Справа № 815/2812/14
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2812/14

Категорія: 12.2. Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2014 року за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - начальник Управління боротьби з
організованою злочинністю Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області про
визнання не законним і скасування
наказу, зобов'язання поновлення на
посаді, стягнення грошового
забезпечення за час вимушеного
прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У травня 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним вище адміністративним
позовом та, посилаючись на п.21
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 липня 1991 року
№114, вважає, що його звільнення з посади
за наказом №268 о/с від 04 травня 2014 року
та зарахування в розпорядження
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області (надалі - Головне управління) за
посадою начальника управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Головного управління не є проходженням
служби там, де це викликано інтересами
служби і обумовлено наказами прямих
начальників. На переконання ОСОБА_1
зарахування особи в розпорядження
органу внутрішніх справ не є підставою
для звільнення з посади. Відповідачем
не дотримано процедури при виданні
наказу, а саме у ОСОБА_1 не отримано
будь-яких пояснень, не роз'яснено
підстав звільнення. Службове
розслідування у справі не проводилося,
висновки не складалися. Зважаючи на
викладене, ОСОБА_1 просив суд: визнати
не законним та скасувати наказ
Головного управління №268 о/с від 04
травня 2014 року в частині звільнення та
зарахування в розпорядження
відповідача полковника міліції ОСОБА_1;
зобов'язати Головне управління
поновити позивача на посаді начальника
Управління боротьби з організованою
злочинністю Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області (надалі - УБОЗ) з 04
травня 2014 року; стягнути з Головного
управління на користь позивача грошове
забезпечення за час вимушеного
прогулу.

За наслідками розгляду
адміністративного позову Одеським
окружним адміністративним судом 05
червня 2014 року ухвалено постанову про
задоволення адміністративного позову
у повному обсязі.

Суд першої інстанції, з метою повного
захисту прав, свобод та охоронюваних
законом інтересів, вийшов за межі
позовних вимог, а саме - визнав
протиправним та скасував наказ
Головного управління №268 о/с від 04
травня 2014 року щодо звільнення та
зарахування в розпорядження Головного
управління начальника УБОЗ полковника
міліції ОСОБА_1 Поновив на посаді
начальника УБОЗ позивача з 04 травня 2014
року та стягнув з відповідача на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу, починаючи з 04
травня 2014 року по 05 червня 2014 року.

Приймаючи означене рішення, Одеський
окружний адміністративний суд виходив
з того, що звільнення ОСОБА_1 проведено
з порушенням п.8 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 1991 року №114, оскільки такої
підстави, як лист МВС України,
підзаконний нормативний акт не
передбачає. При цьому, згаданий вище
лист від 04 травня 2014 року №8002/Чб за
підписом заступника міністра отримано
відповідачем 12 травня 2014 року (вхідний
№3148). При цьому, суд першої інстанції
вважає не доведеним той факт, що
перебування ОСОБА_1 в розпорядженні
Головного управління викликано
інтересами служби чи обумовлено
відповідними наказами прямого
керівництва. Також суд встановив, що
позивач після 04 травня 2014 року у
повному обсязі виконував покладені на
нього обов'язки.

В апеляційній скарзі Головне
управління, посилаючись на допущені
судом порушення норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати,
повністю відмовити позивачу у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач зазначив, що ОСОБА_1,
нехтуючи правом керівництва МВС
України та Головного управління,
вважає за можливе самостійно
вирішувати питання інтересів служби
місця її несення. Позивач ніколи не
звільнявся зі служби в органах
внутрішніх справ, а тому посилання суду
на п.8 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 липня 1991 року
№114 де міститься вичерпний перелік
підстав дострокового звільнення зі
служби - є помилковим.

В письмових запереченнях позивач
спростовує доводи апеляційної скарги,
вказуючи на законність ухваленого
рішення та просить його залишити без
змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 з 30 грудня 1996 року проходить
службу в органах внутрішніх справ, а з 07
липня 2011 року обіймає посаду
начальника УБОЗ Головного управління.

04 травня 2014 року відповідачем видано
наказ №268 о/с про звільнення позивача з
посади начальника УБОЗ, зарахувавши
його в розпорядження Головного
управління за посадою начальника УБОЗ.
В наказі зазначено, що підставою для
прийняття такого рішення став лист МВС
України від 04 травня 2014 року №8002/Чб (а.с.
8, 52).

Згодом, 30 травня 2014 року Міністром
внутрішніх справ України було видано
наказ №500 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих керівників Головного
управління МВС України в Одеській
області», яким скасовано наказ ГУМВС
України в Одеській області від 04 травня
2014 року №268 о/с. - «щодо зарахування
полковника міліції ОСОБА_1 в
розпорядження ГУМВС України в Одеській
області за посадою начальника
управління по боротьбі з організованою
злочинністю зазначеного ГУМВС» (а.с. 119).

Означений вище розпорядчий акт був
реалізований наказом Головного
управління №357 о/с від 04 червня 2014 року
(а.с. 157).

30 травня 2014 року за наказом МВС України
від 30 травня 2014 року №978 о/с, що надійшов
до Головного управління 26 червня 2014
року, ОСОБА_1 було звільнено у запас
Збройних сил за п. 64 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ - за порушення
дисципліни.

Наказ міністерства було реалізовано
наказом Головного управління №416 о/с
від 26 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до абзацу 4 пункту 21 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ: «Особи рядового і
начальницького складу зобов'язані
проходити службу там, де це викликано
інтересами служби і обумовлено
наказами прямих начальників.
Направлення для проходження служби за
межами республіки здійснюється за
згодою працівника в порядку,
встановленому законодавством».

Аналізуючи наведений вище підзаконний
нормативний акт, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що п.21
Положення, на який послався в наказі №
268 о/с від 04.05.2014 відповідач, не
передбачає звільнення або зарахування
в розпорядження. Тобто, Головним
управлінням не вірно застосовано
Положення та не обґрунтовано підстав
переміщення і звільнення ОСОБА_1 з
займаної посади.

Відповідно до пункту 40 "в" Положення при
здійсненні організаційно-штатних
заходів особи начальницького складу
можуть зараховуватися в розпорядження
органу внутрішніх справ на строк не
більше 15 діб.

В пункті 40 "г" цього ж Положення
зазначено, що переміщення по службі
осіб середнього, старшого і вищого
начальницького складу має
здійснюватися, як правило, без
зарахування їх у розпорядження
відповідного органу внутрішніх справ;
призначення на посади осіб, які
перебувають у розпорядженні
відповідного органу, провадиться в
найкоротший строк, але не пізніше двох
місяців із дня звільнення їх з посади.

Таким чином, зарахування особи в
розпорядження органу внутрішніх справ
можливе лише у разі переміщення по
службі (здійснення
організаційно-штатних заходів) та не
може застосовуватися для звільнення
особи з займаної посади.

Слід зазначити, що накази МВС України
про запровадження
організаційно-штатних заходів не
видавались, до особового складу УБОЗ
ГУМВС України в Одеській області не
доводились. З рапортом про переміщення
по службі, звільнення позивач до
керівництва Головного управління та
МВС не звертався.

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції, т.в.о.
начальника ГУМВС України в Одеській
області 04 травня 2014 року отримав лист
за №8002/Чб про погодження звільнення
ОСОБА_1 з посади начальника УБОЗ. В
листі зазначено, що звільнення
погоджено з керівництвом МВС України.
При цьому, самого погодження
керівництвом МВС про звільнення
позивача до листа не додано. Звертає на
себе увагу і та обставина, що, лист
№8002/Чб підписаний заступником
Міністра внутрішніх справ - керівником
апарату.

Аналізуючи наведений вище наказ, суд
апеляційної інстанції констатує
відсутність підстав та причин такого
погодження і відсутність будь-яких
звернень до заступника Міністра
внутрішніх справ - керівника апарату за
цим погодженням. Незважаючи на запити
суду апеляційної інстанції
Міністерством внутрішніх справ
України не надано жодного письмового
доказу, який слугував підставою для
прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1
з займаної посади. Також суд
апеляційної інстанції встановив, що
позивачу не було запропоновано надати
письмові пояснення стосовно обставин
звільнення його з займаної посади.

Отже, лист за №8002/Чб про погодження
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
УБОЗ видано з порушенням відповідних
службових процедур.

Відповідно до приписів п.6 ст.9 Закону
України «Про організаційно-правові
основи боротьби з організованою
злочинністю», начальники управлінь по
боротьбі з організованою злочинністю
призначаються на посаду і звільняються
з посад Міністром внутрішніх справ
України за поданням начальника
Головного управління по боротьбі з
організованою злочинністю.

Тобто, лист заступника міністра -
керівника апарату не може бути
підставою для призначення на посаду та
звільнення з посади начальника
обласного управління по боротьбі з
організованою злочинністю. Також, таке
призначення та звільнення з посади
можливе лише за поданням начальника
ГУБОЗ МВС.

З дослідженої в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції відповіді
№9/11-8235 від 11.07.2014 року вбачається, що в
період з 01.05.2014 року по теперішній час
офіційні службові документи, які
стосуються полковника міліції ОСОБА_1 з
ГУБОЗ МВС України до Міністерства
внутрішніх справ України не
направлялись.

Означене, дає підстави стверджувати
про порушення посадовими особами МВС
України вимог закону щодо порядку і
додержання компетенції при виданні
листа №8002/Чб підписаного заступником
Міністра внутрішніх справ - керівником
апарата, який визначений як підстава
оскарженого наказу.

Зважаючи на вище викладене, суд
апеляційної інстанції вважає
правильним та обґрунтованим рішення
Одеського окружного адміністративного
суду щодо визнання протиправним та
скасування наказу №268 о/с про
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
УБОЗ, зарахувавши його в розпорядження
Головного управління за посадою
начальника УБОЗ.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
визнає помилковими висновки суду
першої інстанції про поновлення
позивача на посаді, яку він обіймав до
звільнення.

Як зазначалося вище, на час ухвалення
Одеським окружним адміністративним
судом постанови від 05 червня 2014 року,
Міністерством внутрішніх справ
України за № 978 о/с від 30 травня 2014 року
вже було видано наказ про звільнення
ОСОБА_1 у запас Збройних сил за п. 64 «є»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ - за порушення
дисципліни. Цей наказ було реалізовано
наказом №416 о/с від 26 червня 2014 року.
Отже, не зважаючи на наявність підстав
для поновлення на посаді, позивач, на
теперішній час, не може обіймати раніше
займану ним посаду.

Питання поновлення ОСОБА_1 на посаді
начальника УБОЗ можливо вирішити
тільки після дослідження всіх
обставин, видання наказів
Міністерством внутрішніх справ
України за № 978 о/с від 30 травня 2014 року
та наказу №416 о/с від 26 червня 2014 року.

Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України:
«Підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання…».

Зважаючи на те, що висновки суду про
поновлення ОСОБА_1 не відповідають
встановленим під час судового розгляду
обставинам справи суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2014 року та ухвалити нову
постанову суду про часткове
задоволення адміністративного позову
ОСОБА_1

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області -
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року - скасувати та прийняти нову
постанову суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління №268 о/с від
04 травня 2014 року щодо звільнення та
зарахування в розпорядження Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
начальника УБОЗ полковника міліції
ОСОБА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: