Справа № 202/29590/13-а (2-а/0202/118/2013)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2014 рокусправа № 202/29590/13-а
(2-а/0202/118/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної у м. Діпропетровську
ради

на постанову Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
02 жовтня 2013 року за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Індустріальної
районної у м. Діпропетровську ради про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у м.
Діпропетровську ради (далі -
відповідач) про визнання дій щодо
нарахування та виплати сум державної
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку за
період з 01 січня 2013 року по 24 липня 2013
року в іншому розмірі ніж передбачено
ст. 43 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» від 18 січня 2001
року - неправомірними та зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
мені щомісячну допомогу по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку за період з 01 січня 2013 року по 24
липня 2013 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб встановленого з 01
січня 2013 року - 1147 грн. та зобов'язання
виплатити різницю між нарахованими та
виплаченими сумами.

Постановою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня
2013 року позовні вимоги були задоволені.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржуване рішення та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
позивач згідно свідоцтва про
народження є матір'ю ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) у
зв'язку з чим перебуває у відпустці по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку.

Позивач є застрахованою особою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
перебуває на обліку відповідача де
отримує грошову допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку працюючим жінкам у розмірі 130.00

грн. на кожну дитину окремо, що
підтверджується довідкою відповідача
від 31 травня 2013 року, яка міститься в
матеріалах справи (а.с.9-10).

Не погоджуючись з рішенням відповідача
щодо здійснення нарахування та виплати
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку працюючим жінкам у розмірі 130.00
грн. на кожну дитину окремо, позивач
звернулась до суду з даним позовом.

Отже, предметом даного спору є
нарахування та виплата допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, меншому, ніж
визначено статтею 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням"

Аналіз правових норм, що регулюють
спірні правовідносини, свідчить про те,
що до 1 січня 2008 року, тобто, до набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися як
Законом України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада
1992 (далі- Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) так і Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі- Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
детиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом. При
цьому, будь-яких обмежень щодо розміру
вказаної допомоги норма Закону не
містила, та не визначала будь-якого
іншого порядку щодо призначення
вказаної допомоги.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III, а
саме: діюстатті 13 Закону № 2811-ХІІ з 01
січня 2008 року поширено і на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
виключено статті 40-44.

В той же час, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано неконституційними
положення пункт 25 розділу II Закону №
107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІІ Закону
№ 107-VI було передбачено, що розділ II
цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що
з 01 січня 2009 року відновлено дію
вищезазначених положень Закону № 2240-III,
у тому числі, і статті 43 цього Закону,
приписи якої мали б бути застосовані
Відповідачем при нарахуванні у 2011 році
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку, адже даною
нормою Закону чітко визначено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму.

Правлінням Фонду у 2011, 2012 роках
будь-яких рішень щодо визначення
розміру указаної допомоги не
приймалось.

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» № 2857 від 23.10.2010 та «;
Про Державний бюджет України на 2012 рік»
№ 4282 від 22.12.2011 року не містять
будь-яких положень щодо розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ або
делегування повноважень по визначенню
такого розміру Кабінету Міністрів
України.

За таких обставин допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має надаватися
застрахованій особі у розмірі,
визначеному ст. 43 Закону № 2240-ІІІ, а
саме - у розмірі прожиткового мінімуму.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
відповідач при нарахуванні та виплаті
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому, ніж визначено ст. 43
Закону України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
діяв неправомірно та з порушенням норм
матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду першої
інстанції, не можуть бути підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення відповідно до
ст.202 КАС України.

Враховуючи вищезазначене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про залишення апеляційної скарги без
задоволення, а ухвали суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 197, 199, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у м.
Діпропетровську ради - залишити без
задоволення.

Постанову Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко