Справа № 2-а/1570/8063/11
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/1570/8063/11

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Федусик А. Г.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шевчук
О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2012 року по справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення відповідача про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Приморському районі м. Одеси,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, подала
апеляційну скаргу на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27 січня 2012 року, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Постановою від 27 січня 2012 року
Одеський окружний адміністративний
суд в повному обсязі задовольнив
адміністративний позов ТОВ
«БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси про скасування
податкового повідомлення-рішення від 10
серпня 2011 року № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 245 222,16 грн.
та застосовані штрафні санкції в
розмірі 1 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує доводами, викладеними в
акті документальної невиїзної
позапланової перевірки щодо
підтвердження відомостей по
правовідносинам з ТОВ
«Будторгпродакшин» за період з 01
лютого по 01 березня 2011 року, з
посиланням при цьому на порушення
судом першої інстанції норм Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
надало.

Ухвалюючи постанову про
задоволення адміністративного позову,
суд першої інстанції встановив, що ТОВ
«БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» зареєстроване 21
грудня 1999 року виконкомом Одеської
міськради та перебуває на обліку у
відповідача як платник податків, в тому
числі як платник ПДВ (а.с. 58-90).

В період з 01 по 10 червня 2011 року ДПІ у
Приморському районі м. Одеси проведена
позапланова невиїзна документальна
перевірка ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» з
питань підтвердження відомостей,
отриманих від особи, яка мала правові
взаємовідносини з платниками податку
ТОВ «Будторгпродакшн» та ТОВ «Компанія
Делі» за період з 01 лютого 2011 року по 01
березня 2011 року.

За результатами перевірки податковим
органом складений акт №3908/23-513 від 20
червня 2011 року, в якому зазначено про
порушення позивачем вимог п.198.3, 198.6
ст.198 Податкового Кодексу України (далі
ПКУ), що призвело до завищення
податкового кредиту за лютий 2011 року на
суму 245 222,16 грн. (а.с. 10-17).

На підставі акту перевірки та
відповідно до п.п.54.3.1 п.54.3 ст.54 ПКУ,
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 10
серпня 2011 року, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ на суму 245
223,16 грн., тому числі 245 222,16 грн. за
основним платежем, та 1 грн. за
штрафними санкціями (а.с. 9).

При розгляді справи суд першої
інстанції встановив, що між ТОВ
«БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» та ТОВ
«Будторгпродакшн» укладений договір
поставки №28/01/11 від 28 січня 2011 року
(а.с.31-35), на виконання якого ТОВ
«Будторгпродакшн, в періоді який
перевірявся, поставило позивачу товар,
а позивач здійснив оплату за цей товар,
що підтверджено матеріалами справи, в
тому числі виданими ТОВ
«Будторгпродакшн» на ім'я ТОВ
«Будторгпродакшн» податковою
накладною № 2 від 28.02.2011 р. (а.с. 37),
видатковою накладною № 2/02 від 28.02.2011 р.
(а.с. 36), платіжним дорученням № 126 від
28.02.2011 р., (а.с.31-38), даними реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних (а.с. 52-57),
товарно-транспортною накладною № 2/02
від 28.02.2011 р (а.с. 110).

Також 04 лютого 2011 року між ТОВ
«БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» та ТОВ «Компанія
Делі» укладений договір поставки (а.с.
39-43), на виконання якого ТОВ «Компанія
Делі», в періоді який перевірявся,
поставило позивачу товар, а позивач
здійснив оплату за цей товар, що
підтверджено матеріалами справи, в
тому числі виданими ТОВ «Компанія
Делі» на ім'я ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА»
податковою накладною № 5 від 28.02.2011 р.
(а.с. 45), видатковою накладною № 05 від
28.02.2011 р. (а.с. 44), платіжними дорученнями
№ 183 від 28.03.2011 р., № 187 від 29.03.2011 р.(а.с. 46),
даними реєстру виданих та отриманих
податкових накладних (а.с. 52-57)
товарно-транспортною накладною № 05 від
28.02.2011 року (а.с. 111).

Також суд першої інстанції встановив,
що ТОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» та його
контрагенти ТОВ «Будторгпродакшн», ТОВ
«Компанія Делі» на момент здійснення
вище зазначених операцій були
платниками ПДВ, що не заперечується
податковим органом.

За таких обставин, з урахуванням п.198.1,
п.п.4 п.198.2 ст. 198 ПК України, з моменту
оплати коштів за товар та отримання ТОВ
«БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» податкових
накладних від ТОВ «Будторгпродакшн» і
ТОВ «Компанія Делі» у позивача виникло
право на віднесення ПДВ по цим
господарським операціям до складу
свого податкового кредиту, що він і
зробив у податковій декларації за
лютий 2011 року (а.с.47-51).

Досліджуючи висновки акту перевірки,
суд першої інстанції встановив, що вони
ґрунтуються на тому, що угоди між
позивачем та його контрагентами ТОВ
«Будторгпродакшн» і ТОВ «Компанія
Делі» укладені, на думку податкового
органу, без наміру настання реальних
юридичних наслідків, а тому відповідно
до ст.ст.215, ст.203 ЦК України є
нікчемними.

Проте суд першої інстанції встановив,
що такі висновки ґрунтуються на
припущеннях податкового органу,
оскільки, податковий орган не надав до
суду належних та допустимих доказів
визнання вказаних угод між позивачем
та його вказаними контрагентами у
встановленому законом порядку
недійсними. Проте як такі висновки
податкового органу спростовані
матеріалами справи.

Також суд першої інстанції дійшов
висновку про неправомірність доводів
податкового органу щодо нікчемності
угод, з посиланням тільки на те, що
здійснити перевірку ТОВ
«Будторгпродакшн» неможливо у зв'язку
з відсутністю цього підприємства за
юридичною адресою, а також на те, що ТОВ
«Будторгпродакшн» і ТОВ «Компанія
Делі» не задекларували свої
зобов'язання по ПДВ по операціям з
позивачем, внаслідок не визнання
податковим органом, поданих
контрагентами, декларації за лютий 2011
року податковою звітністю.

Сторони, належним чином
повідомлені про час та місце судового
розгляду справи, у судове засідання не
з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, розглянута в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Господарські правовідносини ТОВ
«БУДІВЕЛЬНА ФІРМА» з контрагентами ТОВ
«Будторгпродакшн» та з ТОВ «Компанія
Делі» які в період який перевірявся
податковим органом були платниками
ПДВ,, підтверджені належними та
допустимими доказами, що не
спростовано апелянтом.

Висновки акту перевірки №3908/23-513
від 20 червня 2011 року, на підставі якого
прийнято оскаржене податкове
повідомлення-рішення, є необ'єктивними,
неповними та такими, що суперечать
дійсними обставинам здійснення
позивачем господарської діяльності.

Доводи податкового органу щодо
нікчемності правочинів, укладених між
позивачем та його контрагентами,
спростовані матеріалами справи. А
посилання на неможливість проведення
перевірки ТОВ «Будторгпродакшн»
неможливо у зв'язку з відсутністю цього
підприємства за юридичною адресою, та
на те, що ТОВ «Будторгпродакшн» і ТОВ
«Компанія Делі» не задекларували свої
зобов'язання по ПДВ по операціям з
позивачем, внаслідок не визнання
податковим органом, поданих
контрагентами, декларації за лютий 2011
року податковою звітністю, апеляційний
суд не приймає, оскільки невиконання
контрагентом свого зобов'язання як
платника податку тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Не виконання контрагентами своїх
обов'язків як платників податку не є
підставою для позбавлення позивача, як
платника ПДВ, права на формування
податкового кредиту у разі, коли цей
платник виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
права та має необхідні документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Крім того, така позиція узгоджується і
з практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява N 3991/03) Європейський Суд
з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Таким чином, доводи податкового
органу, викладені в апеляційній скарзі,
не дають підстав дійти висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм права у справі.

Оскільки податковий кредит
сформований позивачем з дотримання
вимог п.198.1, п.п.4 п.198.2 ст. 198 ПК України,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
скасування оскарженого податкового
повідомлення-рішення відповідача від 10
серпня 2011 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
245 222,16 грн. та застосовані штрафні
санкції в розмірі 1 грн.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України,
апеляційна скарга має бути залишена
без задоволення, а оскаржена постанова
- без змін.

Керуючись ст. ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п.
1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
О.А.Шевчук