Справа № 825/617/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/617/14
( у 2-х томах) Головуючий у 1-й
інстанції: Смірнова О.Є.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Карпушова О.В. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Козелецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 04
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Остерський промкомбінат" до
Козелецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Остерський промкомбінат» звернувся
до Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Козелецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, в якому просив
визнати податкові повідомлення -
рішення № від 13.11.2013 року та №
від 13.11.2013 року Козелецької ОДПІ
ГУ Міндоходів у Чернігівській області
про визначення ТОВ «Остерський
промкомбінат» податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 267201,25 грн. та податку на додану
вартість в розмірі 219314,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Козелецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Чернігівській
області - залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року - без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
реальне здійснення господарських
операцій за договорами купівлі -
продажу, укладених позивачем з ТОВ
«Євростиль ЛТД», факт виконання
договорів підтверджується належним
чином оформленими податковими
накладними, видатковими накладними,
товарно - транспортними накладними, що
підтверджує факт переміщення товару
від продавця до покупця, оборотно -
сальдовими відомостями по рахунку 631 та
201, що підтверджує прийняття позивачем
товару та відображення даної операції
в бухгалтерському обліку, факт оплати
за отримані послуги підтверджується
платіжними дорученнями з відмітками
банку про їх виконання, у матеріалах
справи наявні докази подальшої
реалізації придбаного товару, а отже
використання його у власній
господарській діяльності.
Відповідачем, натомість єдиною
підставою для визнання укладених угод
нікчемними та, відповідно, порушення
позивачем норм ПК України є посилання
на неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента позивача та допити
директора контрагента позивача, що є
порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Остерський
промкомбінат» (код ЄДРПОУ - 02972552)
зареєстровано в якості юридичної особи
28.07.1999 року.

Працівниками Козелецької ОДПІ на
підставі направлення від 14.10.2013 року №
80, наказу від 07.10.2013 року № 191,
відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст.
75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 78.2 ст. 78, ст. 82
Податкового кодексу України проведена
позапланова виїзна перевірка ТОВ
«Остерський промкомбінат» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства при
здійсненні господарських операцій з
контрагентом ТОВ «Євростиль ЛТД» за
період з 01.04.2012 року по 31.01.2013 року, за
результатами якої складено акт від
25.10.2013 року № 180/22-011/02972552 (а.с. 11-37 т. 1).

У вищезазначеному акті перевірки
встановлено порушення позивачем вимог
чинного законодавства, в тому числі:

- п. 198.2, п. 198.6. ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет на загальну суму 219314,00
грн., а саме: у квітні 2012 року на суму
29256,00 грн., за червень 2012 року на суму
25737,00 грн., за липень 2012 року на суму 16928,00
грн., за серпень 2012 року на суму 30130,00
грн., за вересень 2012 року на суму 26335,00
грн., за жовтень 2012 року на суму 23920,00
грн., за листопад 2012 року на суму 30576,00
грн., за грудень 2012 року на суму 20700,00
грн., за січень 2013 року на суму 15732,00 грн.;

- п. 138.2 Податкового кодексу України, в
результаті чого ТОВ «Остерський
промкомбінат» занижено податок на
прибуток на загальну суму 213761,00 грн., у
тому числі за ІІ квартал 2012 року на суму
57743,00 грн.; за ІІІ квартал 2012 року на суму
77063,00 грн.; за IV квартал 2012 року на суму
78956,00 грн.

Не погоджуючись з висновками
перевіряючих, вказаними в
вищезазначеному акті перевірки, ТОВ
«Остерський промкомбінат» було подано
заперечення від 31.10.2013 року № 31/10 до
акта позапланової виїзної перевірки
від 25.10.2013 року № 180/22-011/02972552 (а.с. 38-47 т. 1).

Позивачем було отримано відповідь щодо
розгляду заперечень від 31.10.2013 року №
31/10, якою у задоволенні заперечень
фактично було відмовлено та зазначено
про правомірність висновків,
викладених в акті перевірки від 25.10.2013
року № 180/22-011/02972552 (а.с. 48-66 т. 1).

За результатом перевірки та на
підставі висновків, викладених в Акті
перевірки Козелецькою ОДПІ винесено
податкові повідомлення-рішення:

- від 13.11.2013 № , яким позивачу
визначено податкове зобов'язання по
податку на прибуток в розмірі 213761,00 грн.
за основним платежем та 53440,25 грн. за
штрафними санкціями (а.с. 67 т. 1);

- від 13.11.2013 року № , яким позивачу
визначено податкове зобов'язання по
податку на додану вартість в розмірі
219314,00 грн. за основним платежем та 54828,50
грн. за штрафними санкціями (а.с. 161 т. 1).

Вважаючи податкові повідомлення -
рішення, винесені контролюючим органом
протиправними, позивач звернувся до
суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

У відповідності до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п . 198.1 та 198.2 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.4 ПК України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту,
відповідно до п. 198.6 ПК України, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Статтями 3 та 9 Закону України від 16.07.1999
року №996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
встановлено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством та на даних
якого ґрунтується, зокрема, податкова
звітність. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій визначено первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Так, з матеріалів справи вбачається, у
перевіряємому періоді ТОВ «Остерський
промкомбінат» мав господарські
взаємовідносини з контрагентом - ТОВ
«Євростиль ЛТД» (код ЄДРПОУ-35095726).

Так, між позивачем та ТОВ «Євростиль
ЛТД» за період з 01.04.2012 року по 31.01.2013
року укладено такі договори:

- договір купівлі-продажу від 02.04.2012
року (а.с. 219 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 11.04.2012
року (а.с. 220 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 27.04.2012
року (а.с. 221 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 05.06.2012
року (а.с. 222 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 13.06.2012
року (а.с. 223 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 25.06.2012
року (а.с. 224 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 02.07.2012
року (а.с. 225 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 16.07.2012
року (а.с. 226 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 06.08.2012
року (а.с. 227 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 14.08.2012
року (а.с. 228 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 22.08.2012
року (а.с. 229 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 28.08.2012
року (а.с. 230 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 03.09.2012
року (а.с. 231 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 04.09.2012
року (а.с. 232 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 12.09.2012
року (а.с. 233 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 27.09.2012
року (а.с. 234 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 04.10.2012
року (а.с. 235 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 09.10.2012
року (а.с. 236 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 13.09.2012
року (а.с. 237 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 24.10.2012
року (а.с. 238 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 05.11.2012
року (а.с. 239 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 13.11.2012
року (а.с. 240 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 13.11.2012
року (а.с. 241 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 21.11.2012
року (а.с. 242 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 27.11.2012
року (а.с. 243 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 01.12.2012
року (а.с. 244 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 11.12.2012
року (а.с. 245 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 19.12.2012
року (а.с. 246 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 08.01.2013
року (а.с. 247 т. 1);

- договір купівлі-продажу від 16.01.2013
року (а.с. 248 т. 1).

Відповідно до довідки ЄДРПОУ,
основними видами діяльності ТОВ
«Остерський промкомбінат» за КВЕД є:

- 13.92 виробництво готових текстильних
виробів, крім одягу;

- 11.07 виробництво безалкогольних
напоїв, виробництво мінеральних вод та
інших вод, розлитих у пляшки;

- 14.13 виробництво іншого верхнього
одягу;

- 46.90 неспеціалізована оптова торгівля;

- 56.10 діяльність ресторанів, надання
послуг мобільного харчування;

- 41.20 будівництво житлових і нежитлових
будівель, що підтверджується записом 2
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 217-218 т. 1).

Відповідно до вищевказаних договорів,
укладених між позивачем та ТОВ
«Євростиль ЛТД» за період з 01.04.2012 року
по 31.01.2013 року, ТОВ «Євростиль ЛТД»
зобов'язалось постачати ТОВ
«Остерський промкомбінат» ветош, а ТОВ
«Остерський промкомбінат» приймати
дану ветош та оплачувати її.

Реальність виконання вказаних
договорів підтверджується наступними
первинними документами:

- товарно-транспортними накладними, що
підтверджують факт перевезення ветоші
від ТОВ «Євростиль ЛТД» до позивача та
отримання товару посадовою особою ТОВ
«Остерський промкомбінат» (а.с. 1-28 т. 2).
Крім того, наказом директора ТОВ
«Остерський промкомбінат» від 05.10.2011 №
56/1 уповноважено зав. виробництвом
Донець Л.Г. від імені позивача
отримувати товар та підписувати
пов'язані з цим документи (а.с. 88 т. 2);

- видатковими накладними, що
підтверджують факт передачі ветоші ТОВ
«Євростиль ЛТД» та її отримання ТОВ
«Остерський промкомбінат» (а.с. 29-57, 58-87
т. 2);

- оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 631, що підтверджує прийняття
позивачем ветоші від ТОВ «Євростиль
ЛТД» та проводки цих операцій в
бухгалтерському обліку (а.с 89-90 т. 2);

- оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 201, що підтверджує використання
ТОВ «Остерський промкомбінат» ветоші
отриманої від контрагента у
господарській діяльності ТОВ
«Остерський промкомбінат» (а.с 91-92 т. 2);

- таблицею розшифровки нумерації
(зважаючи на той факт, що позивач
присвоює власні номери для
відображення в обліку, які не
збігаються з номерами видаткових
накладних присвоєних його
контрагентами (в тому числі і ТОВ
«Євростиль ЛТД») (а.с 93 т. 2);

- попередніми калькуляціями вартості
виробництва продукції та накладні на
внутрішнє переміщення підтверджують
факт подальшої переробки даної ветоші
(а.с 94-148 т. 2);

- оборотно-сальдовою відомістю, що
підтверджує подальшу реалізацію ТОВ
«Остерський промкомбінат» ветоші та
сплати податків (а.с. 149-151 т. 2);

- банківськими виписками та платіжними
дорученнями, що підтверджують факт
оплати за товар позивачем з
розрахункового рахунку (а.с. 152-181 т. 2).

Колегія суддів звертає увагу на той
факт, що усі первинні документи
оформлені у відповідності до вимог
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 р.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні, що були виписані
контрагентом позивача за результатами
укладених договорів містять усі
обов'язкові реквізити, передбачені п.
201.1 ст. 201 ПК України.

Судом першої інстанції також вірно
наголошено, що на час існування спірних
правовідносин, контрагент позивача був
належним чином зареєстрований як
юридична особа та як платник податку на
додану вартість, відтак мав належний
обсяг правосуб'єктності для здійснення
господарських операцій.

Варто наголосити, що єдиною підставою
для визнання укладених позивачем угод
недійсними є посилання відповідача на
Акт Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 18.07.2013 року №
255/22-4/35095726 про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Євростиль ЛТД»
() щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.04.2012 року по 31.05.2013 року. Звіркою не
підтверджено реальність здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) ТОВ «Євростиль ЛТД» у
контрагентів-постачальників на
загальну суму ПДВ 4473020,00 грн. за період з
01.04.2012 року по 31.05.2013 року та не
підтверджено реальність здійснення
операцій з продажу товарів (робіт,
послуг) на адресу
контрагентів-покупців на загальну суму
ПДВ 4551738,00 грн. за період з 01.04.2012 року по
31.05.2013 року (а.с. 203-212 т. 1).

З даного приводу варто також зазначити,
що відповідно до правової позиції
Вищого адміністративного суду України,
викладеної у Листі від 02.06.2011 року N
742/11/13-11, оцінюватися при дослідженні
факту здійснення господарської
операції повинні відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Колегія суддів також вважає
необґрунтованими посилання апелянта
на допит (в ході досудового слідства)
засновника та директора «Євростиль
ЛТД» гр.. ОСОБА_4, відповідно до якого
останній погодився за винагороду
зареєструвати на своє ім'я
підприємства ТОВ «СМТ» Анта-20П» та ТОВ
«Євростиль ЛТД», при цьому фактично він
не формував статутний фонд, не мав
наміру здійснювати
фінансово-господарську діяльність та
отримувати прибуток, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Частиною 4 вищевказаної статті
зазначено, що вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Разом з тим, відповідачем не надано
суду апеляційної інстанції вироку
відносно директора ТОВ «Євростиль
ЛТД», а тому посилання відповідача на
допит останнього є необґрунтованим,
так як даний протокол допиту не є
доказом в розумінні норм КАС України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Козелецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Чернігівській
області - залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Козелецької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Чернігівській області -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
О.В. Карпушова

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 29.07.2014 року.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Карпушова О.В.

Шелест С.Б.