Справа № 826/7310/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7310/14
інстанції: Головань О.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Безименної Н.В., Федотова І.В.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
народного депутата України Симоненка
Петра Миколайовича та Комуністичної
партії України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.06.2014 року по справі за їх позовом до
Голови Верховної Ради України
Турчинова Олександра Валентиновича
про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А :

Народний депутат України Симоненко П.М.
та Комуністична партія України
звернулися до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Голови
Верховної Ради України Турчинова О.В.
про:

визнання протиправними дій, які
полягають у: винесенні 06.05.2014 року на
розгляд Верховної Ради України питання
про видалення фракції Комуністичної
партії України із засідання четвертої
сесії Верховної Ради України VII
скликання; незаконному позбавленні
13.05.2014 року права виступу народного
депутата України Симоненка П.М., під час
пленарного засідання Верховної Ради
України VII скликання; здійсненні
коментарів та оцінок образливого
змісту на адресу народного депутата
України Симоненка П.М., що мало місце
13.05.14 р. під час пленарного засідання
Верховної Ради України VII скликання;

визнання відсутності компетенції
(повноважень) виносити на розгляд
Верховної Ради України питання про
видалення народного депутата України
та/або парламентської фракції із
пленарного засідання Верховної Ради
України;

визнання протиправною бездіяльності,
яка полягає у невжитті заходів впливу
відповідно до Закону України «Про
регламент Верховної Ради України» щодо
народного депутата України Ляшка О.В.
під час його виступу 13.05.2014 року на
пленарному засіданні Верховної Ради
України VII скликання, який
супроводжувався виголошенням
образливих слів на адресу народного
депутата України Симоненка П.М.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.06.2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, Симоненко П.М. подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати незаконну, на його думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову про задоволення
позову. При цьому апелянт посилається
на незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.
Апеляційна інстанція повністю
підтримує таку правову позицію, з
огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що на
тридцять п'ятому пленарному засіданні
четвертої сесії Верховної Ради України
VII скликання 06.05.2014 року, яке
проводилося відповідачем, ухвалено
постанову «Про проведення закритого
пленарного засідання Верховної Ради
України» (№1148).

Під час проведення закритої частини
засідання Верховної Ради України 06.05.14
року поставлено на обговорення та
прийнято пропозицію про видалення
фракції Комуністичної партії України
із засідання четвертої сесії Верховної
Ради України VII скликання.

На тридцять шостому пленарному
засіданні четвертої сесії Верховної
Ради України VII скликання 13.05.14 р.
головуючим - Головою Верховної Ради
України Турчиновим Олександром
Валентиновичем - припинено розпочатий
виступ народного депутата України
Симоненка Петра Миколайовича без
надання йому можливості завершити
виступ.

Також під час вказаного пленарного
засідання народним депутатом України
Ляшком О.В. під час свого виступу вжито
на адресу народного депутата України
Симоненка П.М. та Комуністичної партії
України висловлювання, розцінені
останніми як образливі, та головуючим
не було вжито жодних заходів впливу для
припинення вказаного виступу.

Вирішуючи правомірність зазначених
вище дій Голови Верховної Ради України
Турчинова О.В., судова колегія виходить
з наступного.

Порядок роботи Верховної Ради України
встановлюється Конституцією України
та Регламентом Верховної Ради України
(ч. 4 ст. 83 Конституції України).

У пункті 6 мотивувальної частини ухвали
Конституційного суду України від 27
червня 2000 року № 2-уп/2000 зазначено: «що в
більшості європейських держав існує
принцип, згідно з яким правила
процедури є внутрішньою справою
парламенту, оскільки законодавча влада
має достатньо засобів самоконтролю та
перевірки прийнятих нею рішень.

В Україні питання організації та
порядку Верховної Ради України
віднесені до сфери
конституційно-правової регламентації.
Виходячи з того що функціональний
аспект законодавчого процесу чітко
регламентований процедурами,
дотримання яких є умовою визнання
рішень парламенту безспірно
прийнятими, Конституція України
поставила регламент Верховної Ради
України на рівень закону».

Згідно положень ст. 4 Закону України
«Про Регламент Верховної Ради України»
(далі - Закон) закриті пленарні
засідання Верховної Ради для розгляду
окремо визначених питань проводяться
за рішенням Верховної Ради, прийнятим
після скороченого обговорення
більшістю голосів народних депутатів
від конституційного складу Верховної
Ради.

З матеріалів справи слідує, що після
прийняття постанови «Про проведення
закритого пленарного засідання
Верховної Ради України» № 1148 частина
пленарного засідання була проведена
саме в закритому режимі.

Слід відмітити, що саме під час
проведення закритої частини
пленарного засідання відповідачем
поставлено на обговорення та прийнято
пропозицію про видалення фракції
Комуністичної партії України із
засідання четвертої сесії Верховної
Ради України VII скликання.

Оскільки ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
Регламент Верховної Ради України»
встановлено заборону на використання
фото-, кіно-, відеотехніки, засобів
зв'язку, звукозапису та обробка
інформації на закритому пленарному
засіданні, суд позбавлений можливості
надати оцінку підставам, за яких
вказане питання було винесене на
обговорення Верховної Ради України, а
також процедуру його прийняття.

Зазначене вище рішення щодо винесення
06.05.2014 року на розгляд Верховної Ради
України питання про видалення фракції
Комуністичної партії України із
засідання четвертої сесії Верховної
Ради України VII скликання не було
оформлене у вигляді акту, що чинним
законодавством не заборонено, а тому
колегія суддів не може не підтримати
позицію суду першої інстанції щодо
неможливості надання оцінки підставам
та процедурі розгляду вказаного
питання.

Крім того, стенограма закритої частини
вказаного пленарного засідання
відсутня в матеріалах справи з огляду
на те, що інформація, яка в ній
міститься, не підлягає розголошенню
згідно чинного законодавства.
Аналогічні роз'яснення викладені в
листі ГУ ДЗ Апарату ВР України від
17.06.2014 року № 12/7-202 (119686).

Не можливо не зауважити, що факт
прийняття Верховною Радою України
згаданого вище рішення відповідачем не
заперечується, а також підтверджується
непрямими доказами, зокрема,
інформацією з електронних ЗМІ з
посиланням на інформаційні ресурси -
народних депутатів України.

Таким чином, аналіз зазначених вище
норм права свідчить про
необґрунтованість позовної вимоги про
визнання протиправними дій
відповідача щодо винесення 06.05.2014 року
на розгляд Верховної Ради України
питання про видалення фракції
Комуністичної партії України із
засідання четвертої сесії Верховної
Ради України VII скликання.

Виходячи з правових приписів ч. 4 ст. 51
Закону, якщо народний депутат
виголошує образливі слова на адресу
іншого народного депутата або
депутатської фракції (депутатської
групи), головуючий на пленарному
засіданні попереджає цього народного
депутата про неприпустимість таких
висловлювань або припиняє його виступ.
Народний депутат або представник
депутатської фракції (депутатської
групи), на адресу яких були виголошені
образливі слова, може звернутися до
головуючого на пленарному засіданні з
вимогою про надання слова для репліки.

Судова колегія також знаходить
правомірним висновок суду першої
інстанції щодо необґрунтованості та
безпідставності позовних вимог про
визнання відсутності компетенції
(повноважень) відповідача виносити на
розгляд Верховної Ради України питання
про видалення народного депутата
України та визнання протиправними дій
відповідача з приводу незаконного
позбавлення 13.05.2014 року права виступу
народного депутата України Симоненка
П.М., під час пленарного засідання
Верховної Ради України VII скликання.
При цьому, апеляційна інстанція
відзначає наступне.

За ст. 88 Конституції України голова
Верховної Ради України: 1) веде
засідання Верховної Ради України; … .

Статтею 29 Закону України «Про
Регламент Верховної Ради України»
врегульовано відповідальність
головуючого на пленарному засіданні
Верховної Ради.

Так, ч. 1 даної правової норми
встановлено, що у разі порушення
головуючим на пленарному засіданні
вимог цього Регламенту народний
депутат має право невідкладно або
після закінчення розгляду питання
порядку денного пленарного засідання
Верховної Ради звернутися до
головуючого на пленарному засіданні із
зауваженням про допущені ним порушення
для негайного їх усунення

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 80
Конституції України та ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про статус народного депутата
України», народні депутати України не
несуть юридичної відповідальності за
результати голосування або
висловлювання у парламенті та його
органах, за винятком відповідальності
за образу чи наклеп.

Аналіз зазначених вище правових норм
свідчить, що оскільки головуючий на
пленарному засіданні є народним
депутатом України, на нього
поширюються положення ч. 2 ст. 80
Конституції України та ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про статус народного депутата
України» в загальному порядку,
оскільки вказаними актами
законодавства інше не передбачено.

Таким чином, головуючий на пленарному
засіданні не несе юридичної
відповідальності за висловлювання у
парламенті та його органах, за винятком
відповідальності за образу чи наклеп.

За таких обставин, колегія суддів не
може не підтримати висновок суду
першої інстанції, що притягнення
відповідача до відповідальності в
судовому порядку можливе лише шляхом
встановлення в його діях образи чи
наклепу. Разом з тим, юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на вирішення таких спорів чи
встановлення таких фактів, оскільки це
прерогатива цивільного судочинства.

Отже, адміністративні суди не можуть
надавати юридичну оцінку
вислювлюванням народних депутатів та
розцінювати їх з точки зору образи чи
наклепу.

Крім того, Окружним адміністративним
судом м. Києва правомірно зауважено, що
процедура з'ясування відносин між
народними депутатами України та
депутатськими фракціями (групами) за
фактом виголошення образливих слів
врегульована ст. 51 Закону України «Про
Регламент Верховної Ради України», яка,
зокрема, регулює дотримання дисципліни
та норм етики народними депутатами на
пленарному засіданні.

Безпідставними є також посилання
апелянта на незаконне позбавлення
права виступу народного депутата
України Симоненка П.М., що відбулося
13.05.2014 року під час пленарного
засідання Верховної Ради України VII
скликання, з огляду на слідуюче.

Згідно стенограми пленарного
засідання 13.05.2014 року дії (слова)
головуючого, в результаті яких було
перервано виступ народного депутата
України Симоненка П.М., мали місце після
виголошення вказаним народним
депутатом України частини свого
виступу, у якій надана оцінка подіям у
Маріуполі 09.05.2014 року (фактично
звинувачено уряд у розстрілі особового
складу міськвідділу міліції).

Таким чином, в даному випадку мало
місце не позбавлення права на виступ
(оскільки народний депутат отримав
право виступу та розпочав його в
загальному порядку), а припинення
виступу.

З змістом ч. 1 ст. 52 Закону України «Про
Регламент Верховної Ради України» на
пленарному засіданні Верховної Ради
промовець не повинен вживати
образливих висловлювань, непристойних
слів, закликати до незаконних дій. У
разі порушення промовцем такої вимоги
головуючий на пленарному засіданні
попереджає його про неприпустимість
таких висловлювань і закликів або
припиняє його виступ, а в разі
повторного порушення - позбавляє права
виступу на цьому пленарному засіданні.

Отже, головуючий має право припиняти
виступ промовця, а оцінка висловлювань
промовця на предмет наявності в них
образливих висловлювань, непристойних
слів, закликів до незаконних дій
здійснюється безпосередньо головуючим
за своїм особистим сприйняттям
промови.

Разом з тим, апелянт в своїй
апеляційній скарзі акцентує увагу на
тому, що ним заявлялися вимоги про
визнання протиправними дій
головуючого на пленарному засіданні,
які полягали у незаконному позбавленні
права народного депутата на виступ для
надання оцінки висловлюванням
промовця щодо наявності в них
образливих висловлювань.

В противагу вказаного апеляційна
інстанція звертає увагу на вже згадану
вище ч. 4 ст. 51 Закону, де зазначено, що
народний депутат або представник
депутатської фракції (депутатської
групи), на адресу яких були виголошені
образливі слова, може звернутися до
головуючого на пленарному засіданні з
вимогою про надання слова для репліки.

Отже, чинним законодавством не
передбачено обов'язковість надання
виступу у разі розцінення слів в адресу
народного депутата як образливих.
Законом дозволено звернення такого
депутата з вимогою про надання слова
для репліки. Разом з тим, стенограма
пленарного засідання не містить жодних
записів щодо прохання позивача у
наданні репліки щодо будь-чиїх
висловлювань, в тому числі і голови ВР
України.

Судом першої інстанції також було
зауважено, що Закон України «Про
Регламент Верховної Ради України» у
ст.29 визначає відповідальність
головуючого на пленарному засіданні
Верховної Ради України у разі
порушення ним вимог регламенту, і
позивачі мають право захистити свої
порушені права у передбачений вказаною
статтею спосіб.

В своїй апеляційній скарзі апелянтом
зазначено на помилковість посилань
суду першої інстанції, що можливість
внутрішньо-парламентського
врегулювання спірних питань, жодним
чином не виключає права позивачів на
розгляд даної справи у судовій
інстанції й не може бути підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог.

З приводу зазначеного вище колегія
суддів вважає за необхідне відмітити,
що наявність досудової процедури
вирішення спору жодним чином не
покладено Окружним адміністративним
судом м. Києва в основу відмови у
задоволенні позову, було лише звернуто
увагу на такий процедурний момент.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог про
скасування спірних постанов.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права, аргументовано виклав в
мотивувальній частині свою правову
позицію.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу народного депутата
України Симоненка Петра Миколайовича
та Комуністичної партії України -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26.06.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30.07.2014
року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Федотов І.В.