Справа № 810/4218/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

30 липня 2014 року 810/4218/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Леонтович А.М.,
перевіривши виконання вимог статей 105,
106 Кодексу адміністративного
судочинства України за позовною заявою
ОСОБА_1 до Міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
визнання протиправними дій та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Міський відділ державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
визнання протиправними дій
відповідача та скасування постанови
від 16 травня 2014 року про відкриття
виконавчого провадження ВП№43345411
здійснену старшим державним
виконавцем міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Дяченко М.І.

Як передбачає частина друга статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду чи відмови у
відкритті провадження.

За правилами частини першої цієї ж
статті суддя, після одержання позовної
заяви з'ясовує, зокрема, чи подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом, а якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними.

Згідно з приписами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

У силу вимог частини 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Даній нормі кореспондують положення
статті 181 Кодексу адміністративного
судочинства, згідно якої учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналогічний строк у 10 днів для
оскарження постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження передбачено приписами
частини 6 статті 25 Закону України «Про
виконавче провадження».

Як вбачається із змісту позовної заяви,
позивач не погоджується із діями
державного виконавця міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції при відкритті
виконавчого провадження на підставі
виконавчого напису нотаріуса від 23
січня 2014 року №97 та просить скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 16 травня 2014 року
ВП№4334511.

У зв'язку із тим, що оскаржувана
постанова датована 16 травня 2014 року і
матеріали позову не містять відомостей
щодо точної дати отримання
оскаржуваної постанови, ухвалою суду
від 17 липня 2014 року позовну заяву
залишено без руху та запропоновано
позивачу навести обставини, що
свідчать про поважність причин
пропуску строку звернення до суду, або
надати відповідні докази, які б
дозволили обчислити строк позовної
давності з іншої дати.

На виконання ухвали, позивач надіслала
до суду заяву від 24 липня 2014 року, в якій
уточнила обставини, викладені у
позовній заяві та зазначила, що про
оскаржувану постанову про відкриття
виконавчого провадження від 16 травня
2014 року їй стало відомо саме з 16 травня
2014 року.

Разом з тим, позивач звертала увагу
суду, що на підставі Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», до відповідача був надісланий
лист із заявою про зупинення
виконавчого провадження, який отримано
державним виконавцем 25 червня 2014 року.

Оскільки державним виконавцем не було
вчинено дій щодо зупинення виконавчого
провадження ВП№4334511 та відсутності
відповіді на вказану заяву, позивач
повторно звернулась до відповідача із
заявою від 2 липня 2014 року, якою просила
надати відповідь на заяву від 25 червня
2014 року.

Відповіді на повторну заяву від 2 липня
2014 року позивачем також не отримано, у
зв'язку з чим, позивач 10 липня 2014 року
поштою надіслала дану позовну заяву,
яку отримано та зареєстровано судом 15
липня 2014 року.

При цьому, у заяві від 24 липня 2014 року,
адресованій суду, позивач
наголошувала, що перебіг 10-ти денного
строку звернення до суду слід
обчислювати саме з моменту отримання
відповідачем повторної заяви, тобто із
2 липня 2014 року.

Однак з такими міркуваннями суд не
погоджується, та звертає увагу
позивача, що за нормами частини другої
статті 82 Закону України «Про виконавче
провадження» боржник має право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку, тобто звернення до органів
державної виконавчої служби зі
скаргами не зупиняють перебіг 10-ти
денного строку звернення за захистом
свої прав.

Слід також відмітити, що заяви, на які
посилається позивач у якості обставин,
що дають підставу відрахувати
процесуальний строк з дати іншої, ніж
момент отримання оскаржуваної
постанови, містять вимоги про
зупинення виконавчого провадження та
не містить посилань на неправомірність
дій відповідача при відкритті
виконавчого провадження ВП№4334511 та
прийнятті оскаржуваної постанови.

Викладене свідчить про те, що позивач
погоджувалась з обставинами, за яких
було відкрите виконавче провадження.

Звертаючись до суду з порушенням
процесуальних строків, позивач
безпідставно пов'язує бездіяльність
відповідача щодо не розгляду заяв про
зупинення виконавчого провадження із
діями та рішенням за результатами
розгляду виконавчого напису нотаріуса.

Суд зазначає, що відкриття і зупинення
виконавчого провадження є окремим
діями, які здійснюються на різних
стадіях виконавчого провадження і
оскаржуватись вони повинні окремо.

Таким чином, звернення до державного
виконавця із заявою про зупинення вже
відкритого виконавчого провадження не
може бути достатньою підставою для
визнання причин пропуску звернення до
суду поважними.

Водночас, з огляду на приписи частини 2
статті 82 Закону України «Про виконавче
провадження», позивач як боржник у
виконавчому провадженні може
оскаржити дії або рішення виконавчого
провадження в судовому порядку.
Вказана норма не передбачає можливості
звернення позивача до начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або до керівника відповідного органу
державної виконавчої служби вищого
рівня чи безпосреденьо до державного
виконавця із скаргами на дії
(бездіяльність) чи рішення державного
виконавця.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає,
що про порушення своїх прав позивач
дізналась у травні 2014 року, в момент
отримання копії постанови про
відкриття виконавчого провадження.
Натомість, заява про зупинення
виконавчого провадження не зупиняє
перебігу строків оскарження постанови
про відкриття провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що
позовну заяву було подано з
пропущенням строку звернення.

У силу вимог статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Дослідивши матеріали позову та зміст
заяви на усунення недоліків, суд не
вбачає підстав для визнання наведених
позивачем причин пропуску строку
звернення до суду поважними. За таких
обставин, позовна заява про визнання
протиправними дій та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 16 травня 2014 року
ВП№43345411, підлягає залишенню без
розгляду.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
відповідно до частини 3 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, позовна заява якої
залишена без розгляду, після усунення
підстав, з яких заява була залишена без
розгляду, має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір»,
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням).

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про визнання
протиправними дій, скасування рішення -
залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 74
(сімдесят чотири) гривні, сплачений
згідно з квитанцією від 10 липня 2014 року
№ ПН1749.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Леонтович А.М.