Справа № 2а-2370/4490/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

30 липня 2014 року м. Київ
В/800/3492/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:
Штульман І.В.,
суддів: Білуги С.В., Кобилянського М.Г.,
Мойсюка М.І., Рецебуринського Ю.Й.,-

перевіривши заяву Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Звенигородка Черкаської області про
стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області звернулось в суд з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті
Звенигородка Черкаської області про
визнання неправомірними дії щодо
відмови у прийнятті до відшкодування
суми коштів на виплату та доставку
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
1 серпня 2012 року по 31 жовтня 2012 року,
стягнення з відповідача на його
користь заборгованість в розмірі 92352,05
гривень.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 24 грудня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково. Визнано дії неправомірними
та стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Звенигородка Черкаської області на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області кошти на виплату
пенсії по інвалідності громадянам,
каліцтво яким заподіяно на
підприємствах, розташованих на
території країн Співдружності
незалежних Держав, сплаченої
Управлінням Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області Шалденку А.Ф. за період з 1
серпня 2012 року по 31 жовтня 2012 року в
сумі 2394,54 гривень та ОСОБА_7 за даний
період в сумі 2583,69 гривень. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10 липня 2014 року касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області залишено без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 24
грудня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 лютого 2013 року - без змін.

Залишаючи без змін рішення судів
попередніх інстанцій про часткове
задоволення позовних вимог, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України виходила з того, що адресна
допомога, як окремий вид соціальної
допомоги, не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а тому Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги, однак на нього покладено
обов'язок відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я
незалежно від того, чи сплачували цьому
Фонду страхові платежі підприємства.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі Черкаської області посилається
на неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України, як
судом касаційної інстанції, одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Зокрема, заявник посилається на
постанову Вищого адміністративного
суду України від 08 жовтня 2013 року
(К/9991/13279/11), якою скасовано рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено,
стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Звенигородка Черкаської області 8311,10
гривень невідшкодованих сум пенсії по
інвалідності, яка призначена внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що
стався на підприємствах, розташованих
на території країн-учасниць СНД. Суд
касаційної інстанції виходив з того, що
висновок апеляційного суду про
недотримання порядку відшкодування
сум та неналежність позивача не
відповідає обставинам справи, оскільки
в разі виплати органами Пенсійного
фонду України пенсії по інвалідності
особі, що втратила працездатність на
території колишніх республік,
відшкодовувати витрати має Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог. Подібними є
правовідносини, які мають тотожний
суб'єктний склад, об'єкт та предмет
правового регулювання, а також умови
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин).

Дослідивши матеріали заяви Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області, вивчивши ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014 року, щодо якої подана заява,
та судове рішення, на яке посилається
заявник, порівнявши їх, колегія суддів
не вбачає неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

За таких обставин, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за вищезазначеним позовом, - для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014 року.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті
Звенигородка Черкаської області про
стягнення коштів, - для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 10 липня 2014 року.

Копію ухвали разом із копією заяви та
доданими до неї матеріалами повернути
особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Білуга С.В.

Кобилянський М.Г.

Мойсюк М.І.

Рецебуринський Ю.Й.