Справа № 2а-15355/11/2670
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11 липня 2014 року 12 год. 45
хв. № 2а-15355/11/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І.,
розглянув у порядку письмового
провадження заяву представника ОСОБА_1
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 06 травня 2014 року надійшла
письмова заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1,
заявник) в особі її уповноваженого
представника про перегляд за
нововиявленими обставинами (далі -
заява про перегляд) постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 листопада 2011 року в
адміністративній справі № 2а-15355/11/2670
(далі - справа, справа № 2а-15355/11/2670) за
заявою заступника Генерального
прокурора України в інтересах держави
в особі Державної податкової служби
України та її посадових осіб: Голови
Державної податкової служби України,
заступника Голови Державної
податкової адміністрації у місті
Києві, заступника начальника Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва (далі - судове
рішення, постанова адмінсуду), про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 01 лютого
2005 року у справі № 2-15/2005 (далі - рішення
райсуду).

Під час ознайомлення з матеріалами
справи судом з'ясовано, що рішенням
райсуду задоволено скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність заступника Голови
Державної податкової адміністрації у
місті Києві, Голови Державної
податкової адміністрації України та на
рішення заступника начальника
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва,
визнано неправомірною бездіяльність
заступника Голови Державної
податкової адміністрації у місті Києві
Вишневецької А.А. щодо ненадання
відповіді на звернення - скаргу ОСОБА_1
від 06 березня 2001 року, визнано
неправомірною бездіяльність Голови
Державної податкової адміністрації
України Азарова М.Я. щодо ненадання
відповіді на звернення - скарги ОСОБА_1
від 30 січня та 28 лютого 2002 року, а також
визнано неправомірним та скасовано
рішення Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва від 23 лютого 2001 року №
21/17-4//3080 про стягнення з ОСОБА_1
донарахування податку та санкцій у
розмірі 200 %.

Постановою адмінсуду задоволено заяву
заступника Генерального прокурора
України, скасовано рішення райсуду та
прийнято нову постанову, якою
відмовлено повністю у задоволенні
скарги ОСОБА_1

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2011
року у справі № 2а-15355/11/2670 апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а постанову адмінсуду -
без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 березня 2012 року у справі
№ К/9991/4133/12 (№ 2а-15355/11/2670) касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а постанову адмінсуду та
ухвалу суду апеляційної інстанції - без
змін.

Крім того, як з'ясовано судом у ході
ознайомлення з матеріалами
адміністративної справи № 2а-5067/12/2670,
ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 квітня 2012
року у вказаній справі залишено без
задоволення заяву представника ОСОБА_1
про перегляд постанови адмінсуду за
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2012
року у справі № 2а-5067/12/2670 апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а ухвалу суду першої
інстанції від 28 квітня 2012 року - без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 серпня 2012 року у справі
№ К/9991/45881/12 (№ 2а-5067/12/2670) касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а ухвали судів попередніх
інстанцій - без змін.

Ухвалою суду від 07 травня 2014 року,
згідно зі ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), допущено заміну
відповідачів їх процесуальними
правонаступниками, а саме Головним
управлінням Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач-1), Міністерством
доходів і зборів України (далі -
відповідач-2) та Державною податковою
інспекцією у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - відповідач-3), а також
відкрито провадження за заявою про
перегляд постанови адмінсуду за
нововиявленими обставинами, її розгляд
та перегляд вказаної постанови
призначено колегією суддів у
відкритому судовому засіданні.

До суду 10 червня 2014 року через
канцелярію від представника заявника
надійшли письмові доповнення до заяви
про перегляд постанови адмінсуду за
нововиявленими обставинами разом зі
письмовою заявою та долученими до неї
додатковими письмовими доказами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовуються. Зазначені доповнення,
заяву та докази судом прийнято до
розгляду та долучено до матеріалів
справи для врахування під час
перегляду постанови адмінсуду за
нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні 11 червня 2014 року
представником заявника заявлено
письмове клопотання про витребування у
Київському районному суді міста
Харкова належним чином засвідчених
копій окремих документів, що містяться
у матеріалах кримінальної справи №
2018/5492/2012, копії яких ним долучено до
вище вказаної письмової заяви.

Ухвалою суду від 11 червня 2014 року
задоволено клопотання представника
заявника про витребування доказів.

У судовому засіданні 25 червня 2014 року
суд перейшов до розгляду по суті заяви
про перегляд постанови адмінсуду за
новоявленими обставинами, у якому
представник заявника підтримав
вказану заяву та просив задовольнити
її.

Прокурор та представник відповідачів у
ході розгляду заяви про перегляд
постанови адмінсуду за нововиявленими
обставинами заперечували проти неї та
просили відмовити у задоволенні її з
підстав, зазначених у письмових
запереченнях, наданих у судовому
засіданні 28 травня 2014 року.

У судовому засіданні 25 червня 2014 року
судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС
України, прийнято рішення про
подальший розгляд та вирішення заяви
про перегляд постанови адмінсуду за
нововиявленими обставинами у порядку
письмового провадження, про що
відповідачів та Генеральну
прокуратуру України повідомлено
письмово.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 252 КАС України,
заява про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами
розглядається судом протягом двох
місяців після її надходження за
правилами, встановленими цим Кодексом
для провадження у суді тієї інстанції,
яка здійснює перегляд.

Особи, які беруть участь у справі,
повідомляються про дату, час та місце
розгляду заяви. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розгляду
заяви і перегляду судового рішення.

Суд може не досліджувати докази
стосовно обставин, що встановлені у
судовому рішенні, яке переглядається
за нововиявленими обставинами, якщо
вони не оспорюються.

Вислухавши доводи представників
заявника, відповідачів та прокурора,
оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Підставою для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
представник заявника зазначив істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
та вирішення справи.

Суд погоджується із доводами
представника заявника щодо наявності
підстав для задоволення заяви про
перегляд постанови адмінсуду за
нововиявленими обставинами, виходячи з
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів на аналізу наступних норм і
обставин.

Зокрема, як зазначено у заяві про
перегляд постанови адмінсуду за
нововиявленими обставинами та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, постановою від 28
лютого 2014 року про відмову від
обвинувачення прокурор у кримінальній
справі № 49-800 (далі - кримінальна
справа) за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 3
ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст.
191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366,
ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України
(далі - КК України), старший групи
прокурорів відмовився від
обвинувачення у кримінальній справі.

Зі змісту вказаної постанови від 28
лютого 2014 року вбачається, що вивчивши
матеріали кримінальної справи,
прокурор прийшов до висновку, що
зібрані у ній докази у сукупності не
підтверджують обвинувачення,
пред'явлене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст.
191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27,
ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК
України, а можливість надання нових
доказів обвинувачення та способи їх
зібрання вичерпані.

Враховуючи відсутність підстав для
кримінальної відповідальності ОСОБА_1
за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15,
ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2
ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України за
відсутністю складу цих злочинів,
необхідною є відмова прокурора від
обвинувачення у кримінальній справі.

У зв'язку з викладеними обставинами,
постановою Київського районного суду
міста Харкова від 28 лютого 2014 року у
справі № 2018/5492/2012 (н/п 1/640/81/14) закрито
провадження у кримінальній справі за
обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст.
191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27,
ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК
України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 20 березня 2014 року постанову
Київського районного суду міста
Харкова від 28 лютого 2014 року про
закриття провадження у кримінальній
справі у зв'язку з відмовою прокурора
від обвинувачення змінено. Виключено
із мотивувальної частини вказаної
постанови вказівку про закриття
кримінального провадження на підставі
п. 2 ст. 6 Кримінального процесуального
кодексу України (далі - КПК України)
після слів "Керуючись принципом
верховенства права та". В решті
вказану постанову залишено без змін.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС
України, постанова або ухвала суду, що
набрала законної сили, може бути
переглянута у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Тобто, як вбачається з викладених норм,
судове рішення, яке набрало законної
сили, може бути переглянуто на підставі
істотних для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
та вирішення справи.

Нововиявлена обставина - це юридичний
факт, який передбачений нормами права і
тягне виникнення, зміну або припинення
правовідносин; юридичний факт, що має
істотне значення для вирішення
конкретної справи; юридичний акт, який
існував на момент звернення заявника
до суду з позовом і під час розгляду
справи судом; юридичний факт, який не
міг бути відомий ані особі, яка заявила
про це в подальшому, ані суду, що
розглядав справу, оскільки, якби
нововиявлена обставина була відома
суду під час прийняття судового
рішення, вона б обов'язково вплинула на
остаточні висновки суду.

"Істотність" обставин означає те, що
якби суд її міг урахувати при вирішенні
справи, то це тією чи іншою мірою
вплинуло б на результат вирішення.
Ознаку "не були і не могли бути відомі"
потрібно розглядати як сукупність двох
необхідних умов. Тобто, для визнання
обставини нововиявленою недостатньо,
щоб особа просто не знала про наявність
певної істотної обставини, а потрібно,
щоб вона і не могла знати про неї.

У ході розгляду заяви про перегляд
постанови адмінсуду за нововиявленими
обставинами судом з'ясовано, що
рішенням райсуду визнано
неправомірною бездіяльність
заступника Голови Державної
податкової адміністрації у місті Києві
Вишневецької А.А. щодо ненадання
відповіді на звернення - скаргу ОСОБА_1
від 06 березня 2001 року, визнано
неправомірною бездіяльність Голови
Державної податкової адміністрації
України Азарова М.Я. щодо ненадання
відповіді на звернення - скарги ОСОБА_1
від 30 січня та 28 лютого 2002 року, а також
визнано неправомірним та скасовано
рішення Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва від 23 лютого 2001 року №
21/17-4//3080 про стягнення з ОСОБА_1
донарахування податку та санкцій у
розмірі 200 %.

Поряд з цим, постановою адмінсуду
скасовано рішення райсуду та прийнято
нову постанову, якою у задоволенні
скарги ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Як вбачається зі змісту постанови
адмінсуду, нововиявленою обставиною, у
зв'язку з якою скасовано рішення
райсуду, є те, що Шевченківський
районний суд міста Києва, приймаючи
рішення, не взяв до уваги як доказ
правомірності рішення про
донарахування податків висновок
судово-бухгалтерської експертизи від 31
листопада 2002 року № 11318 у кримінальній
справі з тих підстав, що дана
експертиза проводилась у кримінальній
справі, яку станом на день прийняття
рішення закрито з реабілітуючих
підстав. При цьому, 20 жовтня 2011
року Генеральним прокурором України
скасовано постанову від 28 січня 2005 року
у кримінальній справі в частині
закриття кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ст. 80-1 (у
редакції від 29 липня 1994 року) КК
України, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 15 і ч. 5 ст. 191, ч.
3 ст. 212, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27 і
ч. 2 ст. 366 КК України.

Поряд з цим, нововиявленою обставиною,
яка не була і не могла бути відома, та
яка є підставою для скасування
постанови адмінсуду, представник
заявника зазначає факт прийняття
Верховним Судом України ухвали від 11
листопада 2005 року, згідно з якою,
Верховним Судом України на спільному
засіданні судової палати у
кримінальних справах та військової
судової колегії встановлено, зокрема,
що кримінальні справи стосовно ОСОБА_1,
порушені 05 січня 2001 року, 21 лютого 2001
року, 02 листопада 2001 року, 02 серпня
2002 року, 08 та 17 січня 2003 року,
обґрунтовано та відповідно до чинного
кримінально-процесуального
законодавства компетентними органами
і посадовими особами закриті за
відсутністю складу злочину на підставі
п. 2 ст. 6 КПК України, права, порушені
внаслідок безпідставного порушення
кримінальних справ і притягнення до
кримінальної відповідальності, у
законний спосіб повністю поновлено.

Тобто, вище вказаною ухвалою
Верховного Суду України
підтверджується факт відсутності у
діях заявника порушень законодавства,
діючого на час виникнення спірних
правовідносин.

При цьому, із дослідження змісту
постанови адмінсуду судом з'ясовано, що
судом першої інстанції під час
прийняття постанови за результатами
розгляду заяви заступника
Генерального прокурора України про
перегляд рішення райсуду за
нововиявленими обставинами, у
результаті чого скасовано рішення
райсуду, не враховано факт визнання
Верховним Судом України
обґрунтованості закриття кримінальних
справ стосовно заявника, хоча
зазначена обставина, за переконанням
суду, є істотною для всебічного,
повного та об'єктивного вирішення
справи по суті.

Поряд з цим, у постанові Київського
районного суду міста Харкова від 28
лютого 2014 року у справі № 2018/5492/2012 (н/п
1/640/81/14), якою закрито провадження у
кримінальній справі за обвинуваченням
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст.
27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212,
ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України,
яку, у свою чергу, прийнято у зв'язку із
прийняттям постанови від 28 лютого 2014
року про відмову від обвинувачення,
зазначено про існування вмотивованої
постанови начальника Головного
слідчого управління Генеральної
прокуратури України Куцого О.А. від 28
січня 2005 року про закриття
кримінальної справи за відсутністю
складу злочинів за тими ж обставинами
та подіями, за якими у подальшому
ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення.
Вказана постанова була предметом
вивчення Верховним Судом України, який
своєю ухвалою від 11 листопада 2005 року
залишив її без змін.

Отже, обґрунтованість та законність
закриття кримінальної справи органами
прокуратури у зв'язку з відсутністю у
діях ОСОБА_1 складу злочинів у
встановленому законом порядку
перевірено найвищим судовим органом у
системі судів загальної юрисдикції,
рішення якого є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених норм та обставин
вбачається, що обґрунтованість та
законність закриття кримінальних
справ стосовно ОСОБА_1, встановлена
Верховним Судом України, та яка є
істотною для справи обставиною, також
підтверджена шляхом прийняття
прокурором 28 лютого 2014 року постанови
про відмову від обвинувачення, на
підставі якої, у свою чергу, Київським
районним судом міста Харкова 28
лютого 2014 року прийнято постанову у
справі № 2018/5492/2012 (н/п 1/640/81/14), якою
закрито провадження у кримінальній
справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.
27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191,
ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3
ст. 212 КК України.

Згідно з ч.ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст.
71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка беру участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин суд прийшов до висновку про
наявність підстав для скасування
постанови адмінсуду та прийняття нової
постанови про відмову у задоволенні
заяви заступника Генерального
прокурора України в інтересах держави
в особі Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
Міндоходів у місті Києві та Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
райсуду.

Стосовно процесуального строку для
звернення представника заявника до
суду із заявою про перегляд постанови
адмінсуду за нововиявленими
обставинами суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 247 КАС України, заяву
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами може бути
подано протягом одного місяця після
того, як особа, яка звертається до суду,
дізналася або могла дізнатися про ці
обставини. При цьому заява про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами з підстави, передбаченої п.
1 ч. 2 ст. 245 цього Кодексу, може бути
подана не пізніше ніж через три роки з
дня набрання судовим рішенням законної
сили.

Отже, враховуючи викладену норму та
зважаючи, що із заявою про перегляд
постанови адмінсуду за нововиявленими
обставинами (істотні для справи
обставини), прийнятої 11 листопада
2011 року та залишеної без змін ухвалою
суду апеляційної інстанції від 19
грудня 2011 року, представник заявника
звернувся 06 травня 2014 року, суд прийшов
до висновку про не пропущення
заявником встановленого КАС України
процесуального строку для звернення до
адміністративного суду із заявою про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами.

Згідно зі ст. 253 КАС України, суд може
скасувати постанову чи ухвалу у справі
і прийняти нову постанову чи ухвалу або
залишити заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
без задоволення. При ухваленні
судового рішення суд користується
повноваженнями суду відповідної
інстанції.

Судове рішення за наслідками
провадження за нововиявленими
обставинами може бути оскаржено в
порядку, встановленому цим Кодексом
для оскарження судових рішень
відповідної інстанції. З набранням
законної сили новим судовим рішенням в
адміністративній справі втрачають
законну силу судові рішення інших
адміністративних судів у цій справі.

У разі залишення заяви про перегляд
судового рішення за новоявленими
обставинами без задоволення інші
особи, які брали участь у справі, можуть
вимагати компенсації особою, яка її
подала, судових витрат, понесених ними
під час провадження за нововиявленими
обставинами.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 122, 158-163, 167, 252,
253 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити заяву представника
ОСОБА_1 про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами.

2. Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 листопада 2011 року в
адміністративній справі № 2а-15355/11/2670,
якою:

- задоволено заяву заступника
Генерального прокурора України в
інтересах держави в особі Державної
податкової служби України та її
посадових осіб: Голови Державної
податкової служби України, заступника
Голови Державної податкової
адміністрації у місті Києві,
заступника начальника Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 01 лютого 2005 року у справі №
2-15/2005;

- скасовано рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 01 лютого
2005 року у справі № 2-15/2005 за скаргою
ОСОБА_1 до Голови Державної податкової
адміністрації України, заступника
Голови Державної податкової
адміністрації у місті Києві,
заступника начальника Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва про визнання
протиправною бездіяльності щодо
ненадання відповідей на скарги,
скасування рішення від 23 лютого 2001 року
№ 21/17-4/0/3080;

- прийнято нову постанову, якою
відмовлено повністю у задоволенні
скарги ОСОБА_1.

3. Прийняти нову постанову, якою
залишити без задоволення заяву
заступника Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Міндоходів у
місті Києві та Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 01 лютого 2005 року у справі №
2-15/2005.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда