Справа № 820/8217/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р.Справа № 820/8217/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

за участю: представника позивача -
Бикової О.Ю.,

представника відповідача - Зозулі
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
05.06.2014р. по справі № 820/8217/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоскладальне
підприємство "Кобальт"

до Харківської митниці Міндоходів

про скасування рішення та картки
відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автоскладальне
підприємство "Кобальт" звернулося до
суду з позовом до Харківської митниці
Міндоходів, в якому просив: скасувати
картку відмови відповідача в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807110000/2013/00186 від 26 грудня
2013 року; скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів №
/2013/002570/2 від 26 грудня 2013 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року позовні вимоги задоволені у
повному обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
05 червня 2014 року та прийняти нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Митного кодексу України,
КАС України та не відповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ
«Автоскладальне підприємство
«Кобальт» є юридичною особою, здійснює
діяльність з виробництва
автотранспортних засобів, є імпортером
товару.

Між ТОВ "Автоскладальне підприємство
"Кобальт" виробником FOTON INTERNATIONAL TRADE CO, LTD
(Китай) та продавцем Beijing XTRS Mechanical Electrical
Eqipment Co, Ltd (Китай) було укладено контракт
№ UAKB-FT-130802/01 від 02.08.2013 року, відповідно
до умов якого, Постачальник поставляє,
а Покупець купує товар виробництва
Виробника на умовах цього контракту на
умовах Інкотермс FOB (а.с. 7-10).

На виконання умов контракту №
UAKB-FT-130802 від 02 серпня 2013 року на митну
територію України відповідно до
Інвойсу UAKB-FT-13080202 від 24 жовтня 2013р. було
ввезено товар, одержувачем якого є
позивач (а.с. 12-13).

26 грудня 2013 року ТОВ
"Автоскладальне підприємство "Кобальт"
подало до Харківської обласної митниці
Вантажну митну декларацію
№807110000/2013/012621 від 26 грудня 2013 року, якою
задекларував імпортером для вантажних
автомобілів FOTON на загальну митну
вартість 101498,71 грн. Митна вартість
зазначеного товару була визначена
позивачем виходячи з ціни контракту,
тобто за основним (першим) методом.

Для підтвердження митної
вартості товару, позивачем до
відповідача надані наступні
документи: Вантажна митна декларація №
807110000/2013/012621 від 26 грудня 2013 року на
товар - рам для вантажних автомобілів
FOTON, вантажопідйомністю менше 75т, які
використовуються в комунальному
господарстві, виготовлені зі сталі, без
двигунів, кабін, мостів, трансмісії,
ресор, коліс і т.д., нові, 2013 року
виготовлення, модель 1129 - 12 шт., модель
1059 - 12 шт. країна виробництва Китай;
Контракт № UAKB-FT-130802 від 02 серпня 2013 р.;
Інвойс UAKB-FT-13080202 від 24 жовтня 2013 р.;
Рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг №
3791685 від 23 грудня 2013 р.; Міжнародні
автомобільні накладні 023260, 023262, 023265,023267
від 25 грудня 2013 р.; Копія митної
декларації країни відправлення
80185212 від 25 жовтня 2013 р.; Декларація
про походження товару UAKB-FT-13080202 від 24
жовтня 2013 р; Рішення «Промстандарту» №
177161 від 02 грудня 2013 р.

Розрахована декларантом митна
вартість товару, становить 12698,45
доларів США (101498,71 грн.) за 9120 кг (нетто)
товару в тому числі у вартість входить
і оплата транспортних послуг на умовах
Інкотермс FOB.

Митний орган не погодившись з
такою вартістю товару прийняв рішення
про коригування вартості товарів
рішення про коригування митної
вартості товарів №2 від 26
грудня 2013 року, яким підвищив митну
вартість товару до 31920,00 доларів США, що
збільшило вартість за одиницю митного
оформлення та загальну митну вартість
товару.

У графі 33 оскаржуваного рішення
митний орган в обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано на
підставі вимог ст.ст. 54, 55, 58 Митного
кодексу України послався на те, що
надані декларантом документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари та відмова декларанта в наданні
всіх необхідних додаткових документів,
передбачених п.3 ст. 53 МК України, у
зв'язку з чим митний орган і зробив
коригування митної вартості за
другорядним (резервним) методом
відповідно до вимог ст. 64 МК України.

26 грудня 2013 року Харківською
обласною митницею складено Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №01300186
від 26 грудня 2013 р.

З метою випуску товарів у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання
оформлена ВМД №13012650 від 27 грудня
2013 року, в якій вказало митну вартість
товару на рівні, визначеному митним
органом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач при винесені оскаржуваної
картки відмови діяв з порушенням
діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 57 Митного кодексу України,
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Статтею 58 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є загальна
сума всіх платежів, які були здійснені
або повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця за
товари, якщо вони продаються на експорт
в Україну, скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. При визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням; 2)
належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів; 3) роялті та інші ліцензійні
платежі, що стосуються оцінюваних
товарів та які покупець повинен
сплачувати прямо чи опосередковано як
умову продажу оцінюваних товарів, якщо
такі платежі не включаються до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного
кодексу України, документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Судовим розглядом встановлено, що
позивачем до митного оформлення
товарів подано митну декларацію,
картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами, міжнародну
автомобільну накладну (СМR), довідку про
вартість послуг перевезення товару,
рахунок-інвойс, зовнішньоекономічний
контракт купівлі продажу товару,
товаросупровідні документи країни
походження, сертифікат про походження
товару у загальній формі, тощо.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного
Кодексу України право органу доходів і
зборів на висунення письмової вимоги
про надання додаткових документів
виникає лише у разі, коли у документах
поданих для митного оформлення згідно
ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України,
наявні розбіжності, ознаки підробки
або відсутність всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, наявні обґрунтовані підстави
вважати, про наявність взаємозв'язку
між продавцем і покупцем, який впливає
на заявлену декларантом митну
вартість.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем під час розгляду справи у
суді першої та апеляційної інстанції
не доведено наявності обставин,
визначених ч. 3 ст. 53 Митного Кодексу
України, для витребування додаткових
документів, в т.ч. пов'язаності
імпортера з іноземним контрагентом,
яка б впливала на складову частину
митної вартості - ціну придбання,
митний орган не надав.

Відповідно до ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2 ст. 54); за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст.
54).

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного
кодексу України орган доходів і зборів
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного
кодексу України, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладеного, право митного органу
на витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі встановлення митним органом
доказів, які прямо підтверджують
неповноту та/або недостовірність
відомостей про числові значення митної
вартості товарів, однією з підстав
виникнення яких є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Доказів, які б підтверджували, що
подані до митного оформлення документи
містять розбіжності чи ознаки
підробки, не підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів або не містять відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари,
відповідачем під час розгляду справи у
суді першої та апеляційної інстанції
відповідачем не надано.

Згідно вимог частин 1, 2 ст. 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів. Прийняте митним органом
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного
кодексу у рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Судовим розглядом встановлено,
що в рішенні про коригування митної
вартості №2 від 26 грудня 2013
року відсутні зауваження митного
органу до отриманих від декларанта
(позивача) документів, стосовно повноти
та/ або достовірності отриманих
відомостей про митну вартість товару,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів, не
обґрунтована послідовність
застосування митним органів методів
визначення митної вартості, не вказано
конкретних підстав для вимоги
додаткових документів, не надано
розрахунку при обчисленні митної
вартості.

Таки чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що у відповідача були в
наявності всі документи для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Матеріалами справи підтверджено,
що ціну товару, який був імпортований
позивачем на митну територію України
на підставі контракту № UAKB-FT-130802 від 02
серпня 2013 року.

Відповідно до наказу
Міністерства фінансів України від 24
травня 2012 року № 598 "Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору"
під час заповнення графи 33 рішення про
коригування митної вартості "Обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовувалися
митним органом для визначення митної
вартості" у випадку визначення митної
вартості оцінюваних товарів із
застосуванням резервного методу
(стаття 64 Кодексу) зазначаються
причини, через які митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються.
Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

Судовим розглядом встановлено,
доказів проведення порівняння
документів, поданих при оформленні
товарів, визначених відповідачем як
ідентичні (аналогічні) та не доведено,
що митна вартість товару, заявлена
позивачем, була нижче вартості товару
та вартості ідентичних та подібних
товарів, оформлених іншими митницями
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05.06.2014р. по
справі № 820/8217/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 28.07.2014 р.