Справа № 825/675/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/39836/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Розваляєвої Т.С.
Цуркана М.І. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Козелецької районної
державної адміністрації Чернігівської
області на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2013 року у справі № 825/675/13-а
за позовом Козелецької районної
державної адміністрації Чернігівської
області до провідного спеціаліста
Управління Держкомзему у Козелецькому
районі Чернігівської області ОСОБА_4,
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
ім. Щорса, Реєстраційної служби
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області про
скасування реєстраційного запису та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Козелецька районна державна
адміністрація Чернігівської області
звернулась в суд з позовом до
провідного спеціаліста Управління
Держкомзему у Козелецькому районі
Чернігівської області ОСОБА_4,
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
ім. Щорса, Реєстраційної служби
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області, в якому
просила: визнати нечинним договір
оренди землі укладений між Козелецькою
районною державною адміністрацією
Чернігівської області та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка, Козелецького
району та зареєстрований 17.08.2012 року за
№04887; визнати неправомірними дії
провідного спеціаліста Управління
Держкомзему у Козелецькому районі
Чернігівської області ОСОБА_4 щодо
внесення відомостей до "Книги записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі" 17.08.2012 року і
державну реєстрацію договору оренди
землі укладеного між Козелецькою
районною державною адміністрацією
Чернігівської області та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка Козелецького
району; скасувати реєстраційний запис
№04887, що був внесений провідним
спеціалістом Управління Держкомзему у
Козелецькому районі Чернігівської
області ОСОБА_4 до "Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі" 17.08.2012 року про державну
реєстрацію договору оренди землі;
зобов'язати реєстраційну службу
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області
скасувати реєстраційний запис в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію договору
оренди укладеного між Козелецькою
районною державною адміністрацією
Чернігівської області та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка Козелецького
району та зареєстрований 17.08.2012 року за
№04887.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
договір оренди землі, укладений між
Козелецькою районною державною
адміністрацією Чернігівської області
та приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка не відповідає
нормам діючого законодавства, не
містить всіх необхідних умов, а тому
реєстраційний запис в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію вказаного договору
оренди необхідно скасувати.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року позовні вимоги задоволено:
визнано нечинним договір оренди землі
укладений між Козелецькою районною
державною адміністрацією
Чернігівської області та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка, Козелецького
району та зареєстрований 17.08.2012 року за
№04887; визнано неправомірними дії
провідного спеціаліста Управління
Держкомзему у Козелецькому районі
Чернігівської області ОСОБА_4 щодо
внесення відомостей до "Книги записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі" 17 серпня 2012
року і державну реєстрацію договору
оренди землі укладеного між
Козелецькою районною державною
адміністрацією Чернігівської області
та приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка Козелецького
району; скасовано реєстраційний запис
№04887, що був внесений провідним
спеціалістом Управління Держкомзему у
Козелецькому районі Чернігівської
області ОСОБА_4 до "Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі" 17 серпня 2012 року про державну
реєстрацію договору оренди землі;
зобов'язано реєстраційну службу
Козелецького районного управління
юстиції Чернігівської області
скасувати реєстраційний запис в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію договору
оренди укладеного між Козелецькою
районною державною адміністрацією
Чернігівської області та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка Козелецького
району та зареєстрований 17.08.2012 року за
№04887.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано: закрито провадження в
частині визнання нечинним договору
оренди землі № 04887 від 17.08.2012 року,
укладеного між Козелецькою районною
державною адміністрацією
Чернігівської області та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса; в задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Козелецька районна державна
адміністрація Чернігівської області
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 23 травня 2012 року
розпорядженням Козелецької районної
державної адміністрації № 313 "Про
надання дозволу на складання технічної
документації із землеустрою щодо
надання в оренду земельних ділянок для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
ПОСП ім. Щорса" надано дозвіл
приватно-орендному
сільськогосподарському підприємству
ім. Щорса на складання технічної
документації із землеустрою щодо
надання земельних ділянок, не
витребуваних земельних часток (паїв),
загальною площею 462,20 га, в
короткострокову оренду, до часу
витребування їх власниками та
проектних доріг орієнтовною площею 48,74
га, терміном на 5 років, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва із земель колективної
власності колишнього КСП ім. Щорса на
території Красилівської сільської
ради Козелецького району.

03 серпня 2012 року розпорядженням
Козелецької районної державної
адміністрації №481 "Про надання
земельних ділянок в оренду для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва ПОСП ім. Щорса" затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо надання земельних ділянок,
загальною площею 483,8171 га не
витребуваних земельних часток (паїв)
452,2766 га, в короткострокову оренду, до
часу витребування їх власниками та
проектних доріг площею 31,5405 га,
терміном на 5 років для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва із земель колективної
власності колишнього КСП їм. Щорса на
території Красилівської сільської
ради; надано приватно-орендному
сільськогосподарському підприємству
ім. Щорса зазначені земельні ділянки в
короткострокову оренду, до часу
витребування їх власниками та
проектних доріг зазначеної площі
терміном на 5 років із встановлення
орендної плати в розмірі 3% від
нормативно грошової оцінки земельної
ділянки.

На виконання вищевказаного
розпорядження Козелецької районної
державної адміністрації № 481 "Про
надання земельних ділянок в оренду для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
ПОСП ім. Щорса", між Козелецькою
районною державною адміністрацією та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса було укладено договір оренди
землі площею 483,8171 га.

17 серпня 2012 року даний договір оренди
землі був зареєстрований в управлінні
Державного комітету України по
земельним ресурсам у Козелецькому
районі Чернігівської області в
державному реєстрі земель за №
04887.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір оренди не містив усіх
визначених законом істотних умов, а
деякі із них не відповідали нормам
діючого законодавства, а тому у
провідного спеціаліста Управління
Держкомзему у Козелецькому районі
Чернігівської області ОСОБА_4 були
підстави для відмови у здійсненні
державної реєстрації даного договору
оренди землі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі в частині визнання нечинним
договору оренди землі № 04887,
апеляційний суд виходив з того, що
вказана вимога є спором про право, що в
свою чергу унеможливлює її розгляд в
порядку адміністративного
судочинства. Відмовляючи у задоволенні
решти позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що
реєстраційна служба Козелецького
районного управління юстиції не може
скасувати даний договір, оскільки
законодавством не передбачено доступу
до баз даних, які ведуться управлінням
Державного комітету України по
земельним ресурсам у Козелецькому
районі, а в державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно договір оренди
землі не було зареєстровано.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Не погоджуючись з задоволенням судом
першої інстанції позовної вимоги про
визнання нечинним договору оренди
землі, укладеного між Козелецькою
районною державною адміністрацією
Чернігівської області та
приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса та закриваючи провадження по
справі в цій частині, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що в цій
частині позов не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Доводи касаційної скарги щодо такого
висновку спростовуються наступним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Судами встановлено, що зазначені
спірні правовідносини між сторонами
виникли у зв'язку із укладенням
Козелецькою районною державною
адміністрацією та Приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса договору оренди земельної
ділянки, позивач просить визнати
нечинним цей договір оренди.

Предметом спору в даній частині позову
є право користування земельною
ділянкою, зокрема відновлення
порушеного права зі сторони іншої
особи. Тобто між сторонами існує спір
про право, що в свою чергу виключає її
розгляд у порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів також звертає увагу, що
відповідно до ст. 21 КАС України не
допускається обґєднання в одне
провадження кількох вимог, які
належать розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Відносно відмови суду апеляційної
інстанції у задоволенні позову до
реєстраційної служби Козелезького
районного управління юстиції
Чернігівської області про скасування
реєстраційного запису договору оренди
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»
нерозподілені (не витребувані)
земельні ділянки за рішенням
відповідної сільської, селищної,
міської ради чи районної адміністрації
можуть передаватися в оренду для
використання за цільовим призначенням
на строк до моменту отримання їх
власниками державних актів на право
власності на земельну ділянку, про що
зазначається у договорі оренди
земельної ділянки, а власники
земельних часток (паїв) чи їх
спадкоємці, які не взяли участь у
розподілі земельних ділянок,
повідомляються про результати
проведеного розподілу земельних
ділянок у письмовій формі, у разі, якщо
відоме їх місцезнаходження.

Відповідно ст. 20 Закону України «Про
оренду землі» №161-ХIV укладений договір
оренди підлягає державній реєстрації.
Право оренди земельної ділянки виникає
з дня реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки підлягає обов'язковій
державній реєстрації.

Пунктами 7, 27 та 33 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011,
№ 703 "Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно"
визначено, що для проведення державної
реєстрації прав заявник подає органові
державної реєстрації прав заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює
Міністерство юстиції України та
передбачається, що документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є,
зокрема, державний акт на право
власності на земельну ділянку або на
право постійного користування
земельною ділянкою, а для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на земельну
ділянку заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 27, 28, 30 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав завірену в
установленому порядку копію
примірника кадастрового плану
земельної ділянки на паперовому носії.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що з відповідною заявою
про державну реєстрацію права оренди
земельної ділянки відповідно до
договору оренди землі, укладеного між
Козелецькою районною державною
адміністрацією та приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса, щодо оренди земельних
ділянок загальною площею 483,8171 га, до
реєстраційної служби Козелецького
районного управління за період з 01.01.2013
року по 25.02.2013 року жодна з сторін
договору оренди не зверталась, даний
договір оренди в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно не було
зареєстровано.

Чинним законодавством не передбачено
доступ державних реєстраторів
реєстраційної служби до бази даних, які
ведуться органами земельних ресурсів,
а лише встановлено право отримувати
інформацію про зареєстровані земельні
ділянки органу державної реєстрації
прав, необхідну для проведення
державної реєстрації прав, відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 22.02.2012 року № 118 "Про
інформаційну взаємодію органу, що
здійснює ведення Державного
земельного кадастру, та органу
державної реєстрації прав".

Відтак колегія суддів вважає, що суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про те, що реєстраційна служба
Козелецького районного управління
юстиції за встановлених по справі
обставин не може скасувати
реєстраційний запис, зареєстрований
17.08.2012 року в управлінні Державного
комітету України по земельним ресурсам
у Козелецькому районі Чернігівської
області в державному реєстрі земель за
№ 04887.

Щодо правильності вирішення судами
попередній інстанцій позовних вимог,
які стосуються дій провідного
спеціаліста Управління Держкомзему та
скасування внесеного нею
реєстраційного запису до Книги записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі, колегія суддів
зазначає наступне.

Статтею 202 ЗК України (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
відносин передбачалося, що державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється у складі державного
реєстру земель. Державний реєстр
земель складається з двох частин: а)
книги записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок;
б) Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку.

Відповідно до Порядку ведення Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1021 від 09.09.2009 року
"Про затвердження порядків ведення
Поземельної книги і Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі" ( в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносиин),
встановлено, що повноваженнями по
веденню Поземельної книги, Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельні ділянки та на право постійною
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі в паперовому
вигляді, були наділені територіальні
органи Державного комітету України по
земельним ресурсам за місцем
розташування земельної ділянки.

Пунктом 16-I Порядку ведення Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі
встановлено, що державна реєстрація
договору оренди землі із земель
приватної власності здійснюється
після державної реєстрації земельної
ділянки.

Як зазначено в п.16-3 цього Порядку
територіальний орган Держземагенства
відмовляє у державній реєстрації
договору оренди земельної ділянки із
приватної власності якщо, зокрема,
документи подані не в повному обсязі.

Пунктом 22 цього Порядку передбачено, що
запис про державну реєстрацію
документа, що посвідчує право на
земельну ділянку, в розділі Книги
записів скасовується (поновлюється)
посадовою особою на підставі рішення
суду.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про оренду землі" відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції зазначив, що спірний договір
не має всіх істотних умов, у зв'язку з
чим визнав неправомірними дії
провідного спеціаліста Управління
Держкомзему у Козелецькому районі
Чернігівської області ОСОБА_4 щодо
внесення відомостей до "Книги записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі" і державної
реєстрації договору оренди та
скасував реєстраційний запис
№04887.

В той же час суд апеляційної інстанції
залишив поза увагою зазначені позовні
вимоги, не перевірив правильність
встановлення фактичних обставин по
справі, не надав оцінки вказаним
обставинам, чим позбавив суд
касаційної інстанції можливості
перевірити законність його висновків в
цій частині позовних вимог, у зв'язку з
чим справа в цій частині підлягає
направленню на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

За правилами частини другої, четвертої
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Козелецької районної
державної адміністрації Чернігівської
області задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2013
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про визнання
неправомірними дій провідного
спеціаліста Управління Держкомзему у
Козелецькому районі Чернігівської
області ОСОБА_4 щодо внесення
відомостей до "Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі" 17.08.2012 року і державну реєстрацію
договору оренди землі укладеного між
Козелецькою районною державною
адміністрацією Чернігівської області
та приватно-орендним
сільськогосподарським підприємством
ім. Щорса с. Красилівка Козелецького
району; та скасування реєстраційного
запису №04887, що був внесений
провідним спеціалістом Управління
Держкомзему у Козелецькому районі
Чернігівської області ОСОБА_4 до "Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі" 17.08.2012
року про державну реєстрацію договору
оренди землі скасувати.

Справу в цій частині позовних вимог
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: