Справа № 619/1170/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

31 липня 2014 року м. Київ
В/800/3531/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Мойсюка М.І.,

Загороднього А.Ф.,Весельської Т.Ф.,

Білуги С.В.,Винокурова К.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про допуск до
провадження Верховного Суду України
справи за адміністративним позовом
ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, для перегляду ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 24 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6. звернувся до
суду із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали судді Вищого
адміністративного суду України від 24
червня 2014 року в порядку статей 236 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріали заяви колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що така не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що заява про перегляд з указаних
мотивів може бути подана за наявності
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права та
ухвалення різних за змістом судових
рішень у спірних питаннях, які виникли
у подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти різне тлумачення
змісту і сутності правових норм, на
підставі якого зроблено висновок про
різний зміст суб'єктивних прав і
обов'язків учасників відповідних
правовідносин, у тому числі про
наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, а також різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню або різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин), при цьому зміст
правовідносин з метою з'ясування їх
подібності в різних рішеннях суду
(судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог по суті вирішення спору.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 24
червня 2014 року, про перегляд якої
йдеться у заяві, відмовлено у
відкритті касаційного провадження з
підстав пункту 5 частини 5 статті 214
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки касаційна скарга
ОСОБА_6 є необґрунтованою, і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи, тобто не
містить належних доводів в
підтвердження незаконності
постановлених судами попередніх
інстанцій рішень. При цьому, у
зазначеній ухвалі суддя-доповідач у
справі виходив виключно з положень
норм процесуального права, і норми
матеріального Закону не застосовував.

Так, відповідно до положень частини 4
статті 24 Кодексу адміністративного
судочинства України перегляд судових
рішень в адміністративних справах у
касаційному порядку здійснюється
колегією у складі не менше трьох
суддів.

З наведеного вбачається, що ухвала
судді-доповідача Вищого
адміністративного суду України про
відмову у відкритті касаційного
провадження з підстав, передбачених
пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не може вважатися такою, що
постановлена за наслідками перегляду
судових рішень у касаційному порядку,
оскільки зазначеною ухвалою судді
справу судом касаційної інстанції не
допущено до розгляду з підстав норм
процесуального Закону.

Враховуючи викладене, ухвала
судді-доповідача про відмову у
відкритті касаційного провадження не
може бути предметом перегляду
Верховним Судом України з підстав,
встановлених пунктом 1 частини 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України. Крім того,
враховуючи те, що оскаржується рішення
суду касаційної інстанції, з якого не
вбачається неоднакового застосування
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України для перегляду
зазначеного судового рішення.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити ОСОБА_6 у допуску до
провадження Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, для перегляду ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 24 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.