Справа № 810/306/13-а
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/306/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Спиридонова В.О.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.,

суддів: Бєлової Л.В. та
Файдюка В.В.,

при секретарі Авраменко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області, третя
особа - Любарецька сільська рада
Бориспільського району Київської
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року позивач звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, третя особа - Любарецька
сільська рада Бориспільського району
Київської області про скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» від 14 червня 2012 року №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року позов задоволено, а саме:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
форми «Р» від 14 червня 2012 року №.
Рішення суду вмотивовано тим, що
суб'єкт владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю. На думку
апелянта, постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову -
залишити без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
25.05.2012 Податковим органом проведено
камеральну перевірку податкової
декларації по орендній платі за
земельну ділянку державної і
комунальної власності від 26.01.2011,
поданої ОСОБА_2, за результатами якої
складено акт №51 від 25.05.2012 (а.с. 8).

Податковий орган дійшов висновку про
порушення з боку позивача пункту 286.2
статті 286 Податкового кодексу України,
а саме: платником не подано
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки за 2011 рік.

Не погоджуючись зі вказаними
висновками, позивач направив до
податкового органу заперечення (а.с. 12),
за результатами розгляду яких листом
Податкового органу №1976/Г/17 від 14.06.2012,
позивача повідомлено, що заперечення
на акт є необгрунтованими та
безпідставними (а.с. 16).

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 14.06.2012 №, яким збільшено
грошове зобов'язання за платежем
орендна плата з фізичних осіб на суму
576754,20 грн., в тому числі за основним
платежем на 461403,36 грн., штрафні санкції -
115350,84 грн (а.с. 88).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
неправомірність оскаржуваного
повідомлення-рішення , виходячи з
наступного.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про
плату за землю» використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про
систему оподаткування» встановлено, що
до загальнодержавних платежів
належать такі податки і збори
(обов'язкові платежі), як плата за землю
(земельний податок, а також орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності).

Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271
Податкового кодексу України
встановлено, що базою оподаткування є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно щомісяця, але не пізніше
10 числа наступного місяця, а також за
запитом відповідного контролюючого
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки подають інформацію, необхідну
для обчислення і справляння плати за
землю, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Статтею 1 Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до ст. 21 Закону орендна
плата за землю - це платіж, який
орендар вносить рендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди.

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі» та ст. 8 Закону України «Про
плату за землю» передбачено внесення
змін у розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності.

Як було зазначено вище, відповідно до
пункту 286.1 статті 286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Водночас, відповідно до положень
пункту 288.1 статті 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни.

Отже, підставою нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру, а орендної плати за земельну
ділянку, яка перебуває у державній або
комунальній власності, - договір оренди
такої земельної ділянки.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи 21.04.2006 між
Любарецькою сільською радою
Бориспільського району Київської
області та ОСОБА_2 укладено договір
оренди земельної ділянки площею 3,5696 га,
яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 в межах
населеного пункту (а.с. 47-52).

Згідно з пунктом 1.4 вказаного договору
оренди грошова оцінка Земельної
ділянки становить 338 745,04 грн.

Відповідно до пункту 2.7.1 договору
орендна плата встановлюється та
справляється в грошовій формі за рік в
розмірі 5% від грошової оцінки
земельної ділянки: 16937,26 грн. Обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції.

26 січня 2011 року позивачем подано
податкову декларацію орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності на 2011 рік та
відомості з договору оренди землі,
згідно з якими нормативно-грошова
оцінка Земельної ділянки складає 424 829,34
грн., а самостійно розрахована річна
сума орендної плати становить 21 241,47
грн. (ставка податку - 5% від
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки) із розбивкою по місяцях - 1770,15
грн. за січень 2011 року та по 1770,12 грн. за
лютий-грудень 2011 року (а.с. 59).

Відповідно до Витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виданого
Управлінням Держкомзему у
Бориспільському районі Київської
області №6837-п від 16.10.2012, нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
загальною площею 35 696 м.кв., яка
знаходиться в оренді у позивача,
складає 9 652 896,61 грн.

В матеріалах справи наявні копії
листів Любарецької сільської ради
Бориспільського району Київської
області №105 від 29.03.2011 (а.с. 43) та №312 від
19.07.2011 (а.с. 42), адресовані позивачу, про
необхідність внесення змін до договору
оренди земельної ділянки від 21 квітня
2006 року у зв'язку зі зміною грошової
оцінки земельної ділянки.

Колегія суддів наголошує на тому, що
доказів вручення цих листів позивачу
сторонами надано не було.

Статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» встановлено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Доказів зміни умов
договору оренди земельної ділянки
укладеного між позивачем та третьою
особою, сторонами також надано не було.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
державна податкова інспекція наділена
повноваженнями зі здійснення контролю
за додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством,
проте ініціативою вносити зміни в
договори оренди землі відповідно до
статей 12, 80, 83 ЗК, ст.. 21, 30 Закону України
«Про оренду землі» наділена одна зі
сторін цих договорів, якою у справі, що
розглядається, є міська рада - орган
місцевого самоврядування, через яку
відповідною територіальною громадою
реалізовано право власності на
передані в оренду земельні ділянки, що
знаходяться у комунальній власності.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства.

Зміна розміру земельного податку
згідно із Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 03.06.2008 №309-УІ є
підставою для перегляду встановленого
розміру орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договорів оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичну зміну умов договорів
щодо розміру орендної палати, а відтак
і відповідного донарахування
податковим органом суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

Така ж сама правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
11.06.2013 за позовом ЗАТ «Кримвтормет» до
ДПІ у Балаклавському районі
м.Севастополя про скасування
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що підставою нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про визнання
протиправним та скасування спірного
податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 4
серпня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
Л.В. Бєлова

В.В. Файдюк

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Бєлова Л.В.

Файдюк В.В.