Справа № 826/7945/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2014 року № 826/7945/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції в місті Києві
Головного управління Державного
агентства земельних ресурсів України у
м. Києві, тертя особа без самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про
скасування рішення , зобов'язання
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Головного управління юстиції у м.
Києві, Головного управління Державного
агентства земельних ресурсів України у
м. Києві, тертя особа без самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про
скасування державної реєстрації
земельної ділянки з кадастровим
виключити з Державного земельного
кадастру відомості про земельну
ділянку з кадастровим номером
книги та скасування кадастрового
номеру земельної ділянки, скасування
рішення про державну реєстрацію права
власності на вказану земельну ділянку,
зобов'язання внести до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
запис про скасування державної
реєстрації речових прав ОСОБА_2 на
вказану земельну ділянку.

Відповідач - Головне управління
юстиції у м. Києві - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи та
зазначив, що згідно даних Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
державна реєстрація права власності на
земельну ділянку з кадастровим
номером :69:268:0005 не проводилась.
Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
судового вирішення справи.

Відповідач - Головне управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у м. Києві - письмових
пояснень по суті позовних вимог суду не
надав, явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
судового вирішення справи.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_2 - заперечував
проти задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власницею 14/50 частин житлового
будинку з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_1 та згідно мирової
угоди позивачу виділено земельну
ділянку площею 100 кв.м.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.05.2012 у справі №2а-17278/12/2670 відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Київської міської ради, Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу київської міської
ради (КМДА), третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про
визнання невинним рішення від 21.10.1999
№68-2/570 в частині.

Проте, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 у справі №2а-17278/12/2670
скасовано вказану вище постанову та
визнано незаконним та скасовано
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_4
серії ІІ-КВ №145583 від 08.02.2000
зареєстрований в книзі записів
державних актів на право власності на
землю за №69-2-00275.

Як вбачається зі змісту постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012 у
справі №2а-17278/12/2670, судом встановлено,
що рішенням Київської міської ради від
21.10.1999 №68-2/570 ОСОБА_4 (спадкоємець
ОСОБА_2) була передана у власність
земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,083
га. Проте державний акт серії ІІ-КВ
№145583 від 08.02.2000на право приватної
власності на земельну ділянку за
вказаною адресою, видано на земельну
ділянку площею 0,085 га, тобто більше ніж
встановлено рішенням Київської
міської ради, що призвело до зміни
конфігурації меж земельних ділянок.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.04.2014 вказану вище
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду залишено без
змін.

Щодо позовних вимог в частині
скасування рішення про державну
реєстрацію права власності на вказану
земельну ділянку, зобов'язання внести
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про скасування
державної реєстрації речових прав
ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку суд
зазначає наступне.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно встановлені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на майно та їх
обмежень" від 01.07.2004 р. №IV та Постановою
КМ України, від 22.06.2011 № 703 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" (надалі по тексту
Порядок).

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Згідно ст 26 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень"
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
відбувається на підставі рішення суду
про скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили.

Згідно з поясненнями Головного
управління юстиції у м. Києві згідно
даних Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно державна реєстрація
права власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005 не
проводилась.

Позивачем також не надано доказів
наявності рішення про реєстрацію права
власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене твердження
позивача про наявність у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
запису про державну реєстрацію вправ
власності на земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005м за
ОСОБА_2 є необґрунтованим.

Щодо посилання позивача на судові
рішення, яким скасовано Державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку ОСОБА_4 серії ІІ-КВ
№145583 від 08.02.2000, суд зазначає, що
рішення Київської міської ради від
21.10.1999 №68-2/570 ОСОБА_4 (спадкоємець
ОСОБА_2) була передана у власність
земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,083
га. є чинним, судом не скасовано, отже
право власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 0,083 га також є чинним.

В даному випадку документом, що
підтверджує виникнення права
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 0,083 га є рішення
Київської міської ради від 21.10.1999
№68-2/570, скасування Державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку, як такого що не відповідає
вказаному рішенню Київської міської
ради, не скасовує права власності
визначене рішенням. Фактично судом
скасовано право власності на частину
земельної ділянки, що не вказана у
рішенні Київської міської ради від
21.10.1999 №68-2/570, а не на всю належну третій
особі без самостійних вимог на предмет
спору земельну ділянку.

Враховуючи, що судом встановлено,
що реєстрація права власності на
земельну ділянку з кадастровим номером
:69:268:0005 не проводилась, рішення
про державну реєстрацію вправ
власності казаної земельної ділянки не
приймалось, оскільки право власності
третьої особи на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 0,083 га на час вирішення
справи не скасовано, отже суд вважає
необґрунтованими позовні вимоги у
вказаній частині та такими, що не
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування
державної реєстрації земельної
ділянки з кадастровим номером
:69:268:0005, зобов'язання виключити з
Державного земельного кадастру
відомості про земельну ділянку з
кадастровим номером :69:268:0005,
закриття поземельної книги та
скасування кадастрового номеру
земельної ділянки суд зазначає
наступне.

Правові, економічні та організаційні
основи діяльності у сфері Державного
земельного кадастру визначені Законом
України від 07.07.2011 № 3613-VI "Про Державний
земельний кадастр" (далі - Закон № 3613-VI).

Згідно ст. 1 Закону № 3613-VI державний
земельний кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах
державного кордону України, їх цільове
призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами;

державна реєстрація земельної ділянки
- внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера;

кадастровий номер земельної ділянки -
індивідуальна, що не повторюється на
всій території України, послідовність
цифр та знаків, яка присвоюється
земельній ділянці під час її державної
реєстрації і зберігається за нею
протягом усього часу існування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 3613-VI
Державна реєстрація земельних ділянок,
обмежень у їх використанні, ведення
поземельних книг, внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей про земельні ділянки
здійснюються Державними кадастровими
реєстраторами, які здійснюють свою
діяльність за місцем розташування
земельної ділянки (район, місто
республіканського значення Автономної
Республіки Крим, місто обласного
значення).

Згідно із ст 15 Закону № 3613-VI до
Державного земельного кадастру
включаються такі відомості про
земельні ділянки: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку. Відомості про
земельну ділянку містять інформацію
про її власників (користувачів),
зазначену в частині другій статті 30
цього Закону, зареєстровані речові
права відповідно до даних Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно ст. 16 Закону № 3613-VI
земельній ділянці, відомості про яку
внесені до Державного земельного
кадастру, присвоюється кадастровий
номер. Кадастровий номер земельної
ділянки є її ідентифікатором у
Державному земельному кадастрі.
Система кадастрової нумерації
земельних ділянок є єдиною на всій
території України. Кадастровий номер
скасовується лише у разі скасування
державної реєстрації земельної
ділянки. Зміна власника чи користувача
земельної ділянки, зміна відомостей
про неї не є підставою для скасування
кадастрового номера.

Статтею 24 Закону № 3613-VI встановлено, що
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється при її формуванні шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
ділянку. Державна реєстрація земельних
ділянок здійснюється за місцем їх
розташування відповідним Державним
кадастровим реєстратором центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин.

Державна реєстрація земельної ділянки
скасовується Державним кадастровим
реєстратором, який здійснює таку
реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання
земельних ділянок; якщо протягом
одного року з дня здійснення державної
реєстрації земельної ділянки речове
право на неї не зареєстровано з вини
заявника.

Позивачем не надано доказів наявності
підстав визначених ст. 24 Закону № 3613-VI
для скасування державної реєстрації
земельної ділянки з кадастровим
номером :69:268:0005, не встановлено
таких підстав і судом під час вирішення
справи.

Також, позивачем не надано доказів
звернення до Державного кадастрового
реєстратора з заявою про скасування
державної реєстрації земельної
ділянки з кадастровим номером
:69:268:0005, тобто фактично відсутні
спірні правовідносини щодо скасування
державної реєстрації згадуваної
земельної ділянки.

Згідно із ст. 25 Закону № 3613-VI поземельна
книга є документом Державного
земельного кадастру, який містить такі
відомості про земельну ділянку: а)
кадастровий номер; б) площа; в)
місцезнаходження
(адміністративно-територіальна
одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове
призначення (категорія земель, вид
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель); д) нормативна
грошова оцінка; е) відомості про
обмеження у використанні земельної
ділянки; є) відомості про межі частини
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; ж) кадастровий план
земельної ділянки; з) дата державної
реєстрації земельної ділянки; и)
інформація про документацію із
землеустрою, на підставі якої
здійснена державна реєстрація
земельної ділянки, а також внесені
зміни до цих відомостей; і) інформація
про власників (користувачів) земельної
ділянки відповідно до даних про
зареєстровані речові права у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно; ї) дані про бонітування
ґрунтів. Поземельна книга
відкривається одночасно з державною
реєстрацією земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 3613-VI у
разі поділу або об'єднання земельних
ділянок запис про державну реєстрацію
земельної ділянки та кадастровий номер
земельної ділянки скасовуються, а
Поземельна книга на таку земельну
ділянку закривається.

Відповідно до листа Головного
управління Держземагентства у м. Києві
від 16.09.2013 №3458 (а.с. 25) право
установлюючи документи на земельну
ділянку, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 не реєструвалися.

Позивачем не надано також доказів
присвоєння земельній ділянці , яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
кадастрового номера :69:268:0005.

З наданих позивачем документів не
вбачається поділу або об'єднання
земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1.

Скасування судови рішенням Державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку ОСОБА_4 серії ІІ-КВ
№145583 від 08.02.2000 не є належним доказом
поділу (об'єднання) земельних ділянок.

За нормами Закону № 3613-VI підставою для
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру, в тому числі
поземельної книги, є оригінали
документації із землеустрою, технічна
документація з оцінки земель. Проте,
позивачем документації із землеустрою
та технічної документації, що свідчили
би про поділ (об'єднання) спірної
земельної ділянки не надано.

Суд зауважує, що в матеріалах справи
відсутні докази наявності спірних
правовідносин між позивачем та
відповідачем щодо скасування запису
про державну реєстрацію земельної
ділянки, кадастрового номеру земельної
ділянки та закриття Поземельної книги
на таку земельну ділянку.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позивачем не надано та
судом не встановлено підстав, що в
розумінні Закону № 3613-VI є підставами
скасування запису про державну
реєстрацію земельної ділянки,
кадастрового номеру земельної ділянки
та закриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку, отже позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з
наявних матеріалів справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 69, 70, 71, 128, 158-163, 172, 177, 179
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі мають право оскаржити в
апеляційному порядку Постанову
повністю або частково. Скарга про
апеляційне оскарження подається
протягом 10 днів з дня проголошення,
скарга подається до апеляційного суду
через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова,
якщо інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги.

Суддя
В.І. Келеберда