Справа № 552/2532/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р.Справа № 552/2532/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського
районного суду м. Полтава від 22.05.2014р.
по справі № 552/2532/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві

про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Київського
районного суду м. Полтави з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві, в якому
просила: визнати неправомірними дії
відповідача в частині відмови
перерахунку їй пенсії, як колишньому
працівнику податкової інспекції із
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, які були
нараховані та отримані, та на які були
нараховані та сплачені страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та єдиний
соціальний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виплатити
позивачу недоплачену пенсію з 29 грудня
2011 року; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтава провести їй
перерахунок пенсії, як колишньому
працівнику податкової інспекції, із
урахуванням індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, які були
нараховані та отримані, та на які були
нараховані та сплачені страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та єдиний
соціальний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виплатити
позивачу недоплачену пенсію з 29 грудня
2011 року.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 22 травня 2014 року
вищезазначений позов задоволено в
повному обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Київського
районного суду м. Полтава суду від 22
травня 2014 року та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а саме: вимог
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Закону України «Про
пенсійне забезпечення», Кодексу
адміністративного судочинства України
та не відповідність висновків суду
обставинам справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справа
розглядається в письмовому
провадженні за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь обставин справи, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, вважає, що
вимоги апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України,
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач з 29 грудня 2011
року отримує пенсію, яка призначена на
підставі ст. 37 Закону України « Про
державну службу».

У період служби в органах державної
податкової інспекції позивач
отримувала винагороду за вислугу років
в розмірі 40 % від посадового окладу та
надбавки за спеціальне звання, а також
матеріальну допомогу на оздоровлення і
вирішення соціально-побутових питань,
індексацію заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вони обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 37 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про державну службу", заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок. При
цьому саме на Кабінет Міністрів
України покладається регулювання
питань оплати праці державних
службовців, встановлення розмірів
посадових окладів, надбавок, доплат,
матеріальної допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця установлений постановами
Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року
№ 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№ 865 із змінами і доповненнями
передбачено, що особи, які вийшли на
пенсію згідно Закону України "Про
державну службу" мають право на
перерахунок пенсій, але лише за умови
підвищення заробітної плати державним
службовцям після набрання чинності
Законом України від 16 січня 2003 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
державну службу".

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року № 1013 затверджений
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, відповідно до
положень якого винагорода за вислугу
років виплачується посадовим особам
органів державної податкової служби
залежно від стажу роботи і
обчислюється у відсотках, виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Нарахування та
виплата винагороди за вислугу років
провадяться щомісяця за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.

Винагорода за вислугу років
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства.

Із врахуванням вищевикладеного,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
винагорода за вислугу років,
встановлена посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, є частиною
заробітної плати зазначених посадових
осіб, виплачується за рахунок та у
межах фонду оплати праці,
передбаченого органам державної
податкової служби в Державному бюджеті
України, враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому вона повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця.

Стаття 33 Закону України "Про державну
службу" визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, а тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у розмірі 40 відсотків до
посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання) та з
неї проводились страхові відрахування,
то зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Державна податкова інспекція у м.
Полтаві, видаючи позивачеві довідку
про розмір заробітної плати для
обчислення розміру пенсії, як
державного службовця, та призначаючи
пенсію без урахування надбавки за
вислугу років в розмірі 40% від
посадового окладу з урахуванням доплат
за спеціальні звання, індексації
заробітної плати та суми матеріальної
допомоги діяли всупереч вимогам
чинного законодавства та не у спосіб,
що визначений законами та
нормативно-правовими актами, а саме
Закону України «Про державну службу»
та Порядком виплати винагороди за
вислугу років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року № 1013.

Під час розгляду справи Державна
податкова інспекція у м. Полтаві видала
позивачці довідку встановленого
зразка, в якій відобразила , що на час
перебування на державній службі
позивачка отримувала винагороду
(надбавку) за вислугу років у розмірі 40
відсотків до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг
(спеціальне звання), з якої проводилися
страхові відрахування, та зазначений
розмір цієї винагороди (надбавки).

Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві не
прийняло до уваги та не включило в
розрахунок пенсії позивача
середньомісячний розмір матеріальної
допомоги на оздоровлення чим порушило
вимоги статті 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин), якою
передбачено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату парці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 ЗУ «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, індексація
заробітної плати входила до системи
оплати праці позивача, як державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої цієї
статті, до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
відмова Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
в перерахунку пенсії позивачці є
необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтава від 22.05.2014р. по справі №
552/2532/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Русанова В.Б. Курило Л.В.