Справа № 2а-2311/10/0970
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року м.
Київ К/800/57387/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Яремче
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
13.07.2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2013 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Яремче Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Надвірнянському
районі про стягнення витрат щодо
виплати суми державної адресної
допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Яремче Івано-Франківської області
звернулося з адміністративним позовом
у суд до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Надвірнянському
районі Івано-Франківської області про
стягнення витрат щодо виплати суми
державної адресної допомоги,
підвищення та виплат на доставку.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
13.07.2010 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2013 року,
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Яремче Івано-Франківської
області подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем за період з
січня по березень 2010 року було
здійснено витрати на виплату державної
адресної допомоги, щомісячного
підвищення до пенсії та витрати на
доставку у розмірі 17803,21 грн.

Відповідно до статті 15 Закону України
від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон України
від 23.09.1999 року № 1105-ХІV) страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її
правлінням. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
юридичною особою, має печатку із
зображенням Державного Герба України
та своїм найменуванням, а також
емблему, яка затверджується його
правлінням. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
набуває прав юридичної особи з дня
реєстрації статуту у спеціально
уповноваженому центральному органі
виконавчої влади. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
знаходиться у місті Києві.

Статтею 46 вказаного Закону визначено,
що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків провадить збір та
акумулювання страхових внесків, має
автономну, незалежну від будь-якої
іншої, систему фінансування.
Фінансування Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
здійснюється за рахунок:

внесків роботодавців: для підприємств -
з віднесенням на валові витрати
виробництва, для бюджетних установ та
організацій - з асигнувань, виділених
на їх утримання та забезпечення;

капіталізованих платежів, що надійшли
у випадках ліквідації страхувальників
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Отже, Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві не є
державним органом і не відповідає за
зобов'язаннями держави.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, передбачений
статтею 21 Закону України від 23.09.1999 року
№ 1105-ХІV.

Відповідно до статті 21 вказаного
Закону у разі настання страхового
випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Проте, до вказаних страхових виплат
адресна допомога та підвищення до
пенсії не включено.

Постановою Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 4 вказаного
Порядку відшкодуванню підлягають суми,
що виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян»(далі - Постанова від 26.03.2008
року № 265) визначено, що у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів.

Згідно з пунктом 4 даної Постанови від
26.03.2008 року № 265 виплата щомісячної
державної адресної допомоги,
передбаченої цією постановою,
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 11.03.2009 року № 198 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян»(далі - Постанова
від 11.03.2009 року № 198) установлено, що з 1
квітня 2009 року підвищення до пенсії,
щомісячне довічне грошове утримання,
державна соціальна допомога інвалідам
з дитинства та дітям-інвалідам, особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам, у розмірі 7,5 гривні,
збільшуючи його з 1 липня - до 14,2 гривні,
а з 1 жовтня - до 28,4 гривні.

Відповідно до пункту 2 вказаної
Постанови від 11.03.2009 року № 198 виплата
підвищення, передбаченого пунктом 1
цієї постанови здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
або державна соціальна допомога.

З аналізу норм чинного законодавства
вбачається, що державна адресна
допомога, запроваджена постановою
Кабінету Міністрів України від 26.03.2008
року № 265 та підвищення до пенсії, яке
передбачене постановою Кабінету
Міністрів України від 11.03.2009 року № 198,
не передбачені у переліку соціальних
послуг та виплат, які згідно зі статтею
21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.

Отже, виходячи з пріоритетності норм
Закону над підзаконними
нормативно-правовими актами, беручи до
уваги статус Фонду соціального
страхування від нещасних випадків як
некомерційної самоврядної
організації, яка за рахунок своїх
коштів здійснює страхові виплати у
разі настання страхового випадку, суд
приходить до висновку про те, що
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодовувати державну адресну
допомогу та підвищення до пенсії не
встановлений законом.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Яремче
Івано-Франківської області відхилити,
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
13.07.2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: