Справа № 9101/101401/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2013 рокусправа № 2а-1038/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.

на постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 06 червня
2011 року

у справі № 2а-1038/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області

про визнання неправомірними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2011 року ОСОБА_1 звернувся у
Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги на оздоровлення за
2007-2010 роки відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 06 червня
2011 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії та зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення за
2007-2010 роки відповідно до частини 4
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат за кожний рік. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області звернулося
з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області, як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 1.

Вирішуючи спірні правовідносини та
приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 у 2007-2010 роках
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому статтею 48 Закону України
«Про соціальний статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Проте, судом першої інстанції не
застосовано до позовних вимог
положення статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом 15
березня 2011 року, в якому зазначив про
непоширення строків давності на
підставі Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» та Цивільного
Кодексу України (а.с. 1-4).

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Виплати одноразової грошової допомоги
на оздоровлення є публічно-правовими, а
не цивільно-правовими. У зв'язку з цим
до таких вимог правила позовної
давності, встановлені главою 19
Цивільного кодексу України, не
застосовуються.

Виплата одноразової грошової допомоги
на оздоровлення, передбаченої статтею
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є періодичною - щорічною,
тому про порушення свого права (якщо
позивач вважає його порушеним) ОСОБА_1
міг дізнатися при здійсненні чергової
виплати такої допомоги.

Під час вирішення питання щодо
дотримання строку звернення до
адміністративного суду з позовом про
нарахування та виплату допомоги
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, суд першої
інстанції мав керуватися нормами
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Всупереч наведених норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції
безпідставно розглянув позовні вимоги,
які заявлені за період поза межами
шестимісячного процесуального строку
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 одноразову
щорічну допомогу на оздоровлення
виплачено за 2007 рік у липні 2007 року у
сумі 90 гривень, за 2008 рік у липні 2008 року
у сумі 90 гривень, за 2009 рік у березні 2009
року у сумі 90 гривень, за 2010 рік у лютому
2010 року у сумі 90 гривень (а.с. 13), позов
подано поза межами шестимісячного
строку звернення до суду.

За таких обставин, позовні вимоги
розгляду не підлягають.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції припустився порушень вимог
норм процесуального права, що призвело
до прийняття неправильного рішення, в
зв'язку з чим, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
скасуванню.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради
Дніпропетровської області -
задовольнити.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 06 червня
2011 року - скасувати.

Позовні вимоги - залишити без розгляду.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим