Справа № 361/12058/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Маценко Н.П.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2, представника відповідача -
Астафурова Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області на
постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 04 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області, третя особа Броварська
центральна районна лікарня про
скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до Броварського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області про визнання недійсним та
скасування підпункту «в» пункту 20.2
рішення від 03.12.2013 року № 599.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 04 квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне встановлення обставин, що
мають значення для справи, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, які прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі рішення виконавчого комітету
Броварського міської ради народних
депутатів від 19.01.1988 року № 23 ОСОБА_4 на
сім'ю в складі двох осіб надано ордер на
заселення кімнати АДРЕСА_1, який із
січня 1988 року знаходиться на балансі
Броварської ЦРЛ.

04.01.2006 року на підставі наказу по
Броварській ЦРЛ від 01.06..2000 року № 128
ОСОБА_4 на сім'ю в складі двох осіб
(позивач та її дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1) видано ордер № 220 на
кімнату АДРЕСА_2.

На підставі рішення житлової комісії
Броварської центральної районної
лікарні від 15.05.2013 року позивачу 12.09.2013
року видано спеціальний ордер № 255 на
заселення в кімнату готельного типу
АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області від 03.12.2013 року № 599 ОСОБА_4
знято із квартобліку у зв'язку із
поліпшенням житлових умов, унаслідок
якого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення.

Вважаючи вказане рішення протиправним,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
житловий будинок не надавався
позивачці у зв'язку із поліпшенням
житлових умов, а був набутий нею за
договорами дарування та відповідно
подарований нею на власний розсуд
своїй дочці, при цьому його відчуження
жодним чином в даному випадку не
впливає на штучне погіршення житлових
умов та не може бути підставою для
зняття з квартирного обліку.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

За змістом ст. ст. 48, 49 Конституції
України кожен має право на достатній
життєвий рівень, в тому числі право на
житло.

Статтею 31 Житлового кодексу
Української РСР передбачено право
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, на одержання у
користування жилого приміщення в
будинках державного або громадського
житлового фонду в порядку,
передбаченому законодавством Союзу
РСР, цим Кодексом та іншими актами
законодавства Української РСР. Жилі
приміщення надаються зазначеним
громадянам, які постійно проживають у
даному населеному пункті (якщо інше не
встановлено законодавством Союзу РСР і
Української РСР), як правило, у вигляді
окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього
Кодексу облік громадян, які потребують
поліпшення житлових умов,
здійснюється, як правило, за місцем
проживання у виконавчому комітеті
районного, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 39 Кодексу за місцем
проживання громадяни беруться на облік
потребуючих поліпшення житлових умов
виконавчим комітетом районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів за
участю громадської комісії з житлових
питань, створюваної при виконавчому
комітеті.

Статтею 40 цього Кодексу визначено, що
громадяни перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до одержання жилого приміщення, за
винятком випадків, передбачених
частиною другою цієї статті. У частині 2
зазначеної правової норми передбачено
виключний перелік підстав зняття з
обліку зазначеної категорії громадян.
До таких підстав відносяться:
поліпшення житлових умов, внаслідок
якого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення; одноразове
одержання за їх бажанням від органів
державної влади або органів місцевого
самоврядування грошової компенсації
за належне їм для отримання жиле
приміщення у встановленому порядку;
виїзд на постійне місце проживання до
іншого населеного пункту; припинення
трудових відносин з підприємством,
установою, організацією особи, яка
перебуває на обліку за місцем роботи,
крім випадків, передбачених
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української РСР; засудження до
позбавлення волі на строк понад шість
місяців, заслання або вислання; подання
відомостей, що не відповідають
дійсності, які стали підставою для
взяття на облік, або неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про взяття на облік.

Аналогічні підстави для знаття з
квартирного обліку осіб, що потребують
поліпшення житлових умов, зазначені
також у пункті 26 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11.12.1984 року № 470.

Так, оскаржуване рішення
виконавчого комітету Броварської
міської ради Київської області
мотивується тим, що рішенням
Броварської міської ради від 01.06.2006
року ОСОБА_4 передано у приватну
власність земельну ділянку площею 776
кв. м для обслуговування жилого будинку
і господарських будівель за адресою
АДРЕСА_3.

Крім того, ще однією із підстав зняття
позивачки з квартирного обліку
відповідач зазначає вчинення нею
дарування належного на праві власності
житлового будинку на користь своєї
дочки ОСОБА_5

Як, вбачається з матеріалів справи,
11.04.1995 року ОСОБА_4 на підставі договору
дарування отримала у власність частину
житлового будинку по АДРЕСА_3, а згідно
із договором дарування від 02.11.1996 року -
інші 2/3 частки будинку за вказаною
адресою, який розташований на
земельній ділянці площею 0,0776 га.

Відповідно до договорів дарування від
03.10.2010 року позивач подарувала своїй
дочці ОСОБА_5 вищевказаний житловий
будинок та земельну ділянку площею 0,0776
га.

Так, у червні 2012 року Броварська ЦРЛ
зверталася до суду із позовом про
визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - кімнатами АДРЕСА_2 та
зняття з реєстраційного обліку.

Заочним рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17.10.2012 року виселено ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з житлового приміщення АДРЕСА_2,
в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 11.03.2013 року
заочне рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17.10.2012 року скасовано та ухвалено
нове, яким відмовлено у позові
Броварської ЦРЛ до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
виселення та зняття з реєстраційного
обліку.

Вказаним судовим рішенням було
встановлено, що відсутні докази того,
що житловий будинок надано позивачці у
зв'язку із поліпшенням житлових умов.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
як вбачається з матеріалів справи,
житловий будинок АДРЕСА_1 був набутий
нею у власність від фізичної особи
ОСОБА_6, а не отриманий із державного чи
громадського житлового фонду. Щодо
земельної ділянки, то позивачка
отримала її у власність вже будучи
власником житлового будинку для його
обслуговування. На даний час позивачка
проживає у гуртожитку.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що відповідачем не
було доведено законність та
обґрунтованість прийнятого ним
рішення, а тому суд першої інстанції
дійшов правильних висновків про
обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області залишити без
задоволення, а постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 04 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 29.07.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.