Справа № 872/6695/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2013 рокусправа № 811/230/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013 року по справі № 811/230/13-а за позовом
Приватного підприємства "Профіт-Ленд"
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Профіт-Ленд»
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби №
від 26.12.2012 р., яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 3 570,00 грн.
основного платежу та 893,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) та
№ від 26.12.2012 р., яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток в сумі 4 106,00 грн. основного
платежу. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що ним у ІІІ кварталі 2011
р. сформовано витрати та у липні 2011 р.
податковий кредит за господарськими
операціями з ПП
«Комплект-Сігма-Агроком» на підставі
належним чином оформлених податкових
та видаткових накладних, а висновки
податкового органу про нікчемність
правочинів укладених позивачем з ПП
«Комплект-Сігма-Агроком» є
необґрунтованими.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду 04 березня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Кіровоградська об'єднана
державної податкова інспекція
Кіровоградської області Державної
податкової служби звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову. Апелянт
зазначає, що судом першої інстанції не
прийнято до уваги доводи відповідача
про нікчемність договорів позивача з
його контрагентом, що укладені без мети
настання реальних наслідків.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибули, про причини неприбуття не
повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, у період
з 07 по 10 грудня 2012 року Кіровоградською
об'єднаною держаною податковою
інспекцією Кіровоградської області
Державної податкової служби проведено
документальну невиїзну позапланову
перевірку Приватного підприємства
«Профіт-Ленд» в частині правомірності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість та правомірності
декларування доходів та витрат з
податку на прибуток з приватним
підприємством
«Комплект-Сігма-Агроком» за період з
01.07.2011 року по 31.10.2011 року, за
результатами якої складено акт
№182/22-5/36977975 від 11.12.2012 року, та
встановлені порушення п.138.2, п.138.4 ст.138
Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 4 106,00 грн. за ІІІ квартал
2011 року та п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, п.2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р.
№996-ХІV, у зв'язку з чим підприємством
завищено суму податкового кредиту на
суму 3 570,00 грн. (а.с.9-15).На підставі акту
перевірки винесено спірні податкові
повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
протиправність спірних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

У відповідності до змісту п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, зокрема,
собівартості реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та
інших витрат.

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Таким чином, визначальним
фактором для формування витрат та
податкового кредиту платником податку
є подальше використання таких товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника
податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
одним із видів діяльності ПП
«Профіт-Ленд» є, зокрема, оптова
торгівля зерном, насінням та кормами
для тварин, інші види оптової торгівлі.
Так, на підтвердження реальності
укладання договорів поставки,
позивачем надано додаток №1 до акту
виконаних робіт від 31.07.2011 р. згідно
договору №27/07-10 від 27.07.2010 р., наведено
перелік покупців з якими ПП
«Профіт-Ленд», за посередництвом ПП
«Комплект-Сігма-Агроком», укладено
договори поставки (а.с.14, 15-125). Усі
договори поставки укладені ПП
«Профіт-Ленд» зі СТОВ «Мир», ТОВ
«Степова Мрія», ВАТ «Мар'янівське»,
СТОВ «Агрофірма «Союз», СТОВ
«Нововознесенська», СТОВ «АФ «Маяк»,
СФГ «Дапринда С.М.», ТОВ «Степове», ФГ
«ОМІ», ФГ «Нектар», ФГ «Гончаров»
містять посилання на те, що вони
укладені в результаті надання
маркетингових послуг ПП
«Комплект-Сігма-Агроком» згідно
договору №27/07-10 від 27.07.2010 р. від 31.07.2011 р.
(п.п.11.1 Договорів) (а.с.65-86).

Крім того, матеріали справи містять
відповіді СТОВ «Мир», ТОВ «Степова
мрія», ВАТ «Мар'янівське», СТОВ
«Агрофірма «Союз», СТОВ
«Нововознесенська», СТОВ «АФ «Маяк»,
СФГ «Дапринда С.М.», ТОВ «Степове», ФГ
«ОМІ», ФГ «Нектар» на запити суду, якими
підтверджено укладання договорів
поставки за посередництвом ПП
«Комплект-Сігма-Агроком» (а.с.161, 163, 165,
170, 172, 174, 176, 178, 181, 183).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суд першої
інстанції щодо того, що витрати,
понесені позивачем за господарськими
операціями з ПП
«Комплект-Сігма-Агроком» щодо
придбання маркетингових послуг
безпосередньо пов'язані з
господарською діяльністю ПП
«Профіт-Ленд».

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1. ст.139
Податкового Кодексу України не
включаються до складу витрат, зокрема,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.6 ст.198.6 Податкового кодексу
України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. При
цьому в пункті 198.2 зазначеної статті
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
із банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у Податковому
кодексі України передбачено єдину
підставу для формування складу валових
витрат та податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку - покупця
належно оформленої та виданої
податкової накладної.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач сформував валові витрати та
податковий кредит на підставі належно
оформлених податкової накладної та
акту здачі-прийняття робіт (надання
послуг), виданих йому контрагентом у
перевіряємому періоді. При цьому, ПП
«Комплект-Сігма-Агроком» на момент
виписки податкової накладної було
зареєстроване платником податку на
додану вартість, що не заперечується
відповідачем, а тому, відповідно до
вимог п. 201.8 та п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України мали обов'язок
виписувати податкові накладні.

Щодо посилань відповідача на вчинення
позивачем правочинів, які не
спрямовані на настання реальних
наслідків, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до презумпції
правомірності правочину всі укладені
між сторонами правочини є чинними, якщо
їх недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемні правочини). В усіх
інших випадках питання про недійсність
правочину має бути встановлено судом
на підставі заяви зацікавленої особи
після повного та всебічного розгляду
питання про недійсність такого
правочину. Про недійсність правочини
ухвалюється судове рішення.

Так, виходячи з аналізу приписів
Податкового кодексу України, даним
законом не передбачена можливість
визначення податковим органом
правочину нікчемним під час проведення
перевірки суб'єкта господарювання на
підставі припущень, що відповідні
господарські операції проведені з
певними контрагентами було здійснено
без наміру створення правових
наслідків. Адже, в окремому випадку,
факт недійсності правочину може бути
встановлено рішенням суду. Крім того,
відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу
України, фіктивний правочин визнається
недійсним судом. При цьому фіктивним
правочином є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлюються цим правочином.
Натомість у даному випадку
відповідачем не були надані відповідні
судові рішення щодо визнання укладених
правочинів недійсними.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо протиправності спірних
податкових повідомлень-рішень; доводи
апеляційної скарги висновки суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013 року по справі № 811/230/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013 року по справі № 811/230/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай