Справа № 2а-5330/09/2370
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/8593/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Моторного
О.А.

Пилипчук Н.Г.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Коваленка
О.М., Недзеленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Смілянської об'єднаної державної
податкової інспекції Черкаської
області

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011

у справі №2а-5330/09/2370

за позовом Комунального підприємства
«ВодГео»

до Смілянської об'єднаної державної
податкової інспекції Черкаської
області

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 12.01.2010 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 12.01.2010
скасовано, прийнято нову постанову про
задоволення позовних вимог. Визнано
нечинним податкове
повідомлення-рішення Смілянської ОДПІ
Черкаської області №/0 від 06.11.2009.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відому в позові, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну
перевірку з питань дотримання
позивачем вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.07.2006 по
30.06.2009, за результатами якої складено
акт від 23.10.2009 №4878/23/30794986.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення п.4.1 ст.4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» внаслідок не включення
до складу валового доходу субвенції,
отриманої згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 22.06.2006 №705 «Про
затвердження порядку перерахування у
2006 році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам для погашення
заборгованості минулих років з різниці
в тарифах на теплову енергію та послуги
з водопостачання і водовідведення
затверджених для населення», що
призвело до заниження суми
скоригованого валового доходу в
декларації з податку на прибуток за три
квартали 2006 року в сумі 479720,00 грн. та за
2006 рік в сумі 3008320,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 06.11.2009, яким визначено
податкове зобов?язання з податку на
прибуток підприємств в сумі 1504160,00 грн.,
у т.ч. за основним платежем 752080,00 грн.,
штрафними (фінансовими) санкціями 752080,00
грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову виходив з того, що
отримані позивачем субвенції на
погашення заборгованості за
поставлену теплову енергію є фактично
доходами підприємства від продажу
товару (теплової енергії), які було
частково оплачено за рахунок коштів
державного бюджету, а тому підлягають
включенню до валового доходу позивача.
Крім того, встановлення податкових
пільг підприємствам комунальної
власності по сплаті податку на
прибуток не належить до компетенції
органів місцевого самоврядування.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
обґрунтовував свої висновки тим, що
Рішенням Конституційного Суду України
від 16.02.2010 №5-рп/2010 було надано офіційне
тлумачення положень ч.2 ст.1 Закону
України «Про систему оподаткування» та
ст.15 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», згідно якого
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, сільські, селищні, міські ради
мають право безпосередньо на підставі
частини другої статті 1 Закону України
«Про систему оподаткування»
встановлювати пільги щодо
загальнодержавного податку на
прибуток підприємств комунальної
власності, якщо він згідно із законами
України справляється до бюджету
Автономної Республіки Крим, сільських,
селищних, міських бюджетів, у межах сум,
які підлягають зарахуванню до цих
бюджетів. Чинним законодавством не
передбачено включення до валового
доходу саме такого виду бюджетного
трансферту, як субвенції. Крім того,
позивача було звільнено від сплати
податку на прибуток у 2006 році згідно з
рішенням Смілянської міської ради
Черкаської ради від 28.12.2006 № 11-65/V «Про
надання Виробничому об?єднанню «Вод
Гео» пільг з оплати податку на прибуток
у 2006 році».

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валовий доход - це
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Валовий доход включає доходи з інших
джерел, у тому числі, але не виключно, у
вигляді сум дотацій і субсидій з фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або бюджетів,
отриманих платником податку (підпункт
4.1.6).

Як вбачається з установлених судами
обставин справи, спірні кошти були
отримані позивачем як цільове бюджетне
фінансування на компенсацію різниці
між фактичною собівартістю теплової
енергії і затвердженим тарифом.

Згідно з пунктом 25 статті 1 Бюджетного
кодексу України міжбюджетні
трансферти - це кошти, які безоплатно і
безповоротно передаються з одного
бюджету до іншого.

У Роз'ясненні щодо застосування
економічної класифікації видатків
бюджету, затвердженому наказом
Державного казначейства України від
04.11.2004 № 194, зазначено, що до категорії
субсидій і поточних трансфертів
відносяться всі невідплатні державні
платежі, які не підлягають поверненню і
передбачаються лише на поточні цілі
одержувача бюджетних коштів.

Під субсидіями розуміють всі
невідплатні поточні виплати
підприємствам, які не передбачають
компенсації у вигляді спеціально
обумовлених виплат або товарів і
послуг в обмін на проведені платежі, а
також видатки, пов'язані з
відшкодуванням збитків державних
підприємств.

Трансфертні платежі є невідплатними і
безповоротними і не являють собою
придбання товарів чи послуг, надання
кредиту або виплату непогашеного
боргу. Трансферти населенню можуть
надаватись як у готівковій формі, так і
шляхом оплати рахунків.

Таким чином, виділені з державного
бюджету кошти на покриття збитків
позивача, отриманих внаслідок
невідповідності затверджених тарифів
собівартості теплової енергії,
підпадають під наведене визначення
субсидій та, відповідно, включаються до
валового доходу підприємства.

Водночас за рішенням Смілянської
міської ради Черкаської ради від 28.12.2006
№ 11-65/V позивача було звільнено від
сплати податку на прибуток у розмірі
752080,00 грн., що виник внаслідок
проведення взаєморозрахунків по
погашенню заборгованості перед
енергопостачальною компанією ВАТ
«Черкасиобленерго» за використану
електричну енергію, яка виникла з
різниці в тарифах.

У резолютивній частині Рішення
Конституційного Суду України від
16лютого 2010 року № 5-рп/2010 викладено
думку про те, положення частини другої
статті 1 Закону України «Про систему
оподаткування» № 1251-XII та статті 15
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» №334/94-ВР у
системному зв'язку з положеннями
статей 5, 7, 8, 67, 92, 140, 142, 143 Конституції
України, статей 7, 9, 69, 96, 97, 103, 108 БК,
статей 16, 61, 62, 63, 66 Закону України «Про
місцеве самоврядування» № 280/97-ВР треба
розуміти так, що Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, сільські,
селищні, міські ради мають право
безпосередньо на підставі частини
другої статті 1 Закону України «Про
систему оподаткування» №1251-XII
встановлювати пільги щодо
загальнодержавного податку на
прибуток підприємств комунальної
власності, якщо він згідно із законами
України справляється до бюджету
Автономної Республіки Крим, сільських,
селищних, міських бюджетів, у межах сум,
які підлягають зарахуванню до цих
бюджетів.

Таким чином, міська рада наділена
повноваженнями зі встановлення
додаткових пільг щодо оподаткування у
виключно у межах сум, що надходять до її
бюджету.

З огляду на викладене при вирішенні
спору судам слід було встановити, яку
суму податку на прибуток має сплатити
підприємство до бюджету за наслідками
отримання спірних коштів, з
урахуванням наданої йому місцевою
радою податкової пільги.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду та
вирішення спору по суті і, в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Черкаської області
задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 12.01.2010 та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
О.А.Моторний

Н.Г.Пилипчук