Справа № 809/2209/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р.
Справа № 809/2209/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.

за участю секретаря судового
засідання - Куриша Р.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Управління
Міністерства внутрішніх України в
Івано-Франківській області, Левченка
В.С.,

представника відповідача - Управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області, Бурчаковської Т.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до відповідача: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області,
Управління Державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області

про визнання протиправним та
скасування наказу від 12.06.2014 року № 314
о/с в частині звільнення з органів
внутрішніх справ, поновлення на посаді
та стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

07.07.2014 року ОСОБА_4 (надалі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області (надалі -
відповідач, УМВС України в
Івано-Франківській області) про
визнання протиправним та скасування
наказу від 12.06.2014 року № 314 о/с в частині
звільнення з органів внутрішніх справ,
поновлення на посаді та стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивував тим, що
оскаржуваним наказом позивача
звільнено з органів внутрішніх справ
відповідно до пункту «є» статті 63
«Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України» за
порушення дисципліни. Вважає даний
наказ незаконним, оскільки службове
розслідування відносно нього за фактом
порушення Присяги працівника органів
внутрішніх справ проведено з грубим
порушенням вимог статті 14 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»,
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, а саме
звільнення відбулося без попереднього
застосування до позивача будь-якого
дисциплінарного стягнення, зокрема,
догани чи попередження. Крім того,
позивача не ознайомлено із наказом про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, пояснень щодо
дисциплінарного проступку не отримано.

Згідно ухвали Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
21.07.2014 року залучено Управління
Державної автомобільної інспекції
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області (надалі - УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області) як другого
відповідача.

У судовому засіданні представник
позивач позов підтримав у повному
обсязі з мотивів, викладених у позовній
заяві. Просив позов повністю
задовольнити.

Представник відповідача - УМВС України
в Івано-Франківській області у
судовому засіданні проти позову
заперечив з мотивів, викладених в
письмовому запереченні на позов. Суду
пояснив, що позовні вимоги є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення. Вказав, що позивача
звільнено за порушення дисципліни. В
ході проведення службового
розслідування встановлено, що
позивачем не виконано наказ
Міністерства внутрішніх справ України
від 18.05.2014 року № 488/Дск «Про
відрядження працівників
Державтоінспекції до Харківської
області», чим грубо порушено статті 1, 2,
7 Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівника органів внутрішніх справ,
пунктів 1.1, 2.2, 2.3, 2.5 розділу ІІІ Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155.
За вказане порушення ОСОБА_4 згідно
наказу наказ УМВС України в
Івано-Франківській області від 05.06.2014
року № 708 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення.
Вказаний наказ і був підставою для
видання оскаржуваного наказу від 12.06.2014
року. Звернув увагу суду, що службове
розслідування відносно позивача
відповідачем проведено у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Просив в задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача - УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
проти позову заперечила. Суду пояснила,
що позивач обіймав посаду інспектора
ДПС першого взводу роти ДПС ДАІ
підпорядкованої УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області, яке і
виплачувало йому грошове забезпечення.
На запитання суду вказала, що
начальником УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області наказ про
відрядження позивача до Харківської
області не видавався.

Вислухавши представника позивача,
представників відповідачів,
дослідивши наявні та подані докази, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 23.02.2004 року
згідно наказу УМВС України в
Івано-Франківській області № 12 о/с від
23.03.2003 року прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ.

08.06.2004 року ОСОБА_4 склав присягу
працівника органу внутрішніх справ
України (а.с.53).

За останнім місцем служби позивач
перебував на посаді інспектора
дорожно-патрульної служби першого
взводу роти дорожно-патрульної служби
ДАІ підпорядкованої УДАІ УМВС України
в Івано-Франківській області в званні
старшого сержанта міліції.

Наказом начальника УМВС України в
Івано-Франківській області від 12.06.2014
року № 314 о/с старшого сержанта міліції
ОСОБА_4 звільнено з посади інспектора
дорожно-патрульної служби першого
взводу роти дорожньо-патрульної служби
ДАІ підпорядкованої УДАІ УМВС України
в Івано-Франківській області за
порушення службової дисципліни за
пунктом «є» статті 63 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ з 12.06.2014 року (а.с.41).

Не погоджуючись із даним наказом від
12.06.2014 року № 314 о/с в частині звільнення
його з органів внутрішніх справ,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про
міліцію» встановлено, що порядок та
умови проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Так, пунктом 10 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року № 114, особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ користуються всіма
соціально-економічними, політичними та
особистими правами і свободами,
виконують усі обов'язки громадян,
передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Статтею 1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» передбачено,
що службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 цього Закону визначено, що в
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу входить,
зокрема,: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; поважати людську
гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики; стійко
переносити всі труднощі та обмеження,
пов'язані зі службою; сприяти
начальникам у зміцненні службової
дисципліни, забезпеченні законності та
статутного порядку.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що дисциплінарний
проступок це невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно положень статті 5 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Згідно статті 14 даного Закону з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування (частина 1).

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць (частина 2).

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника (частина 3).

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України
(частина 4).

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення (частина 5).

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ (частина 6).

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з
наказу(частина 8).

Судом встановлено, що підставою для
видачі оскаржуваного наказу слугували
наказ УМВС України в
Івано-Франківській області від 05.06.2014
року № 708 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників УМВС України в
Івано-Франківській області» (а.с.39-40) та
висновок службового розслідування за
фактом порушення присяги працівника
ОВС окремими працівниками УДАІ УМВС
від 05.06.2014 року (а.с.42-48).

Згідно з висновком службового
розслідування від 05.06.2014 року
встановлено, на виконання наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 18.05.2014 року № 488/ДСК «Про
відрядження працівників
Державтоінспекції до Харківської
області» для виконання завдань,
визначених Законом України «Про
боротьбу з тероризмом» та несення
служби по охороні громадського порядку
в районах проведення
антитерористичної операції, УМВС
України в Івано-Франківській області
було підготовлено проект наказу «Про
відрядження працівників
Державтоінспекції до м. Харків» (а.с.42,
54).

Відповідно до проекту наказу УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
до Харківської області відряджались
терміном на 32 (тридцять дві) доби, з 31
травня по 01 липня 2014 року, десять
працівників, в тому числі і старший
сержант міліції ОСОБА_4, інспектор
першого взводу роти ДПС ДАІ при УМВС
(а.с.55-56).

Однак, станом на 30.05.2014 року окремі
працівники міліції, зокрема, і старший
сержант міліції ОСОБА_4, письмово у
своїх рапортах, відмовилися від
несення служби по охороні громадського
порядку в районах проведення АТО.

Опитаний у ході службового
розслідування інспектор першого
взводу роти ДПС ДАІ при УМВС, старший
сержант міліції ОСОБА_4 пояснив, що
29.05.2014 року о 20:00 год. керівництвом
першого взводу роти ДПС ДАІ в усній
формі було повідомлено, що на 10 днів
потрібно їхати в Донецьку область для
супроводу автотранспорту, на що він
погодився, однак свою сім'ю не
повідомив. Коли він приїхав додому,
дружина, дізнавшись про відрядження, не
погодилась з ним. Через деякий час він
почув про трагічні події, які трапилися
в Донецькій області з працівниками
УМВС України в Івано-Франківській
області (а.с.43, 45, 50).

30.05.2014 року ОСОБА_4 подав начальнику
УДАІ УМВС України в Івано-Франківській
області Ковальчуку Я.І. рапорт, у якому
пояснив, що не готовий їхати у
відрядження за сімейними обставинами
та погіршенням здоров'я (а.с.49).

В ході службового розслідування
встановлено, що позивач з 30.05.2014 року по
05.06.2014 року в лікарню з поліклінікою СМЗ
УМВС не звертався (а.с.47).

За результатами службового
розслідуванням за фактом порушення
службової дисципліни окремими
працівниками УМВС встановлено, що
інспектор першого взводу роти ДПС ДАІ
при УМВС, старший сержант міліції
ОСОБА_4, відмовившись виконувати наказ
Міністерства внутрішніх справ України
від 28.05.2014 року № 488/ДСК, грубо порушив
статті 1, 2, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
Присяги працівника органів внутрішніх
справ, пунктів 1.1, 2.2, 2.3, 2.5 розділу ІІІ
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 року № 155.

Відповідно пункту 2 Висновку
службового розслідування від 05.06.2014
року за порушення вищевказаних актів
інспектор першого взводу роти ДПС ДАІ
при УМВС, старший сержант міліції
ОСОБА_4 підлягає звільненню з органів
внутрішніх справ України за порушення
дисципліни.

На виконання вимог статті 14 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»
наказом УМВС України в
Івано-Франківській області від 05.06.2014
року № 708 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників УМВС України в
Івано-Франківській області» позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ за
порушення дисципліни (а.с.39-40).

Частиною 5 статті 18 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» встановлено,
що такі дисциплінарні стягнення як,
зокрема, звільнення з органів
внутрішніх справ, вважається виконаним
після видання наказу по особовому
складу.

Внаслідок чого, УМВС України в
Івано-Франківській області і було
видано оскаржуваний наказ від 12.06.2014
року № 314 о/с в частині звільнення
позивача з органів внутрішніх справ.

У судовому засіданні встановлено, що
УМВС України в Івано-Франківській
області наказ від 05.06.2014 року № 708 в
порушення вимог частини 8 статті 14
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України» не було доведено до відома
позивача. Доказів протилежного
представником УМВС України в
Івано-Франківській області суду подано
не було.

Судом з'ясовано, що 05.06.2014 року позивач
перебував на службі. Дана обставина
також не заперечувалася
представниками відповідачів.

Частиною 2 статті 72 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи позивача з приводу того, що до
накладення дисциплінарного стягнення
від нього не витребувано письмові
пояснення щодо допущеного ним
порушення не відповідають дійсності,
оскільки у матеріалах справи наявні
пояснення позивача від 05.06.2014 року
(а.с.50).

При цьому судом встановлено, що
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни, яка виразилася у
невиконання наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 28.05.2014
року № 488/ДСК "Про відрядження
працівників Державтоінспекції до
Харківської області".

Згідно даного наказу для виконання
завдань, визначених Законом України
«Про боротьбу з тероризмом», та несення
служби по охороні громадського порядку
в районах проведення
антитерористичної операції наказано
начальникам ГУМВС України у Львівській
області, УМВС України у Волинській,
Житомирській, Івано-Франківській та
Тернопільській областях у період з 01
червня по 30 червня 2014 року відрядити до
ГУМВС України в Харківській області по
10 досвідчених, патріотично
налаштованих працівників ДПС ДАІ на
службових транспортних засобах із
розрахунку три співробітники на один
патрульний автомобіль та старшого
групи, забезпечивши кожного працівника
ДАІ, що відряджається, табельною та
автоматичною вогнепальною зброєю,
боєприпасами до неї згідно з нормами
належності, спеціальними засобами
індивідуального захисту та активної
оборони (бронежилети та захисні
шоломи), форменим та камуфляжним
одягом, службовою документацією,
коштами на відрядження відповідно до
вимог законодавства, а службові
автомобілі - паливно-мастильними
матеріалами в достатній кількості, у
тому числі для забезпечення
супроводження (а.с.54).

Вказаний наказ Міністерства
внутрішніх справ України №488/ДСК від
28.05.2014 року передбачає розпорядчий
індивідуальний припис по організації
та здійсненню відрядження працівників,
що адресований начальникам ГУМВС
України у Львівській області, УМВС
України у Волинській, Житомирській,
Івано-Франківській та Тернопільській
областях, а отже висновки відповідача -
УМВС України в Івано-Франківській
області про невиконання позивачем
даного наказу не відповідають
дійсності, оскільки такий наказ не
містить індивідуальних приписів,
обов'язкових до виконання позивачем.

Водночас судом з'ясовано, що на
виконання наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 28.05.2014
року № 488/ДСК УМВС України в
Івано-Франківській області було
підготовлено проект наказу «Про
відрядження працівників
Державтоінспекції до м. Харків», яким
наказано УДАІ (ОСОБА_6) відрядити до
Харківської області, терміном на 32
(тридцять дві) доби, з 31 травня по 01
липня 2014 року, десять працівників, в
тому числі і позивача.

Вказаний проект наказу не був
реалізований та начальником УМВС
України в Івано-Франківській області
не виданий.

За таких обставин, судом встановлено,
що будь-якого розпорядження,
адресованого позивачу на відбуття у
відрядження відповідачем - УМВС
України в Івано-Франківській області
прийнято не було, і як наслідок,
позивачем не порушено надані йому
накази та розпорядження, а також не
порушено службової дисципліни.

Представник відповідача - УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області у
судовому засіданні також вказала, що
начальником УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області наказ про
відрядження позивача до Харківської
області не видавався.

Крім того, судом з"ясовано, що з 31.07.2014
року по 02.06.2014 року позивач перебував на
лікуванні, що підтверджується довідкою
№ 241 Калуського міського центру
первинної медико-санітарної допомоги
(а.с.51).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що наказ УМВС України в
Івано-Франківській області від 12.06.2014
року № 314 о/с в частині звільнення
ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ
прийнято в порушення вимог Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»,
тобто необґрунтовано, без урахування
всіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення. А відтак, позовна
вимога щодо його скасування підлягає
до задоволення.

Представник відповідача - УМВС України
в Івано-Франківській області у
судовому засіданні зазначив, що
керівництвом першого взводу роти ДПС
ДАІ в усній формі дано наказ позивачу
про вибуття ним у відрядження до
Харківської області, а отже такий наказ
підлягав обов'язковому виконанню
останнім. Письмова форма наказу не
обов'язкова в силу приписів статті 4
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України».

Доводи представника відповідача - УМВС
України в Івано-Франківській області з
цього приводу суд не приймає до уваги з
огляду на наступне.

Так, статтею 4 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» визначено,
що наказ є формою реалізації службових
повноважень особи начальницького
складу, згідно з якими визначаються
мета і предмет завдання, строк його
виконання та відповідальна особа, якій
належить його виконати (частина 1).

Накази можуть даватись як в усній, так і
в письмовій формі (частина 2).

Відповідно до частини 4 пункту 21
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, особи
рядового і начальницького складу
зобов"язані проходити службу там, де це
викликано інтересами служби і
обумовлено наказами прямих
начальників.

У своїх письмових поясненнях від 05.06.2014
року позивач зазначив, що 29.05.2014 року о
20:00 год. керівництвом першого взводу
роти ДПС ДАІ в усній формі повідомлено
його про вибуття у відрядження у
Донецьку область, терміном на 10 днів,
для супроводу автотранспорту, тоді як
наказ Міністерства внутрішніх справ
України від 28.05.2014 року № 488/ДСК
передбачає відрядження працівників
Державтоінспекції до Харківської
області.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
Інструкція з діловодства в системі
Міністерства внутрішніх справ України,
затверджена наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 23.08.2012
року № 747, встановлює обов'язковий для
виконання в структурних підрозділах
апарату Міністерства внутрішніх справ
України, головних управліннях,
управліннях МВС України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, на залізницях (далі -
ГУМВС, УМВС), органах та підрозділах
внутрішніх справ, науково-дослідних
установах, вищих навчальних закладах
МВС, підприємствах, установах,
організаціях, що належать до сфери
управління МВС (далі - ОВС, органи
внутрішніх справ), порядок підготовки,
обліку, зберігання, використання та
знищення документів, справ, видань, що
не містять секретних відомостей (пункт
1.1).

Згідно підпункту 2.6.19 пункту 2.6 цієї
Інструкції обов'язковій реєстрації
підлягають документи, одержані від
вищих органів державної влади,
найважливіші внутрішні документи
(накази, рішення, протоколи колегії,
нарад, доповідні записки, інструкції,
положення, правила, методичні
рекомендації тощо), а також пропозиції,
заяви, звернення громадян, запити на
інформацію (крім анонімних).

Підпунктом 2.6.1 пункту 2.6 даної
Інструкції встановлено, що реєстрація
документа - це здійснення запису
облікових даних про документ за
встановленою реєстраційною формою,
яким фіксується факт створення,
відправлення або одержання документа
шляхом проставляння на ньому
реєстраційного індексу з подальшим
записом у зазначених формах необхідних
відомостей про документ.

Реєстрація документів провадиться з
метою забезпечення їх обліку, контролю
за виконанням і оперативним
використанням наявної в документах
інформації.Реєструються документи
незалежно від способу їх доставки,
передачі чи створення.

Основним принципом реєстрації
документів є однократність. Кожний
документ реєструють лише один раз:
вхідні - у день надходження або не
пізніше наступного робочого дня, якщо
він надійшов у неробочий час;
створювані - у день підписання або
затвердження. (підпункт 2.6.2).

Реєстрації підлягають зовнішні і
внутрішні документи, що потребують
обліку, виконання і використання з
довідковою метою (розпорядчі, планові,
звітні, обліково-статистичні,
бухгалтерські, фінансові тощо)
(підпункт 2.6.3).

Під час реєстрації документа надається
умовне позначення - реєстраційний
індекс, який оформлюється відповідно
до пункту 2.5.3 цієї Інструкції (підпункт
2.6.4).

Документи реєструються за групами
залежно від назви виду, автора і змісту
документів. Окремо реєструються,
зокрема, накази про відрядження та
накладання стягнень (підпункт 2.6.24).

Крім того, Інструкція з оформлення
документів у системі МВС, затверджена
наказом Міністерства внутрішніх справ
України № 650 від 27.07.2012 року,
встановлює: склад реквізитів
документів; вимоги до змісту і
розташування реквізитів документів;
вимоги до бланків та оформлення
документів; вимоги до документів, які
виготовляють за допомогою
друкувальних засобів.

Вимоги цієї Інструкції поширюються на
організаційно-розпорядчі документи
(далі - документи) - накази, доручення,
положення, рішення, протоколи, акти,
листи тощо, які створюються в
результаті діяльності органів і
підрозділів внутрішніх справ,
навчальних закладів, науково-дослідних
установ, підприємств, установ і
організацій, що належать до сфери
управління МВС** (абзац 1 розділу 1).

Пунктом 3.14 даної Інструкції
закріплено, що документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назву
організації, назву виду документа,
дату, реєстраційний індекс документа,
заголовок до тексту документа, текст
документа, відмітку про наявність
додатків, підпис, гриф погодження
документа, візи документа та відбиток
печатки органу внутрішніх справ.

Додатком 1 до пункту 3.17 вказаної
Інструкції передбачено, що наказ має
такі реквізити: зображення Державного
Герба України, герба Автономної
Республіки Крим; назва Міністерства,
організації вищого рівня; назва
організації; назва виду документа
(Наказ); дата документа; місце складання
або видання документа; реєстраційний
індекс документа; заголовок до тексту
документа; текст документа; візи
документа; підпис.

Як правило, текст наказу складається з
двох частин: констатуючої і
резолютивної.

У констатуючій частині викладають
причини й обставини, що зумовили
видання даного наказу, зазначають його
мету і завдання, дають оцінку існуючого
стану справ. Зазначена частина може
починатися із слів "На виконання", "З
метою" тощо. Якщо документ видається на
підставі іншого розпорядчого
документа, у констатуючій частині
зазначаються назва виду цього
документа, його автор, дата, номер та
заголовок. Цю частину наказу
викладають стисло, торкаючись лише тих
питань, щодо яких будуть приписи в
резолютивній частині.

Основною в наказі є резолютивна
частина, в якій викладають суть
документа. Вона починається словом
"НАКАЗУЮ" і містить конкретні приписи
щодо виконання завдань: визначено
заходи для виконання поставлених у
наказі завдань, виконавців цих заходів,
їх права і обов'язки, строки виконання,
форми та методи роботи тощо.

Виходячи з цього, є обов'язковою
письмова форма наказу про відрядження
працівника органів внутрішніх справ
для несення ним служби там, де це
викликано інтересами служби, в тому
числі і для відрядження позивача до
Харківської області для несення служби
по охороні громадського порядку в
районах проведення антитерористичної
організації.

Відповідно до абзацу 1 пункту 24
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року за № 114, у
разі незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

Суд, дійшовши висновку про
протиправність звільнення позивача із
займаної посади та з органів
внутрішніх справ України, вважає за
необхідним поновити ОСОБА_4 на посаді,
яку від обіймав на момент звільнення -
інспектора дорожньо патрульної служби
першого взводу роти ДПС ДАІ
підпорядкованої УДАІ УМВС України в
Івано-Франківській області.

Згідно абзацу 2 пункту 24 згаданого
Положення у разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

У судовому засіданні представник УДАІ
УМВС України в Івано-Франківській
області вказала, що грошове
забезпечення позивачц виплачувало
УДАІ УМВС України в Івано- Франківській
області.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про те, що позовна вимога про
стягнення з відповідача УМВС України в
Івано-Франківській області на користь
позивача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу підлягає до
часткового задоволення.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1
статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України серед іншого,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць;
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

За таких обставин, поновлення ОСОБА_4 на
посаді та стягнення в його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за один місяць з 12.06.2014 року до
12.07.2014 року підлягає негайному
виконанню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати наказ Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області від 12.06.2014
року № 314 о/с в частині звільнення
ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_4 на посаді інспектора
дорожньо-патрульної служби першого
взводу роти дорожньо-патрульної служби
Державної автомобільної інспекції
підпорядкованої Управлінню державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області.

Зобов"язати Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області
нарахувати та виплати ОСОБА_4 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
12.06.2014 року по час фактичного
поновлення на посаді.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Допустити до негайного виконання
постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_4 на посаді та стягнення в його
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць з
12.06.2014 року до 12.07.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач І.А.

Постанова складена в повному
обсязі 01.08.2014 року.