Справа № 2а-1711/1877/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/800/7411/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Білуги С.В.,

Винокурова К.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнєцовську Рівненської області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнєцовську Рівненської області про
скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2012 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнєцовську Рівненської області про
визнання дій відповідача по винесенню
вимоги №Ф-38 від 16 березня 2012 року про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску за 2011 рік в сумі 3329,94грн.
неправомірними та скасування вимоги
про сплату боргу №Ф-38 від 16 березня 2012
року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2013
року, позов задоволено частково:
визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовську щодо
винесення вимоги №Ф-38 від 16 березня 2012
року про сплату боргу в частині
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
серпня по грудень місяці 2011 року в сумі
1698,23грн. неправомірними; визнано
протиправною та скасовано вимогу про
сплату боргу Управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовську №Ф-38 від
16 березня 2012 року в частині єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
серпня по грудень місяці 2011 року в сумі
1698,23грн.; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів в частині задоволення позовних
вимог, відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів у вказаній
частині скасувати та прийняти в цій
частині нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до
пенсійного посвідчення НОМЕР_1,
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії
НОМЕР_2, виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №205353, свідоцтва про
сплату єдиного податку серії НОМЕР_3 та
посвідчення серії НОМЕР_4 позивач
одночасно є фізичною
особою-підприємцем та отримує пенсію
за віком, призначену у відповідності до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
зі зменшенням пенсійного віку.

16.03.2012р. відповідачем було виставлено
позивачу вимогу про сплату боргу №Ф-38,
якою зобов'язано його сплатити
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в сумі
3329,94 грн.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, Законом України
від 05.11.1991р. №1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та
Законом України від 09.07.2003р. №1058-VІ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон України
№1058-VI).

Право чоловіків на пенсію за віком, що
було передбачене частиною 1 статті 12
Закону №1788-ХІІ та частиною 1 статті 26
Закону № 1058-ІV (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин),
пов'язується, зокрема, з досягненням 60
років.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону
№1058-ІV передбачено такий вид пенсій, як
пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону
№1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа
має право на отримання пенсії,
щомісячного грошового утримання,
зокрема, й відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р.
№796-ХІІ (далі - Закон України №796-ХІІ)
призначається одна пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання за її
вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15
Закону №1788-ХІІ умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом
№796-ХІІ або їм надається право на
одержання пенсії на підставах,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-ХІІ передбачено
такі види пенсій: трудові пенсії (за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років),
соціальні пенсії.

Частиною 1 статті 55 Закону №796-XII особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010р. №2464-VI (далі - Закон №2464-VI)
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, у тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами частини 4 статті 4
зазначеного Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від
07.07.2011р. №3609-VI, які набрали чинності
06.08.2011р.) особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, зі змісту наведених норм
законодавства можна зробити висновок,
що статтею 26 Закону №1058-ІV та статтею 12
Закону №1788-ХІІ для громадян України
встановлений загальний пенсійний вік,
з настанням якого вони можуть
претендувати на виплату пенсії за
віком (зокрема для чоловіків він
становив 60 років), а відповідно до
статті 55 Закону №796-XII особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
№1058-ІV.

Таким чином, особи, яким призначені
пенсії зі зменшенням пенсійного віку
відповідно до статті 55 Закону №796-XII, є
пенсіонерами за віком, що відповідає
Прикінцевим положенням Закону №1058-ІV, а
тому фізичні особи-підприємці, які
отримують зазначену пенсію і які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі частини четвертої статті 4
Закону №2464-VI, проте не позбавлені права
сплачувати цей внесок на добровільній
основі.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для визнання дій відповідача
по винесенню вимоги №Ф-38 від 16 березня
2012 року про сплату боргу в частині
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
серпня по грудень місяці 2011 року в сумі
1698,23грн. неправомірними й визнання
протиправною та скасування вказаної
вимоги в зазначеній частині.

Аналогічна позиція закріплена й в
постановах Верховного суду України від
15.04.2014р. у справі №21-25а14 та від 20.05.2014р. у
справі №21-149а14.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнєцовську Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Білуга С.В.

Винокуров К.С.