Справа № 826/975/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року м.
Київ К/800/43464/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.
(доповідач),

суддів: Весельської Т.Ф.,

Винокурова К.С.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій України (далі - МНС України),
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС
України) про визнання протиправною
бездіяльність щодо невжиття заходів з
виплати заборгованості по заробітній
платі, визначеної рішенням суду,
зобов'язання вчинити дії по виплаті
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 3 квітня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 серпня 2013
року,

в с т а н
о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним адміністративним
позовом.

Посилався на те, що у зв'язку з
банкрутством та ліквідацією Штабу
Державної спеціальної (воєнізованої)
аварійно-рятувальної служби МНС
України, в якому він працював,
відповідачі, будучи органом управління
державним майном, не вжили всіх
можливих заходів направлених на
виплату йому заборгованості по
заробітній платі при звільненні та
невиконанні судового рішення, яким
кошти стягнуто в судовому порядку.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 3
квітня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 серпня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Вказує на те, що
держава в особі її міністерств, є
відповідальною за заборгованість
підзвітної їй установи перед
боржниками, тому повинна вживати
заходи до виконання судових рішень, в
тому числі, по виплаті заробітної
плати.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
безпідставності позовних вимог,
оскільки відповідачі не наділені
повноваженнями, які б давали підстави
до вжиття заходів по виконанню
судового рішення щодо стягнення
заборгованості по заробітній платі.

Висновок судів є обґрунтованим і
законним.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Виходячи з положень зазначеної норми,
уповноважені на виконання функцій
держави органи та їх посадові особи
мають спиратися не тільки на ті права і
обов'язки, які встановлені законом, а й
використовувати у своїй діяльності
лише ті засоби, форми, прийоми, що
безпосередньо передбачені
законодавством.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 з 01.01.2006 року на
підставі контракту працював у штабі
Державної спеціалізованої
(воєнізованої) аварійно - рятувальної
служби МНС України (далі - Штаб ДСВАРС).
Рішенням Голосіївського районного суд
м. Києва від 13 березня 2008 року на
користь позивача стягнуто 46791,24 грн.
заборгованість по заробітній платі,
проте судове рішення не виконано у
зв'язку з банкрутством установи, в якій
він працював, та відсутністю майна
боржника.

Порядок виконання судового рішення
врегульований Законом України від 21
квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче
провадження».

Згідно статті 2 цього закону, примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Цим же законом,
зокрема статтею 67, встановлено порядок
звернення стягнення на майно у разі
злиття, приєднання, поділу, виділу,
перетворення та ліквідації боржника -
юридичної особою.

Законом України від 14 травня 1992 року
№2343-ХІІ «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» визначено
умови і порядок відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури
з метою повного або часткового
задоволення вимог кредиторів.

Виходячи з положень зазначених
нормативних актів, відповідачі не
наділені повноваженнями щодо
можливості виконання судового рішення,
яким на користь позивача стягнуто борг
по заробітній платі, тому судами
правомірно відмовлено в задоволенні
позову щодо зобов'язання вжиття
заходів до виконання рішення суду.

Під бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень розуміється певна форма
поведінки особи (колегіального органу),
пов'язана з не вчиненням дій, які вона
повинна вчинити на підставі закону, що
призвело до певних негативних
наслідків для громадян чи юридичних
осіб.

Колегія суддів касаційної інстанції,
як і суди першої та апеляційної
інстанції, не знаходить підстав
вважати, що відповідачі допустили
протиправну бездіяльність по не
поверненню боргу по заробітній платі.

Як зазначалося вище, примусове
виконання судових рішень покладено на
спеціальні органи, до яких, в даному
випадку, МНС України, ДСНС України не
відносяться. Повноваження зазначених
органів визначені указами Президента
України від 6 квітня 2011 року №402/2011, який
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин, та від 16 січня 2013 року
№20/2013.

У випадку не виконання рішення суду,
зволікання у його виконанні, позивач не
позбавлений права звернутися до суду з
відповідним позовом, в тому числі про
відшкодування шкоди.

Європейський суд з прав людини,
розглядаючи справу Михайленка та інших
проти України, акцентував увагу на саме
на відповідальності держави за
невиконання судових рішень у випадку,
коли відповідачем виступала державна
установа.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 3 квітня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров