Справа № 807/2559/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
Справа №
876/5583/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Яворського І.О.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ужгородської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28.04.2014 року
в адміністративній справі за позовною
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед" до Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед" звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання протиправним та
скасування податкового-повідомлення
від 20.07.2010 № 316//0/3239 в частині 1163763
грн. податкового зобов»язання з
податку на додану вартість.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що
позивачем правомірно включено до
бюджетного відшкодування суму ПДВ 193953
грн., яка фактично сплачена
постачальниками товарів (послуг) у
попередніх періодах. Посилається на те,
що суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, сформовано в межах
оплат, здійснених в попередніх до
звітного періодах, в межах від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту
звітного періоду (відповідно до норм
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість»), та оскаржувана сума
до бюджетного відшкодування в інші
періоди не заявлялась.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28.04.2014 року
позов товариства задовольнено,
оскільки суд погодився з доводами
позивача.

Ужгородська об'єднана державна
податкова інспекція оскаржила рішення
суду першої інстанції, покликаючись на
незаконність та необґрунтованість
такого.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує, що в порушення п.п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7
ст.7 Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
платником податків завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість по послугах, отриманих
від нерезидентів на митній території
України в розмірі 1163763 грн.

Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в позові.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Судом встановлено, що відповідачем
проведено позапланову виїзну
перевірку товариства з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у сумі 8279495 грн. за
травень 2010 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в період з 01.04.2007 року по
30.04.2010 року за наслідками якої
встановлено ряд порушень податкового
законодавства, про що складено акт
перевірки № 104/23-2/32836226 від 16 липня 2010
року.

На підставі вищевказаного акту від
20.07.2010 року податковим органом
прийнято податкове повідомлення -
рішення № 316//0/3239, яке і стало
предметом розгляду даної
адміністративної справи.

Між сторонами немає спору щодо змісту
та форми первинних документів, які є у
справі та досліджувалися під час
перевірки та під час судового розгляду.
Водночас, спір виник щодо
правомірності віднесення до
бюджетного відшкодування у травні 2010
року суму ПДВ у розмірі 1163763 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
підставно виходив з наступного.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України
"Про податок на додану вартість" від 3
квітня 1997 року за № 168/97 - ВР бюджетне
відшкодування - сума, що підлягає
поверненню платнику податку з бюджету
у зв'язку з надмірною сплатою податку у
випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону
України від 3 квітня 1997 року за № 168/97 -
ВР об'єктом оподаткування є операції
платників податку з поставки товарів
та послуг, місце надання яких
знаходиться на митній території
України.

Місцем поставки послуги, яка надається
нерезидентом, є місце розташування
представництва, а за відсутності
такого - місце розташування резидента,
який виконує агентські
(представницькі) дії від імені такого
нерезидента, а за відсутності такого -
місце фактичного розташування покупця
(отримувача), який у цьому випадку
виступає податковим агентом такого
нерезидента (пп. "а" п. 6.5. ст. 6 Закону)

Відповідно до п. "г" ст.10.1 Закону України
від 3 квітня 1997 року за № 168/97 - ВР, особою
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату податку до бюджету
при придбанні послуг у нерезидента є
особа, яка отримує такі послуги на
митній території України.

У відповідності до пп. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7
Закону України від 3 квітня 1997 року за №
168/97 - ВР сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пп. 7.7.1, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Тобто, податковим законодавством
передбачено сальдовий метод
визначення податкових зобов'язань та
кредиту із цього податку. Цей метод
передбачає необхідність врахування як
надходжень сум податку (разом із
вартістю товарів (послуг), що
поставляються платником податку), так
і витрат цього платника на сплату сум
податку на додану вартість у складі
ціни товарів (послуг).

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону 168
якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг),
а залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Відповідно до вимог пп. 7.7.1 та п. 7.7.2 п. 7.7
ст. 7 Закону України від 3 квітня 1997 року
за № 168/97 - ВР та Додатку з до наказу ДПА
України "Про затвердження форми
податкової декларації та Порядку її
заповнення і подання" від 30 травня 1997
року за №166 (втратив чинність згідно
наказу ДПА України від 25.01.2011 року за №
41, діючий та в редакції станом на час
виникнення спірних правовідносин) -
наявними є наступні обов'язкові
критерії, яким повинні відповідати
суми ПДВ, які підприємство
використовує при розрахунку сум
бюджетного відшкодування: включені до
складу податкового кредиту
попереднього податкового періоду;
сплачені постачальникам товарів
(робот, послуг) у попередніх податкових
періодах.

Згідно з пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України
від 3 квітня 1997 року за № 168/97 - ВР,
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

До декларації, окрім передбачених
вищенаведеним пунктом Закону 168
документів, додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування, копії
погашених податкових векселів
(податкових розписок), у разі їх
наявності, та оригіналів п'ятих
основних аркушів (примірників
декларанта) вантажних митних
декларацій, у разі наявності
експортних операцій.

Згідно з пп. 5.12 п.5 наказу ДПА України
від 30.05.1997 року № 166, якщо в наступному
звітному податковому періоді різниця
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту, з
урахуванням залишку такого від'ємного
значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення, то
платником податку разом з податковою
декларацією подаються Довідка щодо сум
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (додаток 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість) та Розрахунок суми
бюджетного відшкодування (додаток З до
податкової декларації з податку на
додану вартість).

З аналізу положень Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затверджений наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 року № 166 вбачається, що
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг),
в тому числі і тих, по яких видача та
оплата податкових накладних і
включення їх до реєстру відбувається в
різних періодах, оскільки податковий
кредит звітного податкового періоду
формують також залишки від'ємного
значення (податкового кредиту)
попередніх податкових періодів.

Сума податку, фактично сплачена у
попередніх податкових періодах,
визначається із сум, які були включені
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду та не
брали участі у розрахунках бюджетного
відшкодування протягом попередніх
податкових періодів або не погашали
податкові зобов'язання наступних
звітних періодів (рядок 24 Декларації з
ПДВ).

Сторона відповідача не заперечує тієї
обставини, що позивач задекларував до
бюджетного відшкодування суми ПДВ
нараховані та отримані за послуги від
нерезидентів у березні, травні, серпні,
листопаді, грудні 2007 року, червні,
липні, жовтні 2008 року, березні 2010 року,
які включені до складу податкового
кредиту відповідно в квітні, червні,
вересні, грудні 2007 року, січні, липні,
серпні, листопаді 2008 року та квітні 2010 в
розмірі 1163763 грн.

У вказаних періодах різниця між сумою
податкових зобов'язань та сумою
податкового кредиту ТОВ "Джейбіл
Сьоркіт Юкрейн Лімітед" мала від'ємне
значення, то і задекларувавши вказані
суми податкових зобов'язань,
Товариство провело розрахунки з
бюджетом, тобто сплату вказаних сум
шляхом зменшення суми ПДВ, що підлягала
б відшкодуванню Товариству з
державного бюджету.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України, оскільки відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатні та беззаперечні докази в
обгрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, та не
довів правомірність прийнятого
рішення.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 160, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205,
ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної
інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року у справі № 807/2559/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.О. Яворський

Повний текст виготовлено 29.07.2014р.