Справа № 2а-2202/11/1609
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/800/59427/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Київського районного суду
м. Полтави від 31 серпня 2011 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві про
перерахунок пенсії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок
пенсії відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з
урахуванням середнього заробітку по
Україні для призначення і перерахунку
пенсії, що передує року звернення за
перерахунком пенсії.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 31 серпня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся з касаційною скаргою
на них, в якій, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, просив їх
скасувати, а позов задовольнити.

В запереченні відповідач просив
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судами встановлено, що позивач
перебуває на обліку в УПФ, де отримує
державну пенсію. По спливу двох років з
дати останнього перерахунку, позивач,
який працював в цей час, звернувся до
УПФ з проханням провести перерахунок
його пенсії, що призначена йому за
віком на пільгових умовах.

В обґрунтування свого позову позивач
посилався на те, що при нарахуванні
йому пенсії до пільгового стажу не був
включений стаж, а саме: час його
навчання в професійно-технічному
училищі, відпустка перед службою в
армії, відпустка після служби в армії
та час проходження його служби в лавах
Радянської армії, - та не вірно
застосований коефіцієнт для
розрахунку пенсії, а також не
проведений перерахунок пенсії
відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". У зв'язку з цим
позивач просив суд зобов'язати
відповідача здійснити розрахунок його
пенсії, зарахувавши у розмір
пільгового стажу час його навчання у
ПТУ, час проходження військової служби,
час відпустки до служби в армії та
після служби в армії, з дня виходу його
на пенсію та при перерахунку пенсії; у
зв'язку з продовженням його роботи
після виходу на пенсію здійснити такий
перерахунок із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески.

Таким чином доводи позовної заяви
вказують на те, що позивач, звертаючись
з даним позовом ,об'єднав в одній
позовній заяві кілька вимог, пов'язаних
між собою, з їх обґрунтуванням.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що перерахунок пенсії, відповідно
до ст. ст. 40, 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", проводиться із
застосуванням показника заробітної
плати (доходу) в середньому на одну
особу в цілому по Україні, з якої
сплачено страхові внески, та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії за 2007 рік, тобто за
рік, що передує року перерахунку
пенсії. Також суд першої інстанції
зазначив, щодо зарахування до
пільгового стажу часу проходження
позивачем військової служби в армії,
після служби в армії, навчання в ПТУ, то
із пенсійної справи вбачається, що
вказаний стаж зараховується йому в
загальний трудовий стаж, а в пільговий
стаж цей період не може бути
зарахований, у розумінні ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забеспечення".

За наслідками розгляду справи в
апеляційному порядку, суд апеляційної
інстанції постанову Київського
районного суду м. Полтави від 31 серпня
2011 року залишив без змін.

Колегія суддів не погоджуються з
рішенням суду апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять. При цьому
слід ураховувати, що в такому разі в
мотивувальній частині рішення суд
повинен навести відповідне
обґрунтування.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, судове рішення є законним, якщо
воно ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права з дотриманням норм
процесуального права, порушення яких є
підставою для скасування чи зміни
судового рішення судом вищої
інстанції. Це випливає з
конституційного принципу законності
(пункт 1 частини третьої статті 129
Конституції України, стаття 9 КАСУ). При
цьому законність необхідно трактувати
не суто формально - як дотримання вимог
закону, а у ширшому значенні - у світлі
верховенства права. Обґрунтованим є
судове рішення, якщо воно ухвалене
судом на підставі обставин в
адміністративній справі, які повно і
всебічно з'ясовані на основі доказів,
що були досліджені судом (частина третя
коментованої статті).

Обґрунтованим визнається судове
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для цієї
справи чи для вирішення певного
процесуального питання, висновки суду
про встановлені обставини є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються належними і
допустимими доказами.

Статтею 161 КАС України встановлено, що
під час прийняття постанови суд
вирішує, зокрема, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин.

Разом з цим, ухвалюючи рішення, судам
необхідно дотримуватися приписів
статті 165 КАС України. Відповідно до неї
ухвала складається, зокрема, з
мотивувальної частини із зазначенням
мотивів, з яких суд дійшов до висновків,
і закону, яким керувався суд,
постановляючи ухвалу.

Це означає, що судове рішення має
містити пояснення (мотиви), чому суд
вважає ту чи іншу обставину доведеною
або недоведеною, чому суд врахував одні
докази, але не взяв до уваги інших
доказів, чому обрав ту чи іншу норму
права (закону), а також чому застосував
чи не застосував встановлений нею той
чи інший правовий наслідок. Кожен
доречний і важливий аргумент особи, яка
бере участь у справі, повинен бути
проаналізований і одержати відповідь
суду.

Між тим, переглядаючи рішення суду
першої інстанції та залишаючи його без
змін, апеляційний суд у своїй ухвалі
розглянув не всі вимоги позивача.

Так, мотиви щодо зарахування до
пільгового стажу часу проходження
позивачем військової служби в армії,
після служби в армії, навчання в ПТУ в
ухвалі суду відсутні.

Таким чином колегія суддів дійшла
висновку, що вказані порушення норм
процесуального права судом
апеляційної інстанції унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Враховуючи наведене, судове рішення
підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції відповідно до ч.
1 ст. 227 КАС України.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: