Справа № 9101/178512/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2013 рокусправа № 2а-2515/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області

на постанову Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 30 вересня 2011 року

у справі № 2а-2515/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області

про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернувся у
Світловодський міськрайонний суд
Кіровоградської області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську Кіровоградської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 01 січня 2000 року по 31 грудня
2003 року.

Постановою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 30 вересня 2011 року позовні
вимоги задоволено. Віддано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську Кіровоградської області
та зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Світловодську
Кіровоградської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію,
за період з 01 січня 2000 року по 31 грудня
2003 року, виходячи із розрахунку 8
мінімальних розмірів державної пенсії
за віком, та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 відсотків від зазначеного
мінімального розміру державної пенсії
за віком, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосувавши розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, та частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», установлений у законі
про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Не погодившись з постановою суду,
управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції скасуванню із
залишенням позовної заяви без розгляду
з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідом 2 групи за захворюванням,
пов'язаним із роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується пенсійним
посвідченням, медичною довідкою МСЕК,
експертним висновком та, відповідно,
користується правом на отримання
пенсії в розмірі, передбаченому
статтями 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у цій справі є розмір
виплати позивачу пенсії, як учаснику
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії, інваліда 2 групи,
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 01 січня 2000 року по 31 грудня
2003 року.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що: «Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів».

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства. Такі
строки обмежують час, протягом якого
такі правовідносини можуть вважатися
спірними.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 23
серпня 2011 року (а.с.1) та просив
відновити пропущений строк позовної
давності для захисту порушеного права
на доплату пенсії. Разом з тим, позивач
не обґрунтував причини пропуску ним
строку звернення до суду та не надав
доказів про їх поважність.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права позивача на
позов та запобігає постійному
збереженню стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Закони, інші нормативно-правові акти,
судові рішення є доступними для
ознайомлення всіма громадянами, і
можливість обізнаності людини про те
чи інше положення законодавства
залежить виключно від бажання такої
людини.

Виплата пенсій, передбачених статтями
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є періодичною -
щомісячною, тому про порушення свого
права (якщо позивач вважає його
порушеним) ОСОБА_1 міг дізнатися, ще при
черговому отриманні пенсії кожного
місяця.

У відповідності до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
-адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Таким чином, суд першої інстанції,
розглядаючи позовні вимоги по суті,
допустив порушення норм
процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 203
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно до
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України суд залишає позовну заяву без
розгляду, якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску такого строку
поважними.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції доходить висновку, що
постанова Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 30 вересня 2011 року підлягає
скасуванню, а позовна заява залишенню
без розгляду.

Керуючись статтями 196, 198, 203, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалиВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області -
задовольнити частково.

Постанову Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 30 вересня 2011 року -
скасувати, позовну заяву залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим