Справа № 2а-4446/11/1370
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/53113/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко
А.О.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги Державної
екологічної інспекції у Львівській
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 липня 2012 року у справі за позовом
ТОВ «Нафтуся» до Державної екологічної
інспекції у Львівській області про
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ТОВ «Нафтуся» звернулось із
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправними дії
Державної екологічної інспекції у
Львівській області (далі - Інспекція)
щодо визначення збитків за самовільний
забір води позивачем за 2010 р.
відповідно до Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання природних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009 р. № 389.

Позов мотивовано тим, що двома
обов'язковими умовами для проведення
розрахунків розміру відшкодування
збитків на підставі Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженою Міністерством
охорони навколишнього середовища за №
389 від 20.07.2009 р. (далі - Методика № 389) є:
самовільне використання водних
ресурсів без дозволу на спеціальне
водокористування та забруднення
суб'єктом господарювання водних
об'єктів. Зазначав позивач, що протягом
2010 року, як і в попередні роки, не
здійснював спецводокористування зі
свердловини Св.№25, тобто відсутній
факт самовільного водокористування. У
статистичній звітності 7-гр. за 2010 рік
було допущено механічну помилку і
вказано, що з свердловини Св.№ 25
видобуто води 0,145 тис.куб.м., замість
правильно 0,0145 тис.куб.м.. Також
відсутній факт забруднення водних
об'єктів. Крім того, при здійсненні
Розрахунку розмірів збитків,
відповідач невірно застосував тариф на
воду діючий на час вчинення порушення,
а не на час виявлення порушення, що
суперечить п. 9.1 Методики № 389 від 20.07.2009
р..

Постановою Львівського
адміністративного окружного суду від 11
жовтня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що Інспекцією
було вірно проведено Розрахунок
розмірів збитків, заподіяних державі
внаслідок самовільного видобування
мінеральних вод ТзОВ «Нафтуся» у смт.
Верхнє Синовидне Сколівського району
на підставі вищевказаної Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання природних
ресурсів.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано, прийнято нове рішення яким
позовні вимоги задоволено. Визнано
протиправними дії Інспекції щодо
визначення збитків за самовільний
забір води ТзОВ «Нафтуся» за 2010 рік
відповідно до Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009 р. № 389.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Інспекція
звернулось з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржуване рішення суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Інспекцією за
наслідками позапланової інспекційної
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
складено Акт від 17-18 березня 2011 р.,
здійсненої на підставі Звітності по
формі 7-гр, де зазначено, що ТОВ
«Нафтуся» у 2010 р. порушено вимоги ст.ст.
44, 48, 49 Водного кодексу України, а саме
без дозволу на СВК здійснено видобуток
води 145 м.куб. із свердловини № 25
Верхньосиньовидненського родовища
мінеральних вод (урочище Під'ялинка).

На підставі вищевказаного Акту
перевірки від 17-18 березня 2011 р.
Інспекцією було проведено Розрахунок
розмірів збитків, заподіяних державі
внаслідок самовільного видобування
мінеральних вод ТзОВ «Нафтуся» у смт.
Верхнє Синовидне Сколівського району
на суму 277704,14 грн. за «Методикою
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів», затвердженою наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища № 389 від 20.07.2009 р.

При вирішенні спору судом апеляційної
інстанції правомірно враховано
обставини, встановлені судовим
рішенням у іншій справі, що відповідно
до статті 72 КАС України має
преюдиціальне значення для вирішення
даної. Відповідно до постанови
Сколівського районного суду
Львівської області від 21.06.2011 року
товариством з обмеженою
відповідальністю «Нафтуся» не
здійснювалось у 2010 році забору води з
свердловини Св.№ 25 на Підялинській
ділянці Верхньосиньовидненського
родовища. Відповідно до Акту
обстеження свердловини № 25РЕ від 12.04.2011
р., Акту виконання робіт з ремонту
свердловини № 25РЕ від 31.05.2011 року,
технічними документами по свердловині
№ 25, підтверджено, що видобування води
із цієї свердловини (експлуатація) є
неможливим через її технічний стан.

За викладеного висновок суду
апеляційної інстанції про задоволення
позову з огляду на недоведеність факту
самовільного водокористування ТОВ
«Нафтуся» водними ресурсами без
дозволу на спеціальне
водокористування із свердловини № 25,
які є обов'язковою передумовою для
визначення розміру збитків, судова
колегія вважає правомірним.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ґрунтуються на
переоцінці достовірності
проаналізованих судами доказів та
наданні переваги одним доказам на
іншими, тоді як суд касаційної
інстанції відповідно до статті 220 КАС
України позбавлений можливості
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 224, 230, Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Львівській
області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2012
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець