Справа № 826/2909/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2909/14
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства «Дослідний завод
зварювального устаткування інституту
електрозварювання Є.О. Патона» на
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного акціонерного товариства
«Дослідний завод зварювального
устаткування інституту
електрозварювання Є.О. Патона» до
Державної екологічної інспекції в
місті Києві про зупинення дії акту та
припису, визнання нечинним і
скасування акту та припису -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної екологічної інспекції в
місті Києві, в якому просив зупинити
дію акту перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
17.01.2013 та припису №09/83П від 22.01.2013;
визнати нечинним та скасувати акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
17.01.2013 та припису від 22.01.2013 № 09/83П.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 березня 2014 року
задоволено клопотання Державної
екологічної інспекції в місті Києві та
залишено позовну заяву Приватного
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування
інституту електрозварювання Є.О.
Патона» без розгляду, при цьому суд
виходив з того, що оскаржувані акт та
припис отримано посадовою особою
позивача 22.01.2013, в той же час, з позовом
до суду про визнання їх нечинними та
скасування позивач звернувся лише
05.03.2014, таким чином, позивач подав
позовну заяву до суду після закінчення
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду з дня, коли вона
дізналася або могла дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
та матеріального права, просив його
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
припис не є розпорядчим документом,
оскільки ним не передбачено
застосування санкцій, а тому припис не
підлягав оскарженню до того часу, поки
не набув правового статусу
розпорядчого документу в розумінні ч. 9
ст. 7 Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». На думку
позивача, оскаржуваний припис набув
такого статусу лише 15.01.2014 після
прийняття Київським апеляційним
господарським судом постанови, якою, на
підставі оскаржуваних припису та акту
перевірки, до позивача застосовано
санкції - стягнуто шкоду, тому саме з
цього моменту підлягав оскарженню, а
отже позивач не пропустив
встановленого положеннями Кодексу
адміністративного судочинства України
строку звернення до суду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 Кодексу адміністративного
судочинства України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 Кодексу адміністративного
судочинства України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, ухвала суду
- без змін з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі по тексту - КАС України)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з частинами 1,2 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Крім того, в силу положень п. 9 ч. 1 ст. 155
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Так, позивачем у даній справі
оскаржується акт № 09/87А позапланової
перевірки на приватному акціонерному
товаристві «Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О.Патона», щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, складений за
результатами перевірки та винесений у
зв'язку з виявленими в ході цієї ж
перевірки порушеннями припис №09/83П від
22.01.2013р.

Судом першої інстанції встановлено, що
оскаржувані акт № 09/87А та припис № 09/83П
від 22.01.2013 отримано посадовою особою
позивача 22.01.2013. Вказані обставини
позивачем не оспорюються, більше того,
встановлені судом першої інстанції з
його пояснень.

Отже судом вірно встановлено, що
позивач про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів дізнався або
повинен був дізнатися 22.01.2013.

Разом з тим, з адміністративним позовом
до суду про визнання акту та припису
нечинними та їх скасування позивач
звернувся лише 05.03.2014, що
підтверджується штампом реєстрації
вхідної кореспонденції.

За таких обставин, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що позивач подав
позовну заяву до суду після закінчення
встановленого процесуальним Законом
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду, з дня, коли
позивач дізнався або міг дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Апеляційний суд критично оцінює
посилання апелянта на те, що спірний
припис підлягав оскарженню лише з
15.01.2014 після прийняття Київським
апеляційним господарським судом
постанови, якою, на підставі
оскаржуваних припису та акту
перевірки, до позивача застосовано
санкції - стягнуто шкоду, оскільки саме
з цього моменту набув правового
статусу розпорядчого документу в
розумінні ч. 9 ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», при цьому колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, як предмета
адміністративного спору, є прямий
(безпосередній) вплив рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень на правовий статус
фізичної чи юридичної особи, тобто
обмеження її прав, свобод, покладення
на неї обов'язків.

Так, зі змісту спірного припису № 09/83П
від 22.01.2013 вбачається, що ним, з метою
усунення виявлених під час перевірки
недоліків та порушень
природоохоронного законодавства в
сфері охорони навколишнього
природного середовища, було
зобов'язано позивача вчинити ряд дій
(отримати дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами;
забезпечити здійснення
інструментально-лабораторних
вимірювань параметрів викидів
забруднюючих речовин стаціонарних
джерел та ефективності роботи
газоочисних установок, забезпечити
безперебійну ефективну роботу і
підтримання у правному стані споруд,
устаткування та апаратури для очищення
викидів і зменшення рівнів впливу
фізичних та біологічних факторів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря; складати державну статистичну
звітність за встановленою формою 2-ТП
(повітря); отримати дозвіл на
спеціальне водокористування;
здійснити облік забору води та ін.), при
цьому припис є обов'язковим до
виконання.

Отже, оскільки даним приписом
Державної екологічної інспекції в
місті Києві на позивача покладено
певні обов'язки, що безпосередньо
впливає на його правовий статус, то
такий припис є рішенням суб'єкта
владних повноважень в розумінні
положень КАС України, а отже його могло
бути оскаржено з моменту прийняття, а
не з моменту стягнення з позивача шкоди
на підставі оскаржуваних документів,
про що зазначає апелянт.

В свою чергу акт перевірки є службовим
документом, який підтверджує факт
проведення перевірки і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення, документом, на підставі
якого приймається відповідне рішення
контролюючого органу, відтак, оскільки
висновки, викладені в акті самі по собі
не можуть порушувати права, свободи чи
інтереси позивача, то він не може
вважатися рішенням суб'єкта владних
повноважень.

Враховуючи наведене, а також зважаючи
на ту обставину, що позивач про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів дізнався або повинен був
дізнатися 22.01.2013, тобто з моменту
отримання оскаржуваного припису, разом
з тим, з адміністративним позовом до
суду звернувся лише 05.03.2014, судова
колегія вважає прийняте судом першої
інстанції рішення про залишення позову
без розгляду законним та
обґрунтованим, так як позивач подав
позовну заяву до суду після закінчення
встановленого процесуальним Законом
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду, з дня, коли
позивач дізнався або міг дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України,
суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування
інституту електрозварювання Є.О.
Патона» на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства «Дослідний
завод зварювального устаткування
інституту електрозварювання Є.О.
Патона» до Державної екологічної
інспекції в місті Києві про зупинення
дії акту та припису, визнання нечинним
і скасування акту та припису - залишити
без задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.