Справа № 2а-6660/10/1370
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року м.
Київ К/800/3336/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Маринчак Н.Є.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Сокальському
районі Львівської області Державної
податкової служби (далі -ДПІ)

на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 15.11.2010

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2012

у справі № 2а-6660/10/1370

за позовом ДПІ

до державного підприємства
"Львіввугілля" (далі - Підприємство)

про стягнення податкового боргу.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04.08.2010 позов
задоволено; з Підприємства на користь
Державного бюджету України стягнуто
податковий борг у сумі 13 342 895 грн.

25.08.2010 названий суд видав виконавчий
лист на примусове виконання цієї
постанови.

ДПІ звернулася до Львівського
окружного адміністративного суду із
заявою про виправлення помилки у цьому
виконавчому листі, посилаючись на не
зазначення судом найменування та
місцезнаходження стягувача у
виконавчому провадженні, що слугувало
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження згідно з
постановою державного виконавця від
04.10.2010.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 15.11.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19.12.2012, у задоволенні зазначеної
заяви ДПІ відмовлено з посиланням на
відсутність у виконавчому листі
помилок при його оформленні та
відповідність спірного виконавчого
листа вимогам статті 19 Закону України
«Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із зазначеними
висновками судів, ДПІ звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові акти.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
дотримання судами процесуальних норм,
обговоривши доводи касаційної скарги,
Вищий адміністративний суд України не
вбачає підстав для задоволення
розглядуваних касаційних вимог з
урахуванням такого.

Відповідно до частин першої, другої
статті 259 Кодексу адміністративного
судочинства України виконавчий лист
має відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження".

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, або визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Отже, за змістом цього законодавчого
припису підлягають виправленню
допущені судом орфографічні,
стилістичні, пунктуаційні, арифметичні
помилки при оформленні виконавчого
листа, які впливають на можливість
виконання судового рішення.

Втім, як вірно зазначили суди, у
виконавчому листі від 25.08.2010 відсутні
відповідні недоліки. Вказаний
виконавчий документ цілком відповідає
змісту резолютивної частини рішення,
на виконання якого його видано, а саме -
постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 04.08.2010.

Посилання скаржника на
невідповідність розглядуваного
виконавчого листа вимогам статті 19
Закону України «Про виконавче
провадження» з огляду на відсутність у
ньому найменування та
місцезнаходження стягувача цілком
правомірно відхилені судами.

Так, статтею 19 названого Закону (у
редакції, що діяла на момент видач
виконавчого листа) у виконавчому
документі повинні бути зазначені: 1)
назва документа, дата видачі та
найменування органу, посадової особи,
що видали документ; 2) дата і номер
рішення, за яким видано виконавчий
документ; 3) найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по
батькові за його наявності для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за його
наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника за його
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші
відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, такі як дата і
місце народження боржника та його
місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;
4) резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання чинності рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Виконавчий документ має
бути підписаний уповноваженою
посадовою особою і скріплений
печаткою. Законом можуть бути
встановлені також інші додаткові
вимоги до виконавчих документів.

У даному разі податковий борг стягнуто
до Державного бюджету України.

Згідно з частиною першою статті 43
Бюджетного кодексу України при
виконанні державного бюджету і
місцевих бюджетів застосовується
казначейське обслуговування бюджетних
коштів. Центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Частинами четвертою, п'ятою статті 45
Бюджетного кодексу України
передбачено, що податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок і не можуть акумулюватися на
рахунках органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету (за
винятком установ України, які
функціонують за кордоном). Порядок
зарахування до державного бюджету
коштів, що отримуються установами
України, які функціонують за кордоном,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Податки і збори (обов'язкові
платежі) та інші доходи державного
бюджету визнаються зарахованими до
державного бюджету з дня зарахування
на єдиний казначейський рахунок.

Таким чином, податковий борг у процесі
примусового виконання постанови з
даної справи за розглядуваним
виконавчим листом має стягуватися на
єдиний казначейський рахунок в силу
прямої норми Закону.

А тому у даному разі зазначення інших
відомостей для ідентифікації
стягувача не вимагається, у зв'язку з
чим відсутність таких відомостей не
може розглядатися як перешкода для
примусового виконання рішення зі
спору.

З урахуванням викладеного касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючисьстаттями
220, 2201,223, 230, 231
КодексуадміністративногосудочинстваУ
країни, Вищийадміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргудержавної
податкової інспекції у Сокальському
районі Львівської області Державної
податкової служби відхилити, а ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 15.11.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2012 у
справі № 2а-6660/10/1370 залишити без змін.

Ухвала набираєзаконноїсилиз моменту
проголошення.

Головуючийсуддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова Н.Є. Маринчак