усунення
порушень земельного законодавства від
28.05.2010 року № 1892/20 розпорядженням
голови Нікопольської районної
державної адміністрації №1074-р-10 від
30.12.2010 року «Про затвердження акта
визначення збитків, завданих ПАТ
«ОГЗК» безоплатним користуванням
земельною ділянкою», було затверджено
акт комісії щодо визначення збитків
від 30.12.2010 року. Відповідно до вказаного
акту сума збитків, завданих
безоплатним використанням земельної
ділянки, загальною площею - 1,6343 га на
території Покровської сільської ради з
01.07.2008 року по 01.12.2010 року становить -
71323,36 га. На думку відповідача, ця сума
не є орендною платою. Тому, оскаржуване
розпорядження є правомірним та таким,
що скасуванню не підлягає.

Прокурор під час судового засідання
заперечував проти задоволення
позовних вимог та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю. В
обґрунтування своїх вимог прокурор
зазначив, що оскаржуване розпорядження
є винесеним правомірно та скасуванню
не підлягає.

Заслухавши пояснення прокурора,
представника позивача, дослідивши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.

Згідно копії Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (ЄДРПОУ) Публічне
акціонерне товариство
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
(правонаступник Відкритого
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат») було
зареєстроване виконавчим комітетом
Орджонікідзевської міської ради
Дніпропетровської області - 15.12.1995 року.
Видами діяльності підприємства за КВЕД
є: добування руд кольорових металів,
діяльність автомобільного вантажного
транспорту, діяльність нерегулярного
пасажирського транспорту, інші види
оптової торгівлі, діяльність
санаторно-курортних закладів, послуги
з організації подорожувань.

Предметом спору в даній
адміністративній справі є
правомірність винесення розпорядження
голови Нікопольської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області № 1074-р-10 від
30.12.2010 року про затвердження Акту
комісії щодо визначення збитків,
завданих Публічним акціонерним
товариством «Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
безоплатним користуванням земельною
ділянкою площею 1,6343 га на території
Покровської сільської ради (спірна
земельна ділянка).

Згідно копії Довідки серії АБ за № 385503
з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) Публічне акціонерне
товариство «Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
(правонаступник Відкритого
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат») було
зареєстроване виконавчим комітетом
Орджонікідзевської міської ради
Дніпропетровської області - 15.12.1995 року.
Видами діяльності підприємства за КВЕД
є: добування руд кольорових металів,
діяльність автомобільного вантажного
транспорту, діяльність нерегулярного
пасажирського транспорту, інші види
оптової торгівлі, діяльність
санаторно-курортних закладів,
професійно-технічна освіта.

За поясненнями відповідача на
території Нікопольського району ПАТ
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
використовує сім земельних ділянок
загальною площею 23,4586 га для
рекреаційних цілей (розміщення баз
відпочинку та дитячого оздоровчого
табору), з поміж них і земельна ділянка
площею - 1,6343 га на території
Покровської сільської ради для
рекреаційних цілей. Під час проведення
Нікопольською міжрайонною
прокуратурою перевірки встановлено, що
вищезазначеним суб'єктом
господарювання - ПАТ «ОГЗК» - не
здійснено оформлення
правовстановлюючих документів на
право власності або право користування
земельними ділянками рекреаційного
призначення, в тому числі і на 1,6343 га, на
якій розташована база відпочинку, що в
свою чергу призводить до
безконтрольного використання земель
та ненадходження обов'язкових платежів
до бюджету за користування земельними
ділянками.

Також, у своєму позові ПАТ «ОГЗК»
зазначає, що у власності позивача
знаходяться шість баз відпочинку та
дитячий оздоровчий табір, які
розташовані на території Покровської
та Шолохівської сільських рад
Нікопольського району
Дніпропетровської області на
земельних ділянках загальною площею
23,4586 га. До складу вказаних ділянок
входить і спірна земельна ділянка
площею 1,6343 га на території Покровської
сільської ради.

На виконання подання прокурора 29.12.2010
року головою Нікопольської районної
державної адміністрації було прийнято
розпорядження «Про створення комісії з
визначення та відшкодування збитків»
№ 1067-р-10, за яким на створену комісію
покладено обов'язок провести роботу
щодо визначення та відшкодування
збитків, завданих внаслідок
використання земельних ділянок на
території Покровської та Шолоховської
сільських рад вздовж прибережної смуги
Олексіївського водосховища, публічним
акціонерним товариством
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»,
загальна площа земельних ділянок 23,4586
га (15,3993 га на території Покровської
сільської ради, 8,0593 га на території
Шолоховської сільської ради).

30 грудня 2010 року розпорядженням голови
Нікопольської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області № 1074-р-10 був затверджений акт
комісії від 30 грудня 2010 року щодо
визначення збитків, завданих відритим
акціонерним товариством
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
безоплатним користуванням земельною
ділянкою площею 1,6343 га на території
Покровської сільської ради за період з
липня 2008 року по грудень 2010 року. Згідно
зазначеного акту сума збитків за
користування земельною ділянкою в цей
період склала 71323,36 грн.

У період виникнення спірних
правовідносин чинними були норми
Закону України «Про плату за землю» від
03.07.1992 року за 2535-ХІІ.

Так, згідно ст. 2, ст. 9 вказаного Закону
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом.

Податок за земельні ділянки, надані в
тимчасове користування на землях
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, за винятком земельних
ділянок, зазначених у частині другій
статті 6 цього Закону, справляється у
розмірі 50 відсотків від грошової
оцінки одиниці площі ріллі по області.

Слід також наголосити на тому, що
згідно зі ст. 116 Земельного кодексу
України набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу
України передбачено, що передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладання договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 27.03.2014 року, справа №
К/9991/45820/12, було встановлено той факт, що
у позивача відсутній відповідний
правовстановлюючий документ (договір
оренди, державний акт на право
власності або права постійного
користування), що встановлює право
користування або право володіння
спірною земельною ділянкою, так само як
і відсутні докази належних позивачу на
праві власності об'єктів нерухомості
на спірній ділянці, а відтак позивач
був не вправі використовувати спірну
земельну ділянку - земельна ділянка
площею 1,6343 га на території Покровської
сільської ради. Тобто, вказаним
рішенням суду підтверджено факт
самовільного зайняття спірної
земельної ділянки.

Статтею 124 Конституції України
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому, вищезазначені факти суд бере до
уваги та вказує на те, що за позицією
Вищого адміністративного суду України
в даному випадку потребує дослідження
факт правомірності визначеного
розміру збитків за оскаржуваним
розпорядженням.

З цього приводу суд вважає за необхідне
зазначити про те, що відповідно до п. 1
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покрову (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 року № 963
(далі - Методика №963), розмір шкоди,
заподіяної державі, територіальним
громадам, юридичним та фізичним особам,
на всіх категоріях земель внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок повинен визначатись за
вказаною Методикою № 963.

Натомість в акті комісії від 30.12.2010
року, що був затверджений оскаржуваним
розпорядженням голови Нікопольської
районної державної адміністрації від
30.12.2010 року № 1074-р-10, відповідач
помилково посилається на те, що під час
визначення збитків комісія керувалась
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.03.1993 року № 284 «Про порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам»
(із змінами) (далі - Порядок № 284).

У відповідності до п. 4 Методики № 963
розмір шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, визначається для всіх
категорій земель (крім земель житлової
та громадської забудови) за такою
формулою: Шс = Пс х Нп х Кф х Кі (1), де Шс -
розмір шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, гривень; Пс - площа самовільно
зайнятої земельної ділянки, гектарів;
Нп - середньорічний дохід, який можна
отримати від використання земель за
цільовим призначенням, визначений у
додатку 1, з урахуванням переліків,
наведених у додатках 2 і 3; Кф -
коефіцієнт функціонального
використання земель, визначений у
додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації
нормативної грошової оцінки земель,
який дорівнює добутку коефіцієнтів
індексації нормативної грошової
оцінки земель за 2007 та наступні роки, що
визначаються відповідно до Порядку
проведення індексації грошової оцінки
земель, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12.05.2000
року № 783.

Отже, суд вважає, що зроблені
відповідачем розрахунки розміру
збитків, завданих з боку ПАТ «ОГЗК» під
час самовільного зайняття спірної
земельної ділянки, є невірними,
необґрунтованими та такими, що
протиправно визначені за неналежною в
даному випадку постановою Кабінету
Міністрів України від 19.03.1993 року № 284
«Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам». При цьому, в
оскаржуваному розпорядженні, акті
визначено, що як підставою для
нарахування збитків є безоплатне
користування земельною ділянкою. А це
також не відповідає дійсності, адже, як
було з'ясовано в судовому засідання,
позивач сплачував земельний податок,
що підтверджується відповідними
копіями платіжних доручень по сплаті
земельного податку за спірну земельну
ділянку, долученими до матеріалів
справи.

Крім того, помилково застосований
відповідачем Порядок № 284 не містить
такої підстави розрахунку збитків як
безоплатне користування земельною
ділянкою та у своєму п. 1 визначає, що
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
вилученням (викупом) та тимчасовим
зайняттям земельних ділянок,
встановленням обмежень щодо їх
використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Отже, вищевикладеним підтверджується
факт неправомірності використання
відповідачем під час розрахунку
збитків Порядку № 284 та помилковість
визначення підстав такого розрахунку,
що в свою чергу вплинуло на вірність
розрахунку визначених збитків,
завданих зі сторони ПАТ «ОГЗК» за
самовільне зайняття спірної земельної
ділянки.

На підтвердження своєї позиції щодо
протиправності оскаржуваного
розпорядження, позивач посилається на
практику судів в аналогічних справах.

Зокрема, за постановою Вищого
господарського суду України від 21.06.2012
року по справі № 25/5005/11881/2011(5005/1778/2011)
визначено, що з аналізу ст.ст. 156, 157
Земельного кодексу України та положень
Порядку визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 року № 284, вбачається, що
норми останніх не передбачають
відшкодування збитків завданих особам,
що здійснюють реалізацію прав на землю
державної форми власності та порядок
їх відшкодування внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок.

Таким чином, судом встановлено, що
положення Порядку № 284 не можуть
застосовуватись до спірних
правовідносин, а має застосовуватись -
Методика № 963.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку про те, що
оскаржуване розпорядження є
протиправним та підлягає скасуванню, у
зв'язку із чим, позовні вимоги ПАТ
«ОГЗК» є обґрунтованими та підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Також на виконання ст.ст. 87, 94 КАС
України суд вважає за необхідне
вирішити питання про стягнення на
користь ПАТ «ОГЗК» сплаченої суми
судового збору за подання розглянутого
адміністративного позову та стягнути
такий у розмірі - 3,40 грн., що
підтверджується оригіналом квитанції,
наявною в матеріалах справи.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» до
Нікопольської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області за участі Нікопольського
міжрайонного прокурора про скасування
розпорядження № 1074-р-10 від 30.12.2010 р. -
задовольнити повністю.

Скасувати розпорядження голови
Нікопольської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області № 1074-р-10 від 30 грудня 2010 року
про затвердження Акту комісії щодо
визначення збитків, завданих Відкритим
акціонерним товариством
«Орджонікідевський
гірничо-збагачувальний комбінат»
безоплатним користуванням земельною
ділянкою 1,6343 га території Покровської
сільської ради.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» (код
ЄДРПОУ - 00190928) судовий у розмірі - 3, 40
грн. (три гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 30
червня 2014 року.

Суддя В.В. Кальник