Справа № 2-а-116/11/1507
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-116/11/1507

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Тимошенко(Загерт) Ірина Вольдемарівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Шевчук
О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на
постанову Болградського районного
суду Одеської області від 02 червня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
перерахунок та виплату основної та
додаткової пенсії як інваліду ІІ групи,
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся
до Болградського районного суду
Одеської області з адміністративним
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області в якому просив суд:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови в проведені
перерахунку пенсії відповідно до ст.
ст. 50, 54, 59 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до яких
інваліди ІІ групи мають отримувати
пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних
пенсії за віком, та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача
сплатити заборгованість по основної
пенсії та додатковій пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з січня 2007
року по березень 2010 року в розмірі 86 786
грн.;

- зобов'язати відповідача
призначити новий розмір пенсії не
нижче 8 мінімальних пенсії за віком, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком.

Постановою від 02 червня 2011 року,
ухваленою у відкритому судовому
засіданні, Болградський районний суд
Одеської області задовольнив
адміністративний позов:

- визнав протиправними дії ГУПФУ в
Одеській області щодо не проведення
позивачу перерахунку раніше
призначеної додаткової пенсії, виплата
якої передбачена ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

- стягнув з відповідача на
користь позивача суму не нарахованої і
не виплаченої пенсії за період з 01
січня 2007 року по 01 червня 2011 року в
розмірі 11 753,64 грн., зобов'язавши
відповідача провести перерахунок,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язав відповідача
проводити нарахування та виплату
позивачу щомісячно починаючи з 01
червня 20111 року, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з постановою суду
Головне управління Пенсійного фонду
України в Одеській області подало
апеляційну скаргу в якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить оскаржену постанову
скасувати та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
встановив, що позивач є особою
постраждалою внаслідок ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до
1 категорії, є інвалідом ІІ групи по
захворюванню пов'язаному з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Суд першої інстанції встановив, що
позивач, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в редакції чинній з 25 жовтня 2000 року та
після прийняття Конституційним Судом
України рішення № 10-рп/2008 від 22 травня
2008 року, має право на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції встановив, що
вихідним критерієм визначення
мінімального розміру пенсії за віком є
положення ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Суд першої інстанції встановив
неправомірність відмови відповідача в
проведенні перерахунку пенсії.

Сторони, належним чином повідомлені
про час та місце апеляційного розгляду
справи, у судове засідання не з'явились,
апелянт надав заяву про розгляд справи
за його відсутності, у зв'язку з чим,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга може бути
задоволена частково.

Ухвалою від 29 квітня 2011 року
Болградський районний суд Одеської
області поновив позивачу строк
звернення до суду з адміністративним
позовом (а.с.41). Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції від 02
червня 2011 року не містить заперечень на
ухвалу від 29 квітня 2011 року, як то
передбачено ч. 2 ст. 185 КАС України.

Апеляційний суд встановив, що позивач є
інвалідом ІІ групи, віднесений до 1-ї
категорії осіб, які постраждали
внаслідок ліквідації наслідків на
ЧАЕС, перебуває на пенсійному обліку в
ГУПФУ в Одеській області, отримує
пенсію по інвалідності за Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» та додаткову
пенсію за шкоду, завдану здоров'ю
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що
сторонами по справі не оспорюється та
підтверджено матеріалами справи (а.с. 6,
7, 11-23).

Апеляційний суд встановив, та
сторонами не оспорюється право
позивача на отримання додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що
передбачено ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
предметом спору є розмір зазначених
пенсійних виплат.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 19, ч. 1, 2, 3
ст. 46 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, ст. 49, ч. 1 ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч. 4 ст. 9 КАС
України, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
визначенні розміру додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
застосуванню підлягають норми Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не положення постанов Кабінету
Міністрів України № 1 від 03 січня 2002
року, № 530 від 28 травня 2008 року, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Зазначена позиція підтверджена також
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постановах цього
суду від 09 грудня 2011 року № К-10888/09, від 22
грудня 2011 року №К/9991/60879/11, від 22
листопада 2011 року № К/9991/15508/11, від 24
жовтня 2011 року № 21-28а11, від 23 квітня 2012
року № 21-239а11.

Оскільки ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що конкретні розміри
пенсій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати, суд
першої інстанції правильно встановив
обов'язок відповідача здійснювати
перерахунок розміру додаткової пенсії
відповідно до зростання мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
законом.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про право
позивача на отримання додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції в
частині визначення часу, за який мають
бути відновлені порушені права
позивача - з 01 січня 2007 року, з
урахування поновленого позивачу
строку звернення до суду з
адміністративним позовом.

При цьому апеляційний суд вважає, що
суд першої інстанції, задовольняючи
адміністративний позов, помилково
зазначив кінцеву дату перерахунку
пенсійних виплат по 01 червня 2011 року,
оскільки з самого визначення поняття
«пенсія» випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу, а
тому цей вид виплат не є строковим і не
може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
має виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Порядок та строки нарахування пенсій
можуть бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постановах від 23 квітня
2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року №
21-53а13, від 5 листопада 2013 року № 21-293а13.

Також апеляційний суд не погоджується
з визначенням судом першої інстанції
суми розміру додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, оскільки,
провівши перерахунок, суд першої
інстанції перебрав на себе
повноваження органу Пенсійного Фонду
України, що є неприпустимим.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку про ухвалення судом першої
інстанції судового рішення з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до п. 1, 4 ст. 202 КАС України,
апеляційна скарга має бути задоволена
частково, оскаржена постанова -
скасована та ухвалена нова постанова
про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 70, 71, ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197,
п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 207, 244-2,
ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області задовольнити
частково.

Постанову Болградського районного
суду Одеської області від 02 червня 2011
року скасувати та ухвалити нову
постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1, учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інваліду ІІ групи, додаткової пенсії за
шкоду, завдану здоров'ю, відповідно до
ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з розрахунку 75%
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої встановлений Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 01 січня 2007
року до встановлення іншого
законодавчого регулювання,
визначеного Законами України, які
відповідатимуть нормам Конституції
України, щодо виплати додаткової
пенсії за шкоду, завдану здоров'ю.

У задоволені інших позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
О.А.Шевчук