Справа № 872/7502/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

872/7502/13

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 року

справа № 811/451/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної держаної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року у справі № 811/451/13-а за позовом Корпорації «Система ССБ» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду 20 березня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська об'єднана державної податкова інспекція Кіровоградської області Державної податкової служби звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи відповідача про нікчемність договорів позивача з його контрагентом, що укладені без мети настання реальних наслідків.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, у судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, у період з 28.12.2012 р. по 04.01.2013 р. Кіровоградською об’єднаною держаною податковою інспекцією Кіровоградської області Державної податкової служби проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Корпорації «Система ССБ» з питань правильності нарахування валових доходів та витрат по взаємовідносинах з ПП «Дол-В» за період з лютого по жовтень 2010 року, за результатами якої складено акт №10/22-4/23235177 від 14.01.2013 р., висновками якого, зокрема, є порушення Корпорацією «Система ССБ», на думку відповідача, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року №334/94-ВР, в результаті чого занижено податок на прибуток за перевіряє мий період всього у сумі 19 193,00 грн., у тому числі за ІІ квартал 2010 р. на суму 13 386,00 грн., за ІІІ квартал 2010 р. на суму 5 807,00 грн. На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення №000340224 від 31.01.2013 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 23 991,00 грн., у тому числі 19 193,00 грн. основного платежу та 4 798,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до змісту п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на час на час виникнення спірних правовідносин, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

На підставі п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

З аналізу зазначених норми суд вбачає, що визначальним фактором для формування витрат платником податку є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

У відповідності до змісту ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відтак, обов'язковими ознаками господарської діяльності є: здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Згідно з п.п.3.2 Статуту Корпорації «Система ССБ», предметом діяльності позивача є, зокрема, будівництво та виготовлення будівельних матеріалів.

Як встановлено судом першої інстнації, 12.04.2010 р. між Корпорацією «Система ССБ» (виробниче об'єднання» (Генеральний підрядник) та ПП «Еллада» (Замовник) укладено договір підряду №1021, відповідно до умов якого Генеральний підрядник відповідає за виконання всього комплексу робіт з проведення будівництва реконструкції олійно-екстрактного заводу, розташованого в м. Кіровограді, проспект Промисловий, 14, забезпечує управління будівництвом, укладає субпідрядні договори на виконання окремого комплексу будівельно-монтажних спеціальних будівельних робіт або робіт з реконструювання, координує їх діяльність та приймає у субпідрядників виконані ними роботи, відповідає за передачу Замовнику виконаних робіт (а.с.207-216, 217-222, Т.1).

Судом першої інстанції встановлено, що фактично ПП «Дол-В» залучалося як субпідрядник до виконання монтажних робіт на будівельному об'єкті «Виробництво з переробки соняшникової олії методом екстракції», розташованого в м. Кіровограді, проспект Промисловий, 14.

Відповідно до абз.4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Таким чином, позивач сформував валові витрати на підставі належно оформлених актів прийому виконаних підрядних робіт та видаткових накладних, виданих йому ПП «Дол-В» у ІІ і ІІІ кварталах 2010 року, оскільки 13 квітня 2010 року між Корпорацією «Система ССБ» (Замовник) та ПП «Дол-В» (Підрядник) укладено договір будівельного підряду №258/04, відповідно до умов якого підрядник зобов'язався виконати монтажні роботи на будівельному об'єкті замовника «Виробництво з переробки соняшникової олії методом екстракції», розташованого в м. Кіровограді, проспект Промисловий, 14 (Т.1, а.с.96-102,). Відповідно до актів прийому виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт встановлено, що ПП «Дол-В» відповідно до договору будівельного підряду №258/04 від 13.04.2010 р. виконано підрядні роботи на суму 41 772,01 грн., у тому числі, в травні 2010 р. на суму 14 327,51 грн. (з урахуванням ПДВ) (а.с.103, 104-106, 107-108, Т.1), у липні 2010 р. на суму 8 279,36 грн. (з урахуванням ПДВ) (а.с.119, 120-122, 123-125, Т.1) та 19 164,94 грн. (з урахуванням ПДВ) (а.с.126, 127-130, 131-133, Т.1). Суму 11 939,59 грн. позивачем віднесено до складу валових витрат за ІІ квартал 2010 р. (а.с.41-50, Т.1), а суму 22 870,25 грн. (6 899,47 грн. + 15 970,78 грн.) - до складу валових витрат за ІІІ квартал 2010 р.

Щодо нікчемності правочинів позивача з його контрагентом, вчинений на думку відповідача, без мети настання реальних правових наслідків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У відповідності до ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

Відтак, органи податкової служби не наділені повноваженнями щодо визнання правочину недійсним, в тому числі і з мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому висновки відповідача в частині визнання правочину нікчемним, що покладені в основу для визначення податкових зобов'язань позивачеві, не відповідають вимогам чинного законодавства, так як вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів. Висновок податкового органу про нікчемність правочину, який на його думку, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави та порушує публічний порядок не може бути беззаперечним доказом такої нікчемності, а повинен доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги по нікчемність укладених позивачем договорів висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції – без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної держаної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року у справі № 811/451/13-а – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко