Справа № 2а-13899/11/2670
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м.
Київ К/800/35761/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.

Голяшкін О.В.

Логвиненко А.О.

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.03.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської
міської ради, КП "Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна" про зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Київської міської ради, КП "Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" та, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просив суд зобов'язати вчинити
наступні дії: відповідачу-2 привести
запис у реєстровій книзі №29668 у
відповідність з Договором
купівлі-продажу від 29.12.90р. та з написом
на договорі про державну реєстрацію
права власності позивача на нерухоме
майно, для чого в реєстрову книгу у
графі «Краткое содержание документа»
замість напису «Договор купли-продажи
удостоверенный Киевской
госнотконторой 29.12.1990 г. 3-5777, по
которому исполком Ленинского
райсовета продал ОСОБА_3 АДРЕСА_1 что
составляет 3793/100000 частей дома»
вписати: «Договор купли-продажи
удостоверенный Киевской
госнотконторой 29.12.1990 г. 3-5777, по
которому исполком Ленинского
райсовета продал ОСОБА_3 АДРЕСА_1, что
составляет 3793/100000 частей идеальной
доли дома)» та надати позивачу особисто
в руки під розписку завірену копію
виправленого запису в реєстровій
книзі; відповідача 1 на виконання
рішення суду виключити своїм рішенням
з державного і громадського
(комунального) житлового фонду і
вивести в приватний житловий фонд
домоволодіння як 3793/100000 частин АДРЕСА_1,
що належать позивачу і складаються з:
АДРЕСА_1 площею 53,1 кв. м, підвального
приміщення №84 літера А2 площею 28,7 кв. м,
- частини площі теплопункту,
сміттєзбірників і сараїв площею 2,85
кв.м, для чого дати розпорядження
Київській міській державній
адміністрації (виконавчому органу
Київської міської ради - КМДА) -
Головному управлінню комунальної
власності КМДА і підпорядкованому
Головному управлінню комунальної
власності КМДА Комунальному
підприємству «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на нерухоме
майно» виготовити і подати Київській
міській раді необхідні для виконання
рішення суду технічну документацію і
проект рішення Київської міської ради
та винести на виконання рішення суду
відповідне рішення, завірену копію
якого надати позивачу особисто в руки
під підпис; відповідача -1 дати
розпорядження Київській міській
державній адміністрації (виконавчому
органу Київської міської ради - КМДА) -
Головному управлінню комунальної
власності КМДА і підпорядкованому
Головному управлінню комунальної
власності КМДА Комунальному
підприємству «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на нерухоме
майно» підготувати і видати позивачу
необхідну документацію для оформлення
в Державній реєстраційній службі
України свідоцтва про право власності
на 3793/100000 частин ідеальної частки
будинку 1-3/5 по АДРЕСА_1 площею 53,1 кв. м,
підвального приміщення №84 літера А2
площею 28,7 кв. м, частини площі тепло
пункту, сміттєзбірників і сараїв
площею 2,85кв.м, Київській міській
раді на виконання рішення суду дати
розпорядження Київській міській
державній адміністрації (виконавчому
органу Київської міської ради - КМДА) -
Головному управлінню комунальної
власності КМДА на виконання «Положення
про порядок передачі квартир (будинків)
у власність громадян» видати наказ
Комунальному підприємству «Керуюча
дирекція» списати з балансу основної
діяльності і зняти з бухгалтерського
обліку виключене з державного і
громадського (комунального) житлового
фонду і виведене в приватний житловий
фонд домоволодіння як 3793/100000 частин
будинку АДРЕСА_1 площею 53,1 кв. м,
підвального приміщення №84 літера А2
площею28,7 кв. м, частини у площі
теплопункту, сміттєзбірників і сараїв
площею 2,85 кв. м, про що надати
позивачу особисто в руки під розписку
підтверджуючий документ; відповідачу -
1 внести зміни до п. 823 додатку 10 до
рішення VI сесії VI скликання Київської
міської №284/5096 від 02.12.2010 р. , вказавши
реальну частку будинку, що перебуває у
комунальної власності, про що надати
позивачу особисто в руки під розписку
повідомлення про внесення змін до
зазначеного пункту вказаного
документу; Київська міська рада
зобов'язана компенсувати позивачу
нестачу площі приміщення №84 літера А2
зазначеного будинку в розмірі 2,7 кв. м
наданням такої ж площі у рівноцінному
приміщенні, що перебуває у комунальній
власності, або виплатити справедливу
компенсацію по ціні відновної вартості
2,7 кв. м аналогічного приміщення на день
винесення рішення суду за згодою
позивача; встановити судовий
контроль за виконанням рішення суду;
відповідачам виконати рішення суду
протягом тридцяти днів з дня набуття
рішенням суду законної сили; Київській
міській раді і Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на нерухоме
майно наступного дня після закінчення
встановленого судом на виконання
рішення тридцятиденного строку, що
починається з дня набуття рішенням
суду законної сили, подати до суду
документально підтверджений звіт про
виконання судового рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.03.13 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 року,
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, ОСОБА_3 подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач на підставі
договору від 29.12.1990 року укладеного з
Ленінським райвиконкомом м. Києва
придбав у займану ним квартиру, яка
складається з 2-ох жилих кімнат,
загальною площею 53,1 кв.м., в т.ч. жилої 31,9
кв.м., що складає 3793/100000 частин
ідеальної долі будинку, та знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 затвердженого
Постановою Ради Міністрів Української
РСР від 19 травня 1989 р. N 142 Положення
про продаж громадянам у власність
квартир у будинках державного і
громадського житлового фонду, їх
утримання і ремонт, виконавчі комітети
місцевих Рад народних депутатів,
підприємства, об'єднання, організації
мають право продавати громадянам в
особисту власність займані ними
квартири в будинках державного і
громадського житлового фонду, а також
незаселені квартири в будинках, що
підлягають реконструкції або
капітальному ремонту. При цьому
предметом договору купівлі-продажу
може бути окрема квартира або
одноквартирний жилий будинок, крім
непридатних для проживання.

Пунктом 10 вищезазначеного Положення
було встановлено, що виконавчі
комітети місцевих Рад народних
депутатів, підприємства, об'єднання і
організації замовляють в органах
технічної інвентаризації необхідну
технічну документацію на квартиру
(будинок), яка намічається до продажу:
план квартири, складений після її
обстеження, та довідку про розмір її
ідеальної долі, що визначається
співвідношенням між загальною площею
даної квартири і загальною площею
будинку (без урахування вбудованих
приміщень).

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій відносно того, що чинним на
момент укладання договору та
виникнення права власності позивача
нормативним актом було врегульовано
значення терміну «ідеальна доля», який
вживався у нормативному акті, шляхом
роз'яснення порядку розрахунку цієї
долі.

Отже, у договорі, на підставі якого
виникло право власності позивача, мало
бути визначено співвідношенням між
загальною площею даної квартири і
загальною площею будинку (без
урахування вбудованих приміщень).

Нормативним актом, затвердженим
Постановою Ради Міністрів Української
РСР від 19 травня 1989 р. № 142 Положенням
передбачено чіткий порядок визначення
ідеальної долі, виходячи з двох
арифметичних значень площі - загальної
площі будинку без урахування
вбудованих приміщень та загальної
площі квартири.

З оціночного акта, який є додатком до
рішення виконкому міськради від
19.10.1990р. та затверджений рішенням
виконкому №587 від 22.10.1990р. вбачається,
що загальною площею будинку є 6335,1кв.м,
загальною площею квартир у будинку -
4254,5кв.м., площею вбудованого приміщення
- 1162,4кв.м. При цьому даний акт не містить
визначення загальної площі будинку без
вбудованого приміщення.

Співвідношення, зазначене у договорі
(3793/100000) дозволяє дійти висновку, що
загальною площею будинку (без
урахування вбудованих приміщень),
відносно площі квартири позивача (53,1) є
1399,93кв.м. (53,1/1399,93= 0,03793, або 3793/100000)
Проте, як було встановлено, така
загальна площа будинку не
підтверджується матеріалами справи.

У зв'язку з цим, є безпідставними доводи
позивача про те, що ним було придбано за
договором від 29.12.1990 року, окрім
нерухомого майна - квартири, ще й частку
прав відносно будинку в цілому.

Відсутність у договорі належного
визначення ідеальної долі, придбаної
позивачем, тобто визначення її як
співвідношенням між загальною площею
даної квартири і загальною площею
будинку (без урахування вбудованих
приміщень), унеможливлює аналіз
подальших посилань позивача на
придбання ним частки в будинку,
виникнення прав щодо майна, порушення
при реєстрації цього права та подальші
порушення права власності позивача.

Договір від 29.12.1990 року містить
визначення об'єкту продажу - займана
позивачем квартира, яка складається з
2-х житлових кімнат, загальною площею 53,1
кв.м., в тому числі житлової 31,9 кв.м.
Даний договір не містить жодних
посилань щодо придбання позивачем
інших прав відносно нерухомого майна.

Нормативний акт, яким регулювалося
питання придбання позивачем квартири -
затверджене Постановою Ради
Міністрів Української РСР від 19 травня
1989 р. № 142 Положення, також не
передбачав можливості виникнення
права власності на допоміжні
приміщення будинку, одночасно з
переходом права власності на квартиру.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України у справі за конституційним
зверненням ОСОБА_6 та інших громадян
про офіційне тлумачення положень
пункту 2 статті 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" та за конституційним поданням 60
народних депутатів України про
офіційне тлумачення положень статей 1,
10 цього Закону (справа про права
співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків) від 2
березня 2004 року, допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні і т. ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що судами попередніх інстанцій
зроблено правильний висновок, що
допоміжні приміщення є спільною
власністю громадян, які приватизували
квартири у багатоквартирному будинку,
а тому підстави для виділення цього
майна в натурі та реєстрації права
власності за позивачем - відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про відмову у задоволенні позову.

Касаційну скаргу належить відхилити,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.03.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: