Справа № 810/3053/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3053/14
Головуючий у 1-й інстанції: Харченко
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Києві у
відповідності до положень ст. 41 КАС
України без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
апеляційну скаргу відповідача -
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2014 року у справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування вимоги
відповідача про сплату боргу від 21.11.2013
№ Ф-2367.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2014
року - позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, представник відповідача -
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, просить прийняти
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до приписів статті 20 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 №
16/98-ВР (далі - Основи законодавства №
16/98-ВР), основними джерелами коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
цих Основ є внески роботодавців і
застрахованих осіб.

Так, згідно з частиною першою статті 21
Основ законодавства № 16/98-ВР, єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок на
пенсійне страхування, страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, медичне
страхування, страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, страхування на випадок
безробіття, який в обов'язковому
порядку сплачується страхувальниками
з метою забезпечення реалізації прав
застрахованих осіб на отримання
страхових виплат (послуг) за соціальним
страхуванням.

Статтею 22 Основ законодавства № 16/98-ВР
передбачено, що порядок здійснення
платежів, строки сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 № 2464-VI.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI
(далі - Закон України № 2464-VI), виключно
цим Законом визначаються: принципи
збору та ведення обліку єдиного внеску;
платники єдиного внеску; порядок
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску; розмір єдиного внеску
та пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; порядок здійснення
державного нагляду за збором та
веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до статті 4 Закону України №
2464-VI, платниками єдиного внеску є
страхувальники, зазначені у пункті 1
частини першої цієї статті, та
застраховані особи, зазначені у
пунктах 2-14 частини першої цієї статті.

Зокрема, в силу приписів пункту 4
частини першої статті 4 зазначеного
Закону, до платників єдиного внеску
належать фізичні особи - підприємці, у
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з приписами пункту 2 частини
першої статті 7 Закону України № 2464-VI,
для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону
(крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) єдиний внесок
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом, та не
менше за розмір мінімального
страхового внеску (пункт 3 частини
першої статті 7 Закону України № 2464-VI).

У свою чергу, частиною четвертою статті
4 Закону України № 2464-VI (у редакції, що
діє з 06.08.2011) передбачено звільнення
(пільги) від сплати єдиного внеску для
окремої категорії фізичних осіб -
підприємців.

Так, згідно з приписами цієї норми,
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої статті 4 Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи, що спірні правовідносини,
які є предметом розгляду, стосуються
питання правомірності винесення
територіальним органом доходів і
зборів вимоги про сплату
заборгованості з єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування за I квартал 2012
року - ІІ квартал 2013 року, вирішення
даного публічно - правового спору
пов`язується з оцінкою приналежності
позивача до категорії осіб, які в силу
приписів частини четвертої статті 4
Закону України № 2464-VI звільнені від
сплати єдиного внеску.

Частиною першою статті 9 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV
передбачено, що відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно з приписами абзацу 1 частини
першої статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Право на таку пенсію до досягнення
віку, встановленого абзацом 1 частини
першої статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, мають
також жінки 1961 року народження і старші
за умови досягнення ними віку,
визначеного абзацом 2 частини першої
цієї статті.

При цьому, пунктом 16 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 № 1058-IV встановлено, що в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років
застосовуються положення Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
05.11.1991 № 1788-XII.

Так, статтями 13-18 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №
1788-XII визначені підстави для надання
особі пенсії за віком із заниженням
пенсійного віку.

Згідно з приписами статті 15
зазначеного Закону, умови, норми та
порядок пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, яка
визначає умови надання пенсії за віком
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, закріплено право таких
осіб на отримання пенсії із зменшенням
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

При цьому, частиною третьою статті 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28.02.1991 № 796-XII
передбачено, що призначення та виплата
пенсій названим категоріям
провадиться відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" 09.07.2003 №
1058-IV і цього Закону.

Як вбачається, ОСОБА_3 як громадянці,
яка постійно проживає (працює) на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, присвоєно
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії.

За наявності визначених статтею 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28.02.1991 № 796-XII підстав позивачу
призначено пенсію із зменшенням
пенсійного віку.

Зазначені обставини підтверджуються
наявною у матеріалах справи копією
довідки Управління Пенсійного фонду
України у м. Білій Церкві Київської
області від 23.05.2014 № 2001/07 та не були
спростовані представником відповідача
у письмових запереченнях проти позову.

При цьому, позивач з січня 2012 року
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, обліку і звітності
шляхом сплати єдиного податку.
Договорів про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
позивач з контролюючими органами не
укладав.

Враховуючи наведені вище відомості та
зважаючи на те, що частиною четвертою
статті 4 Закону України № 2464-VI
передбачено звільнення від сплати
єдиного внеску фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком та отримують
відповідно до закону пенсію, суд дійшов
висновку про відсутність у позивача
обов`язку нараховувати та сплачувати
єдиний внесок за І квартал 2012 року - ІІ
квартал 2013 року.

Отже, що частина четверта статті 4
Закону України № 2464-VI не містить жодних
застережень щодо неможливості її
застосування до осіб, яким призначено
пенсію за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, твердження
відповідача про те, що у зв`язку з
недосягненням фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 віку, з якого в силу
приписів статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV
призначається пенсія за віком, до неї
не можуть бути застосовані положення
частини четвертої статті 4 Закону
України № 2464-VI, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки Закон
України № 2464-VI не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску усіх пенсіонерів за віком.

Аналогічна правова позиція наведена в
постановах Верховного Суду України
від 15.04.2014 № 21-70а14, 15.04.2014 № 21-57а14 та
15.04.2014 № 21-69а14.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції - є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги відповідача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
І.Л.
Желтобрюх

О.О. Шостак

Ухвалу складено у повному обсязі 29.07.2014.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.