Справа № 872/15806/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 року

справа № 808/5440/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Фастовської М.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

в с т а н о в и в :

Адміністративний позов обгрунтовано тим, що позивачем було правомірно сформовано податкову звітність з податку на додану вартість на підставі господарських операцій реальність здійснення яких, підтверджується документами первинного обліку у відповідності до вимог чинного законодавства із контрагентом, зареєстрованим у визначеному Законом порядку як платник ПДВ.

Не погодившись з рішенням суду Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області, відповідач, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задвоолення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем було укладено правочини без наміру їх реального здійснення, що призвело до заниження позивачем заявлених до сплати грошових зобов’язань з податку на додану вартість. Вказане стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень, які є правомірними та обґрунтованими, прийнятими у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, та ґрунтуються на висновках акту перевірки, яким встановлено порушення позивачем приписів чинного Податкового законодавства.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 24.04.2013 р. по 30.04.2013 р., посадовими особами ДПІ в Орджнікідзевському районі м.Запоріжжя було проведено виїзну документальну позапланову перевірку ПрАТ “СМЕП “Символ” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні господарських взаємовідносин з ТОВ “Технопромгруп” за період з 01.07.2012 р. по 30.11.2012 р., за результатами якої складено акт №126/22-1421/20503714 від 13 травня 2013 року.

За результатами перевірки встановлено порушення вимог Наказу Державної податкової адміністрації України №1492 від 02.02.2012 р. “Про затвердження форм та порядку подання податкової звітності з податку на додану вартість” та внаслідок порушення вимог п. 14.1.36 п.41.1.181 ст. 14, п.44.1, п.44.3, пп.44.6 ст. 44 п.198.3 п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), підприємством ПрАТ “СМЕП “Символ” завищено податковий кредит, сформований за рахунок ТОВ “Технопромгруп” по наступним періодам:

за липень 2012 року – 9453 грн.;

за вересень 2012 року – 4899 грн.;

за жовтень 2012 року – 4759 грн.;

вказане призвело до:

завищення позитивного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р.18.1 податкової декларації з ПДВ за липень 2012 р.) на загальну суму 9 453 грн.;

заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумком поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного податкового періоду податкової (р.25 Декларації з ПДВ за липень 2012 р.) на загальну суму 9 453 грн.;

завищення від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р.18.1 податкової декларації з ПДВ за серпень 2012 року) на загальну суму 5512 грн.;

завищення від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р.19 податкової Декларації з ПДВ за вересень 2012 року) на загальну суму 4899 грн.;

заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р.18.1 податкової Декларації з ПДВ за жовтень 2012 року) на загальну суму 6794 грн.;

заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за пісумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р. 25 податкової Декларації з ПДВ за жовтень 2012 року) на загальну суму 6794 грн.;

заниження позитивного значення різниці між податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р.18.1 податкової Декларації з ПДВ за листопад 2012 року) на загальну суму 7728 грн.;

заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками потосного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду (р.25 податкової Декларації з ПДВ за листопад 2012 р.) на загальну суму 7728 грн..

На підставі акту перевірки податковим оргнаом прийнято податкові повідомлення – рішення:

Вирішуючи спір між сторонами та задовольнячи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та його контрагентом укладено договір, за наслідками якого сформовано податкову звітність з податку на додану вартість та податковий кредит з податку на додану вартість у відповідності до вимог чинного податкового законодавства. Укладений договір, на думку суду першої інстанції, носить реальний характер настання наслідків, ними обумовлених, що підтверджено документами первинного бухгалтерського обліку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для невизнання податковим органом податкової звітності позивача з податку на додану вартість та податкового кредиту сформованих за рахунок господарських відносин з ТОВ “Технопромгруп”, стала відсутність у позивача документів, що підтверджують транспортування товару, а саме відсутні подорожні листи до товарно – транспортних накладних, вказане, на думку податкового органу, позбавляє можливості визначити чи відбулась фактична поставка товару. Крім того, податковий орган вказує на недоцільність транспортування товару власним автомобільним транспортом позивача як на підставу, що свідчить про відсутність реальності здійснення господарських операцій.

З огляду на відсутність подорожніх листів до товарно – транспортних накладних, а також на підставі інформації, викладеній в довідці про неможливість проведення зустрічної звірки відповідач під час проведення передвіки дійшов висновку, що укладені позивачем договори носять безтоварних характер та є недійсними в силу Закону.

Однак, із зазначеною позицією податкового органу неможливо погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За правилами п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Встановлені осбтавини справи свідчать про те, що на підставі договору поставки від 26 березня 2012 р. №26/03-12 позивачем придбавався у ТОВ «Технопромгруп» товар: фарба для розмітки доріг, сольвент, - кількість, характеристика та вартість яких викладені в накладних, виписаних продавцем та затверджених підписами та печатками обох сторін, або печаткою продавця та довіреністю покупця на кожну партію товару. Порядок оплати – оплата за фактом поставки.

На підтвердження факту транспортування товару позивачем надано товарно – транспортні накладні серії 12ААВ від 11.07.2012 р., від 03.08.2012 р., від 31.07.2012 р., від 07.08.2012 р., від 15.08.2012 р., від 20.09.2012 р., від 02.10.2012 р., від 18.10.2012 р, від 01.11.2012 р., від 11.11.2012 р., від 05.12.2012 р., від 10.12.2012 р..

Оприбуткування придбаного товару позивачем здійснено на підставі прибуткових накладних №466 від 11.07.2012 р., №465 від 11.07.2012 р., №536 від 03.08.2012 р., №545 від 08.08.2012 р., №561 від 15.08.2012 р., №675 від 20.09.2012 р., №729 від 02.10.2012 р., №806 від 18.10.2012 р., №862 від 01.11.2012 р., №939 від 12.11.2012 р..

Оплату поставки товару здійснено на підставі рахунків - фактур №СФ-0001482 від 11.07.2012 р., №СФ – 001481 від 11.07.2012 р., №СФ-001670 від 03.08.2012 р., №СФ – 001621 від 31.07.2012 р., №СФ-001697 від 07.08.2012 р., №СФ-001749 від 15.08.2012 р., №СФ – 002030 від 20.09.2012 р., №СФ-002120 від 02.10.2012 р., №Ф-002237 від 18.10.2012 р., №СФ-002334 від 01.11.2012 р., №СФ – 0022398 від 12.11.2012 р., СФ-0022550 від 05.12.2012 р., СФ-002257 від 10.12.2012 р..

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов’язаних з визначенням об’єктів оподаткування та/або податкових зобов’язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов’язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за вказаними господарськими операціями.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом наслідком яких є поставка товару.

Щодо доводів відповідача стовно порушення ПрАТ «СМЕП «Символ» вимог норм податкового законодавства з огляду на довідку ДПІ в Ленінському районі м.Дніпропетровська від 15.02.2013 року №563/226/37301047 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Технопрогруп» за період з 01.01.2012 р. – 31.10.2012 р.» згідно якого було встановлено, що у контрагента позивача відсутні основні фонди та потужності для здійснення господарської діяльності, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 73.5 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб’єктів господарювання щодо платника податків.

З метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Згідно з п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України, зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається доводка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Таким чином п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України встановлено механізм проведення контролюючим органом зустрічної звірки, що полягає у співставлення первинних бухгалтерських та інших документів суб’єкта господарювання та як вбачається визначено види документів, що можуть бути використані контролюючим органом підчас проведення зустрічної звірки або заходів, направлених на її проведення – виключно первинна та внутрішня документація, яка є підставою для бухгалтерського обліку суб’єкта господарювання.

Отже, використання податковим органом під час проведення заходів, направлених на проведення зустрічної звірки, внутрішньої документації окремих відділів податкового органу та їх цитування у довідках та/або актах про неможливість проведення зустрічних звірок свідчить про порушення податковим органом положень ст. 73 Податкового кодексу України.

Оскільки висвітлення фактів відсутності у контрагента позивача ТОВ «Технопромгруп» відповідних потужностей для здійснення господарської діяльності у Довідці про неможливість проведення зустрічної звірки є незаконним, суд апеляційної інстанції не приймає зазначені доводи відповідача в якості доказів порушення ПрАТ «СМЕП «Символ» вимог чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Крім того, суд зазначає, що формування підприємством податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Також суд апеляційної інстанції не приймає доводи відповідача стосовно недоцільності здійснення транспортування позивачем придбаного товару власним автомобільним транспортом з огляду на те, що право підприємства на самостійне транспортування товару передбачене Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., а відтак позивач правомірно, в межах Закону, здійснив самостійне транспортування товару, що на його думку відповідало розумній економічній меті господарської діяльності позивача. На підтвердження факту транспортування позивачем надано складені належним чином первинні документи, а саме товарно-транспортні накладні, наявність яких є достатнім підтвердження фактичного транспортування товару, та вимагає додаткового складання подорожніх листів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності віднесення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум ПДВ, а також правомірності формування від’ємного значення за рахунок договору, укладеного позивачем та його контрагентом, на підставі належним чином оформлених первинних документів, в тому числі податкових накладних, отриманих в ході реального здійснення господарських операцій, що ґрунтуються на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області – залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим