Справа № 826/16984/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого: судді Федотова І.В.,

суддів: Оксененка О.М. та Безименної
Н.В.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «ІБК»
Євротехнології» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ІБК»
Євротехнології» до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІБК»
Євротехнології» (далі - позивач, ТОВ
«ІБК» Євротехнології») звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
16.09.2013 року №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 грудня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову суду та ухвалити
нову про задоволення позовних вимог,
так як, на думку апелянта, зазначене
рішення суду прийнято з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції,
ТОВ «ІБК» Євротехнології» є юридичною
особою та перебуває на обліку ДПІ в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві як платник податку на додану
вартість (далі - ПДВ).

ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «БК «Палаццо»
за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої складено акт від
20.08.2013 року № 361/22-3/24373295.

Згідно з висновками зазначеного акту
перевірки, відповідачем встановлено
порушення ТОВ «ІБК» Євротехнології»
вимог податкового законодавства, що
призвело до завищення податкового
кредиту та заниження суми ПДВ, що
підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 1
128 166,00 грн.

На підставі та на виконання акту
перевірки від 20.08.2013 року № 361/22-3/24373295
ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
16.09.2013 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 1 692 249,00 грн., у
тому числі за основним платежем - 1 128
166,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 564 083,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Податкового кодексу України
(далі - ПК України), Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV), Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено Наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року №
88 (далі - Положення № 88).

Так, відповідно до п.198.1. ст.198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, в силу вимог п.198.2.
ст.198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Порядок складення платником
податку-продавцем податкової
накладної та надання її покупцю
визначено ст.201 ПК України.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, з наведених законодавчих
положень вбачається, що податкова
звітність формується на підставі
первинних бухгалтерських документів,
які, для надання їм юридичної сили, крім
іншого, повинні бути складені за
результатами фактично вчиненої
операції, мати всі обов'язкові
реквізити, містити відомості про
відповідну господарську операцію, її
зміст та обсяг, а також бути
підписаними уповноваженими особами.

У той же час, правові наслідки у вигляді
виникнення у покупця права на
формування податкових вигод виникають
за наявності сукупності обставин та
підстав, з якими наведені вище норми
податкового законодавства пов'язують
можливість формування спірних сум
податкового кредиту та які є
передумовою їх формування.

Зокрема, такі правові наслідки
наступають у разі: 1) фактичного
(реального) здійснення господарських
операцій, які є об'єктом оподаткування;
2) документального підтвердження
реального здійснення господарських
операцій сукупністю юридично значимих
(дійсних) первинних та інших
документів, які зазвичай супроводжують
операції певного виду (в залежності від
характеру певних операцій) та які
містять інформацію про зміст та обсяг
операції, підписані уповноваженими
особами; 3) придбання
товарів/робіт/послуг з метою їх
використання у власній господарській
діяльності; 4) наявності ділової мети,
розумних економічних причин (причина,
яка може бути наявна лише за умови, що
платник податків має намір одержати
економічний ефект у результаті
господарської діяльності.

Таким чином, недоведеність реальності
здійснення юридичною особою
господарських операцій свідчить про
формальність первинної документації,
складеної на їх підставі, що у свою
чергу, позбавляє платника податків
права на формування податкового
кредиту.

Отже, лише наявність сукупності
передбачених законодавством обставин
є єдиною та достатньою правовою
підставою для надання первинному
документу юридичної значимості для
цілей відображення спірних операцій у
бухгалтерському та податковому обліку.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що у період з 01.10.2011 року по
31.05.2012 року позивач мав
фінансово-господарські правовідносини
з ТОВ «БК «Палаццо» на підставі
договорів поставки, що, на думку ТОВ
«ІБК» Євротехнології» підтверджується
наступною первинною документацією:
довідками про вартість виконаних
робіт, актами приймання-передачі
виконаних робіт, податковими
накладними.

Водночас, суд апеляційної інстанції
встановив, що більшість із зазначених
первинних документів складена з
порушенням вимог ст.9 Закону №996-XIV та
п.2.4 Положення №88, а саме: у довідках про
вартість виконаних будівельних не
вказано імені, прізвища, по-батькові та
посади осіб, які їх підписали від імені
замовника та виконавця робіт, а також в
цих документах та в більшості актів про
приймання виконаних будівельних робіт
не зазначено дати їх підписання, що
свідчить про те, що вказана
документація не підтверджує рух коштів
між позивачем і ТОВ «БК «Палаццо» за
спірними договорами субпідряду у
період з 01.10.2011 року по 31.05.2012 року, а
також про невідповідність зазначених
документів вимогам належності та
допустимості доказів, що закріплені у
статті 70 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що ані до
суду першої інстанції, ані під час
розгляду справи в порядку апеляційного
провадження позивачем не було надано
банківських документів, якими
підтверджувався б рух коштів між
позивачем і зазначеним контрагентом
при здійснені господарських операцій
за спірними договорами субпідряду.

Більш того, судова колегія звертає
увагу на те, що податкові накладні, які
містяться в матеріалах справи та,
виходячи з приписів податкового
законодавства, є одним з основних
документів, підтверджуючих право
суб'єкта господарювання на формування
податкового кредиту, підписані
директором контрагента позивача ТОВ
«БК «Палаццо» - Хорунжим В.М.

Однак, відповідно до протоколу допиту
вказаної посадової особи контрагента
позивача, складеного у ході
кримінального провадження у справі за
фактом фіктивного підприємництва
шляхом ухилення від сплати податків
ТОВ «БК «Палаццо», Хорунжий В.М.
зазначив, що він не приймав участі у
господарській діяльності товариства
та не підписував жодних договорів і
первинних бухгалтерських документів
від імені вказаного товариства.

При цьому, колегія суддів дотримується
позиції, що податкові накладні,
виписані від імені осіб, які
заперечують свою участь у створенні та
діяльності товариства, зокрема й у
підписанні будь-яких первинних
документів, не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноваженими особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Аналогічна правовий підхід міститься у
рішенні Верховного Суду України від 05
березня 2012 року у справі №21-421а11, яке у
відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України,
є обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Апелянт у доводах своєї апеляційної
скарги не навів жодних обґрунтованих
пояснень та доказів, які б
спростовували викладену аргументацію
та правильність висновків суду першої
інстанції. Натомість, відповідач, який
є суб'єктом владних повноважень, діючи
у відповідності до положень ч.2 ст.71 КАС
України, довів правомірність
винесеного ним оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
16.09.2013 року №.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності жодних
правових підстав для задоволення
даного адміністративного позову і
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ІБК»
Євротехнології» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07.08.2014
року

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Оксененко О.М.

Безименна Н.В.