Справа № 805/7046/14
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 р.
Справа № 805/7046/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 година 27
хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Бабіча
С.І., розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 року
розмірі 3 197,50 гривень,

В С Т А Н О В
И В:

Донецьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
позивач, ДОВ ФСЗІ) звернулось до суду з
позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач, ФОП ОСОБА_1) про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 року
розмірі 3 197,50 гривень, з яких: 3 150
гривень - адміністративно-господарські
санкції, 47,50 гривень - пеня.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував
недотриманням ФОП ОСОБА_1
встановленого статтею 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року №
875-XII (далі - Закон № 875) нормативу
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, що є
підставою для застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 3 150 гривень. Через порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських
санкцій, які розраховуються та
сплачуються підприємствами,
установами, організаціями в строк до 15
квітня року, наступного за роком, в
якому відбулося порушення нормативу,
позивач, посилаючись на статтю 20 Закону
№ 875, також просив стягнути з
відповідача суму нарахованої пені у
розмірі 47,50 гривень.

14 липня 2014 року, через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду, представник
позивача надав клопотання про розгляд
справи без участі представників ДОВ
ФСЗІ.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, уповноваженого
представника до суду не направив,
клопотань про відкладення розгляду
справи або про розгляд справи без його
участі до суду не надав, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Частиною 4 статті 122 КАС України
визначено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 4 статті 128
КАС України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Враховуючи відсутність потреби
заслухати, свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження на
підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, що мають значення
для вирішення спору та перевіривши їх
доказами, наданими сторонами,
визначившись із правовими нормами, які
слід застосувати до спірних відносин,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 20 Закону № 875 визначено, що
спори, які виникають із правовідносин
за статтями 19, 20 цього Закону,
вирішуються Фондом соціального
захисту інвалідів або в судовому
порядку.

Фонд соціального захисту інвалідів,
його відділення мають право захищати
свої права та законні інтереси, у тому
числі в суді.

Згідно частин 1-3 статті 19 цього Закону,
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до статті 18 цього Закону,
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій, чи
до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально - економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Звіт складається роботодавцями щороку
і до 1 березня, наступного після
звітного періоду, подається або
надсилається рекомендованим листом за
місцем їх державної реєстрації
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів, як визначено у підпункті 2.1
пункту 2 Інструкції щодо заповнення
форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів", затвердженої наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 10.02.2007 року № 42,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 13.02.2007 року за № 117/13384.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 року № 70 "Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" затверджений Порядок подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.
Згідно з абзацом 3 пункту 2 зазначеного
Порядку інформація про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття.

ФОП ОСОБА_1 не було здійснено
реєстрацію у відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів та не
була подана звітність про зайнятість
та працевлаштування інвалідів.

20 березня 2014 року, територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Донецькій області було проведено
перевірку відповідача.

За результатами даної перевірки було
складено акт № 05-05-025/0016 від 20.03.2014 року,
яким встановлено порушення пункту 4
статті 79 Кодексу законів про працю
України та статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

При проведенні перевірки з питань
дотримання законодавства про
зайнятість населення та
працевлаштування інвалідів
встановлено, що середньооблікова
чисельність штату працівників за 2013
рік складає 7,75 осіб, середньорічна
заробітна плата штатного працівника
склала 6 300 гривень, протягом 2013 року
праця інвалідів не використовувалась,
ФОП ОСОБА_1 не зареєстрований в ДОВ
ФСЗІ, звіт за 2013 рік до ДОВ ФСЗІ не
надавався.

До ФОП ОСОБА_1 були застосовані
адміністративно-господарські санкції
за невиконання ним нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році в
розмірі 3 150 гривень.

Згідно статті 20 Закону № 875,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Пеня була нарахована відповідача за
період з 16.04.2014 року по 04.06.2014 року, тобто
за 50 діб.

З 15.04.2014 року ставка Національного
банку України встановлена у розмірі -
9,50%.

Станом на 4 червня 2014 року сума
нарахованої відповідачу пені склала
47,50 гривень.

Сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивачем правомірно нараховано ФОП
ОСОБА_1 суму
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 3 150 гривень та пеню в розмірі
47,50 гривень за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
згідно наданих розрахунків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

В матеріалах справи відсутні свідчення
про виконання відповідачем обов'язку,
передбаченого нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню необхідної кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, що надає позивачеві
можливість накладення на нього
адміністративно-господарських
санкцій.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення заявлених позивачем вимог
у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються

Керуючись статтями 18-20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», статтями 2-15, 17-18,
33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110,
121-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 року
розмірі 3 197,50 гривень - задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році в
сумі 3 197,50 гривень (три тисячі сто
дев'яносто сім) гривень 50 копійок, з
яких: адміністративно-господарські
санкції - 3 150 (три тисячі сто п'ятдесят)
гривень, пеня - 47 (сорок сім) гривень 50
(п'ятдесят) копійок, на р/р 0001 в
ГУДКСУ у Донецькій області, код ЄДРПОУ
ГУДКСУ у Донецькій області 38033949, МФО
834016, код платежу 50070000.

Постанова прийнята, складена і
підписана в нарадчій кімнаті 14 липня 2014
року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
(проголошення вступної та резолютивної
частин постанови), а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Бабіч С.І.