Справа № 810/2422/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року 810/2422/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 11 год.50
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г.

при секретарі:
Васковець М.С.,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Садового товариства
"Озерне" до Головного управління
Держземагенства у Київській області
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Садове товариство "Озерне" з позовом до
Головного управління Держземагенства
у Київській області про визнання
протиправною відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність на землі загального
користування садового товариства
"Озерне" сільськогосподарського
призначення загальною площею
орієнтовно 2, 2 га, які знаходяться на
території Сезенківської сільської
ради Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне" та
зобов'язання надати дозвіл на
розроблення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність на землі загального
користування садового товариства
"Озерне" сільськогосподарського
призначення загальною площею
орієнтовно 2, 2 га, які знаходяться на
території Сезенківської сільської
ради Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне" .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
листом від 22 листопада 2013 року №08-03/11363
відповідачем у задоволенні клопотання
у наданні дозволу на розроблення
проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність на землі загального
користування садового товариства
"Озерне" сільськогосподарського
призначення загальною площею
орієнтовно 2, 2 га, які знаходяться на
території Сезенківської сільської
ради Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне" було
відмовлено, оскільки до складу
зазначених в клопотанні земель
відноситься споруда (штучний водний
об'єкт), який належить до земель водного
фонду (з посиланням виключно на норми
чинного законодавства), а надання
земель у власність або користування із
земель водного фонду не відноситься до
повноважень відповідача.

Відповідач пропонував надати повторне
клопотання, виключивши зі складу
земель загального користування
позивача землі водного фонду.

У зв'язку з отриманою відмовою позивач
звернувся до відповідача за наданням
роз'яснення в частині відмови,
запитуючи, відповідно до яких проектів
землеустрою було змінене цільове
призначення частини земель, які
знаходяться у користуванні позивача.

У відповідь було отримано лист від
25.01.2013 року № 27-10-048-185/2-14, який не містив
зазначення проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення частини
земельної ділянки позивача з земель
сільськогосподарського призначення на
землі водного фонду, відомостей про
дані Державного Земельного та Водних
кадастрів, а містив лише цитати з
Земельного кодексу України.

Позивач вважає, що зазначена частина
земельної ділянки (під штучною
спорудою (водоймою) є землями
загального користування позивача та
належить до земель
сільськогосподарського призначення, а
тому повинна бути передана йому у
власність відповідно до норми ст. 35 ЗК
України. Першим етапом отримання
позивачем цих земель у власність є
розробка проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність. Відмова відповідача у
розробці зазначеної технічної
документації унеможливлює реалізацію
позивачем права на отримання у
власність земель загального
користування.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві та
додаткових письмових поясненнях до
позову , просили позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 12 травня 2014
року надав суду письмові заперечення
на позов, які приєднані до матеріалів
справи.

Представник відповідача позовних
вимог не визнав, стверджував, що
Головним управлінням зареєстровано
клопотання позивача до якого було
додано технічні матеріали та
документи. Розглянувши дане клопотання
та всі додатки, зокрема технічні
Головного управління було виявлено, що
в орієнтований розмір бажаної до
відведення земельної ділянки у
власність Садовому товариству площею
2,2 га, проте згідно поданих до
клопотання технічних матеріалів площа
земельної ділянки становить 6,5000 га (0,0371
- рілля, 4,3172 - багаторічні насадження,
0,3724 - сіножаті, 0,9343 - під господарськими
шляхами і прогонами, 0,8390 - під штучними
водоймами). Оскільки надання
земельних ділянок у власність або
користування, із земель водного фонду
не відноситься до повноважень
Головного управління Держземагентства
у Київській області про це було
повідомлено позивача листом Головного
управління від 22.11.13 № 08-03/11363, а також
надано рекомендації стосовно
приведення у відповідність клопотання
в частині площі земельної ділянки без
урахувань земель водного фонду. Також,
у своєму листі Головне управління
зазначило, що після внесення уточнень
Головним управлінням буде продовжено
розгляд питання стосовно надання
дозволу на розробку документації із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність. Відтак, Головним
управлінням в межах своїх повноважень,
керуючись ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян», перевірено
клопотання на наявність необхідних
документів для отримання дозволу на
розробку документації із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність і на цій стадії повідомлено
заявника, листом від 22.11.2013 № 08-03/11363, про
долучення необхідних уточнюючих
документів. Тому, представник
відповідача вважає вищевказані дії
Головного управління направлені на
вирішення порушеного питання а не
надання відмови, тому просив у
задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази по справі,
заслухавши пояснення представників
сторін та проаналізувавши чинне
законодавство, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню.

Позивач є садовим товариством, яке
створено у 1988 році відповідно до
Постанови керівництва та
профспілкового комітету державного
інституту по проектуванню підприємств
текстильної промисловості ДПІ-5 (надалі
ДПІ-5) від 12 липня 1988 року.

Статут товариства затверджено
виконавчим комітетом Баришівської
районної ради народних депутатів
рішенням № 28 від 24.02.1989 року.

Відповідно до п. 1.4 Статуту товариство
здійснює свою діяльність на земельній
ділянці, наданій у безстрокове
користування для організації
колективних садів рішенням
виконавчого комітету Київської
обласної ради народних депутатів № 144
від 28.06.1988 року «Про вилучення земель з
користування колгоспів, радгоспів та
інших землекористувачів і надання їх
підприємствам, установам і
організаціям для виробничих потреб і
розміщення колективних садів» .

Право користування інституту, який
створив позивача та передав йому у
користування земельну ділянку
підтверджено державним актом на право
користування землею, виданим головою
виконавчого комітету Баришівської
районної ради депутатів трудящих 1989
році.

Цільове використання землі - для
розміщення колективного саду, земельна
ділянка віднесена до категорії земель
сільськогосподарського призначення.

Членами товариства отримано у
власність земельні ділянки, на яких
вони ведуть садівництво, однак частина
земель з наданих при створенні
товариства, використовується усіма
членами товариства і належить до
земель загального користування
садового товариства «Озерне», що
випливає з даних експлікації.
Зазначені землі є державною власністю,
виходячи з норм ст.ст. 82,83 та 84 ЗК
України.

Згідно рішення № 144 від 28.06.1988 року
підприємствам та організаціям м. Києва
у Баришівському районі з фонду
малоцінних (в сільськогосподарському
відношенні) земель
сільськогосподарського призначення
радгоспу Баришівський було надано
земельну ділянку загальною площею 108,1
га для створення ділянок під
колективне садівництво в районі с.
Власівка, Баришівського району
Київської області, з них ріллі - 55,9 га,
сіножатей - 0,05 га, пасовищ - 42,2 га,
порушених при видобуванні піску земель
- 7,0 га, польових доріг, які втратили
своє призначення у зв'язку з закриттям
залізничного переїзду - 2,5 га.

З метою реалізації цього рішення на
замовлення профспілкового комітету
управління залізниці (уповноваженої
особи від усіх організацій, яким було
надано земельні ділянки для
колективного садівництва) було
розроблено документацію на
організацію колективних садів (витяг з
робочого проекту міститься в
матеріалах справи). Відповідно до
зазначеного проекту передбачалося на
базі порушених від добування піску
земель створення штучної споруди
площею 2,5 га - протипожежної водойми,
яку дозволялося використовувати для
поливу.

Відповідно до проекту організації
колективних садів ДПІ-5 було надано
ділянку площею 6,5 га, до складу якої
входили порушені при видобуванні піску
землі. У 1991 році зусиллями садоводів на
цих землях створено протипожежну
водойму, яка є штучним водним об'єктом,
який знаходиться на землях
сільськогосподарського призначення, а
не водного фонду.

Керуючись нормою ст. 35 Земельного
кодексу України, позивач звернувся до
відповідача з клопотанням про надання
дозволу на розроблення проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність орієнтовною площею
2,2 га, яка розташована на території
Сезенківської сільської ради
Баришівського району Київської
області с Власівка

(за межами населеного пункту) для
обслуговування земель загального
користування в садовому товаристві
«Озерне», що підтверджується копією
клопотання від 25.10.2013 року.

До земель загального користування
товариства згідно експлікації
належать: рілля - 0,0371 га, сіножаті - 0,3724
га, під господарськими шляхами і
прогонами -0,9343 га під спорудами
(штучним водним об'єктом) - 0,8390 га,
всього 2,1828 га.

Листом від 22 листопада 2013 року №08-03/11363
відповідачем у задоволенні клопотання
про надання дозволу на розроблення
проекту із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність на землі загального
користування садового товариства
"Озерне" сільськогосподарського
призначення загальною площею
орієнтовно 2, 2 га, які знаходяться на
території Сезенківської сільської
ради Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне" було
відмовлено, оскільки до складу
зазначених в клопотанні земель
відноситься споруда (штучний водний
об'єкт), який належить до земель водного
фонду (з посиланням виключно на норми
чинного законодавства), а надання
земель у власність або користування із
земель водного фонду не відноситься до
повноважень відповідача.

Відповідач пропонував позивачу надати
повторне клопотання, виключивши зі
складу земель загального користування
позивача землі водного фонду.

У зв'язку з отриманою відмовою позивач
звернувся до відповідача за наданням
роз'яснення в частині відмови,
запитуючи, відповідно до яких проектів
землеустрою було змінене цільове
призначення частини земель, які
знаходяться у користуванні позивача.

У відповідь було отримано лист від
25.01.2013 року № 27-10-048-185/2-14, який не містив
зазначення проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення частини
земельної ділянки позивача з земель
сільськогосподарського призначення на
землі водного фонду, відомостей про
дані Державного Земельного та Водних
кадастрів.

Вважаючи відмову, оформлену листом від
22 листопада 2013 року №08-03/11363
протиправною, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При прийнятті рішення в даній
адміністративній справі судом
досліджується як обґрунтованість
відмови відповідача у задоволенні
заяви СТ "Озерне" про надання дозволу на
розробку технічної документації із
землеустрою, так і відповідність
даного рішення положенням ст. 2 КАС
України.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України види
використання земельної ділянки в межах
певної категорії земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання, встановлених статтями 31,
33 - 37 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель
сільськогосподарського призначення
належать:

- сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги);

- несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі під інфраструктурою
оптових ринків сільськогосподарської
продукції, землі тимчасової
консервації тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ЗК України до
земель загального користування
садівницького товариства належать
земельні ділянки, зайняті захисними
смугами, дорогами, проїздами, будівлями
і спорудами загального користування.

Землі загального користування
садівницького товариства безоплатно
передаються йому у власність за
клопотанням вищого органу управління
товариства до відповідного органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчує
право на земельну ділянку.

Як встановлено судом, земельна ділянка,
на якій розміщено СТ "Озерне",
знаходиться поза межами населеного
пункту на території Сезенківської
сільської ради Баришівського району
Київської області, тому, виходячи з
норм ст.ст. 82, 83 та 84 ЗК України, є
державною власністю.

Першим етапом отримання позивачем цих
земель у власність є розробка проекту
із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність.

Відмова відповідача у розробці
зазначеної технічної документації
унеможливлює реалізацію позивачем
права на отримання у власність земель
загального користування.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 ЗК України,
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Таким чином, до повноважень саме
відповідача належить вирішення
питання про надання дозволу на
розроблення запитуваного позивачем
проекту землеустрою.

Зі змісту листа відповідача від 22
листопада 2013 року №08-03/11363 вбачається,
що у наданні такого дозволу позивачу
було відмовлено з тих підстав, що до
складу зазначених у клопотанні земель
відноситься споруда (штучний водний
об'єкт), який належить до земель
водного фонду , а надання земель у
власність або користування із земель
водного фонду не відноситься до
повноважень відповідача.

Відповідач зазначає, що в межах
садового товариства знаходиться
штучна водойма площею 0, 8390 га, що
відносить до земель водного фонду.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу
України води - усі води (поверхневі,
підземні, морські), що входять до складу
природних ланок кругообігу води.

Цією ж статтею Кодексу визначено, що
водний об'єкт - природний або створений
штучно елемент довкілля, в якому
зосереджуються води (море, річка, озеро,
водосховище, ставок, канал, водоносний
горизонт).

Відповідно до ст. 24, 26 та 28 Водного
кодексу України завданням державного
обліку вод є встановлення відомостей
про кількість і якість вод, а також
даних про водокористування, на основі
яких здійснюється розподіл води між
водокористувачами та розробляються
заходи щодо раціонального
використання і охорони вод та
відтворення водних ресурсів.

Державний облік поверхневих вод
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері гідрометеорологічної
діяльності, шляхом проведення
постійних гідрометричних,
гідрохімічних спостережень за
кількісними і якісними
характеристиками поверхневих вод
згідно з програмою, що затверджується
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері гідрометеорологічної
діяльності, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони навколишнього
природного середовища, і центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері розвитку
водного господарства.

Державний водний кадастр складається з
метою систематизації даних державного
обліку вод та визначення наявних для
використання водних ресурсів.

Державний водний кадастр ведеться
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
розвитку водного господарства,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
геологічного вивчення та
раціонального використання надр, та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
гідрометеорологічної діяльності, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

У відповідності до п. 4 Порядку ведення
державного водного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 квітня 1996 р. № 413
(Постанова КМУ), державний водний
кадастр включає дані державного обліку
поверхневих і підземних вод,
державного обліку артезіанських
свердловин та державного обліку
водокористування, які
систематизуються за водними об'єктами
та їх ділянками, водозбірними
басейнами річок та морів, басейнами
підземних вод, водогосподарськими
ділянками, економічними районами,
адміністративно-територіальними
одиницями і в цілому в Україні..

Пунктом 5 Постанови КМУ встановлено
обов'язковість обміну інформацією між
даними Державних земельного та водного
кадастрів.

У відповідності до п.п. 4.11, 4.14 - 4.16
Положення відповідач, здійснює
землеустрій відповідно до Закону
України "Про землеустрій", у тому числі
забезпечує проведення інвентаризації
земель; ведення державного земельного
кадастру та отримує інформацію про
відведення земельних ділянок; ведення
Поземельних книг та їх зберігання;
організовує здійснення на відповідній
території робіт із землеустрою та
оцінки земель, що проводяться з метою
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру; створює, формує і
веде регіональний фонд документації із
землеустрою. Це свідчить про те, що
відповідач повинен володіти офіційною
інформацією (з державного земельного
кадастру та письмовими документами)
щодо цільового використання спірної
частини земель загального
користування позивача.

У відповідності до ст. 193 ЗК України,
державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах кордонів України, їх цільове
призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

Аналогічне визначення міститься в ст. 1
Закону України «Про державний
земельний кадастр».

Відповідно до ст. 194 ЗК України,
призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
відомості Державного земельного
кадастру є офіційними. Внесення до
Державного земельного кадастру
передбачених цим Законом відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру є обов'язковим.

Крім того, відповідач має право
одержувати в установленому
законодавством порядку інформацію,
документи і матеріали від державних
органів та органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій усіх форм власності та їх
посадових осіб та користуватися
інформаційними базами даних державних
органів, державною системою урядового
зв'язку та іншими технічними засобами
(п.6.2 та 6.4. Положення). Відповідно
повинен мати офіційну інформацію
стосовно правового статусу зазначених
у клопотанні земель.

Таким чином, відповідач при визначенні
цільового використання частини земель,
які знаходяться у користуванні
позивача, повинен був користуватися
офіційними даними з Державних
земельного та водних кадастрів.

З наявної в матеріалах справи
фотокопії листа Дніпровського
басейнового управління водних
ресурсів від 17.02.2011 слідує, що водний
об'єкт, який знаходиться на території
СТ "Озерне", яке в свою чергу є складовою
частиною СО "Ново Троянда" в с.
Власівка Баришівського району
Київської області на землях
Сезенківської сільської ради, являє
собою штучну водойму.

Також з наявної в матеріалах справи
фотокопії листа Трубізького
міжрайонного управління водного
господарства від 10.05.2011 № 135 слідує, що
згідно з матеріалами інвентаризації
водних об'єктів природного походження
на території с. Власівка Баришівського
району не обліковується.

З наданих представниками позивача в
ході розгляду справи пояснень судом
встановлено, що розміщений на
території СТ "Озерне" водний об'єкт
являє собою протипожежну водойму, яка
може використовуватись для поливу і
створений на місці порушених при
видобуванні піску земель (кар'єру).

Крім того, позивачем надано суду
Довідку управління Держкомзему у
Баришівському районі ГУ Держкомзему у
Київській області від 03.02.2010 року , в
якій зазначено, що в користуванні
позивача обліковуються землі
загального користування площею 6, 5 га
з них: рілля, багаторічні насадження,
землі під кемпінгами будинків для
відпочинку, вулиць .

Відомості про наявність земель
водного фонду у даній довідці
відсутні.

Враховуючи викладене, при прийнятті
рішення в даній адміністративній
справі суд також звертає увагу на те, що
відповідачем не було надано будь-яких
доказів того, що вказаний об'єкт
відноситься до водного фонду України
та занесений до державного водного
кадастру, крім того, встановлення
правового статусу даного об'єкту є
можливим лише при розробленні
технічної документації із землеустрою.

Крім того, не можна вважати доказом
належності спірної частини земель до
земель водного фонду довідку
Трубізького міжрайонного управління
водного господарства від 23 травня 2014
року про належність водойми з
прибережною смугою на території
Сезенківської сільської ради в межах
села Власівка, що межує з садовим
товариством «Озерне» до
загальнодержавної власності (землі
водного фонду).

Проте, зазначена установа є
структурним підрозділом управління
водних ресурсів у м. Києві та Київській
області. Відповідно до Положення про
Управління водних ресурсів у м. Києві
та Київській області, затвердженого
Наказом Державного земельного
агентства водних ресурсів України від
18.11.2011 року зазначене управління не
наділене повноваженнями щодо ведення
державного земельного кадастру,
водного кадастру, встановлення
прибережних захисних смуг.

А також, подана інформація не
стосується спірної частини земельної
ділянки, оскільки управління надало
інформацію відносно водного об'єкта в
межах с. Власівка, що межує з позивачем.

Щодо твердження відповідача, що подане
позивачем клопотання про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою було розглянуто ним
відповідно до визначеного ст. 19 Закону
України «Про звернення громадян»
порядку, перевірено його на наявність
необхідних документів і на цій стадії
повідомлено заявника листом про
долучення необхідних уточнюючих
документів, а тому лист від 22.11.2013 року
не є відмовою у наданні дозволу, тому
суд зазначає, що з даним твердженням не
можна погодитися виходячи з
наступного.

Законом України «Про звернення
громадян» врегульовано правовідносини
щодо порядку звернення громадян
України (а також інших фізичних осіб) до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Таким чином, даний Закон не регулює
відносини щодо звернення до
вищезазначених органів юридичних осіб,
що підтверджується нормою ст. 5
зазначеного Закону.

Крім того, нормами ч. 2, 4 та 7 ст. 118 ЗК
України, відповідний орган місцевого
самоврядування або орган виконавчої
влади в місячний термін розглядає
клопотання і надає дозвіл
підприємствам, установам та
організаціям на розробку проекту
приватизації земель.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Зазначене свідчить про те, що
відповідач, прийнявши клопотання,
повинен у місячний строк розглянути
клопотання по суті.

Таким чином, подавши клопотання 25
жовтня 2013 року, позивач повинен до 25
листопада 2013 року отримати рішення
відповідача по суті, а не рекомендації
стосовно приведення клопотання у
відповідність.

Крім того, чинним законодавством форма
надання відмови не встановлена, тому не
може заслуговувати на увагу твердження
відповідача про те, що він не видавав
наказ про відмову, а тому відмови не
було.

Згідно пункту 8 Наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України 10.05.2012 № 258 «Про затвердження
ПОЛОЖЕННЯ про Головні управління
Держземагентства у м. Києві та м.
Севастополі» (надалі Положення)
встановлено, що відповідач видає
накази організаційно-розпорядчого
характеру, однак з цього Положення не
слідує, що відмова у задоволенні
клопотання про надання дозволу на
розробку викладається виключно у формі
наказу.

Таким чином, повідомлення про не
задоволення клопотання у повному
обсязі, викладене у листі відповідача
від 11 листопада 2013 року, надане в межах
строку на надання відповіді по суті
клопотання, є відмовою.

Суд зазначає, що відповідач не зупинив
розгляд клопотання для того, щоб
продовжити його розгляд після усунення
вказаних у листі недоліків, не надав
строків для приведення клопотання у
відповідність, а повернув усі додані до
клопотання документи (що
підтверджується розпискою про
отримання документів на зворотному
боці клопотання, наданій відповідачем),
тим самим закривши питання про
подальше продовження розгляду
поданого 25 жовтня 2013 року клопотання.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
надати дозвіл на розроблення проекту
із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність на
землі загального користування
садового товариства "Озерне"
сільськогосподарського призначення
загальною площею орієнтовно 2, 2 га, які
знаходяться на території
Сезенківської сільської ради
Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне" суд
зазначає наступне .

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не може втручатись у
дискрецію суб'єкта владних
повноважень. Завдання
адміністративного судочинства полягає
в гарантуванні дотримання вимог права,
а не в втручанні у дискреційні
повноваження суб'єктів владних
повноважень.

Крім того , у даній справі судом
встановлено, що відмова Головного
управління Держземагенства у
Київській області у наданні дозволу
на розроблення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність на землі загального
користування садового товариства
"Озерне" сільськогосподарського
призначення загальною площею
орієнтовно 2, 2 га, які знаходяться на
території Сезенківської сільської
ради Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне",
викладена у листі від 22 листопада 2013
року №08-03/11363 є результатом
неправомірних дій відповідача, у
зв`язку з чим вимоги позивача про
визнання її протиправною є цілком
обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному
процесі підлягають лише ті вимоги, які
поновлюють порушене право особи в
публічно-правових відносинах.

Враховуючи те, що наслідком
відповідної активної поведінки
відповідача стало відмова, викладена у
листі від 22 листопада 2013 року №08-03/11363,
яка встановлено судом, не ґрунтуються
на вимогах чинного законодавства
України, а тому спричинили порушення
прав та інтересів декларанта, суд
приходить до висновку, що задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправними дій є достатнім та
належним способом захисту порушених
прав позивача в сфері
публічно-правових відносин з
відповідачем.

Відтак, у задоволенні вимоги про
зобов'язання надати дозвіл на
розроблення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність на землі загального
користування садового товариства
"Озерне" сільськогосподарського
призначення загальною площею
орієнтовно 2, 2 га, які знаходяться на
території Сезенківської сільської
ради Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне"
необхідно відмовити.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи
та оцінивши їх у сукупності, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Садового
товариства "Озерне" до Головного
управління Держземагенства у
Київській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагенства
у Київській області у наданні дозволу
на розроблення проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність на землі загального
користування садового товариства
"Озерне" сільськогосподарського
призначення загальною площею
орієнтовно 2, 2 га, які знаходяться на
території Сезенківської сільської
ради Баришівського району Київської
області с. Власівка (за межами
населеного пункту) для обслуговування
земель загального користування в
садовому товаристві "Озерне",
викладену у листі від 22 листопада 2013
року №08-03/11363.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 05 серпня 2014 р.