Справа № 820/2295/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 р.Справа № 820/2295/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

представників позивача - Мартиненко
О.І.,, Бартош Р.Г.,

представників відповідача -
Наконечного А.С., Журавльової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014р. по
справі № 820/2295/14

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будцентр Витязь"

до Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Будцентр
Витязь" (далі по тексту позивач - ТОВ
"Будцентр Витязь") звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 20 січня 2014
року - № про збільшення ТОВ
"Будцентр Витязь" суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 205570,00 грн. за основним платежем, а
також № про збільшення позивачу
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 83361, 25 грн., в
тому числі 66689, 00 грн. за основним
платежем та 16672, 25 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
11.06.2014 року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будцентр Витязь"
задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 20 січня 2014
року № про збільшення Товариству
з обмеженою відповідальністю "Будцентр
Витязь" суми грошового зобов'язання з
податку на прибуток на суму 205570,00 грн.
(двісті п'ять тисяч п'ятсот сімдесят
гривень) за основним платежем.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення від 20 січня 2014
року № про збільшення Товариству
з обмеженою відповідальністю "Будцентр
Витязь" суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на суму 83361,
25 грн. (вісімдесят три тисячі триста
шістдесят одна гривня 25 копійок), в тому
числі 66689, 00 грн. (шістдесят шість тисяч
шістсот вісімдесят дев'ять гривень) - за
основним платежем та 16672, 25 грн.
(шістнадцять тисяч шістсот сімдесят
дві гривні 25 копійок) - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції
представник позивача подав
заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, в яких, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції просив постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представники відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримали
в повному обсязі, просили постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Представники позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просили постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представників сторін, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будцентр Витязь"
(правонаступник закритого
акціонерного товариства "Витязь")
зареєстровано Виконавчим комітетом
Харківської міської ради за
№027068, що підтверджується витягом
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
копія якого долучена до матеріалів
справи. (Т. 1 а.с. 93)

ТОВ "Будцентр Витязь" перебуває на
податковому обліку в Індустріальній
об'єднаній державній податковій
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області та є платником податків і
зборів, встановлених нормами
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755-IV (із змінами та доповненнями).

Відповідно до довідки АА № 593189 з ЄДРПОУ
від 14.05.2012 р. видами діяльності за
КВЕД-2010, які має право здійснювати
позивач - ТОВ "Будцентр Витязь" є: інші
будівельно-монтажні роботи (43.29),
виробництво будівельних виробів із
пластмас (22.23), будівництво житлових і
нежитлових будівель (41.20), діяльність
посередників у торгівлі деревиною,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічними виробами (46.13),
вантажний автомобільний транспорт
(49.41), діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих сферах
(71.12). (Т.1 а.с. 113)

Для можливості здійснення власної
господарської діяльності ЗАТ "Витязь"
отримано ліцензію серії АВ № 517782 з
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів інфраструктури
зі строком дії з 24.06.2010 року по 24.06.2015
року, а також ліцензію на будівельну
діяльність (проектні роботи для
будівництва) Харківської обласної
державної адміністрації серії АВ № 345260
зі строком дії з 30.10.2007 р. по 29.10.2012 р. (Т. 1
а.с. 113)

Індустріальною ОДПІ м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області в період з 03.12.2013
року по 23.12.2013 року проведена виїзна
планова документальна перевірка ТОВ
"Будцентр Витязь" за результатами якої
складений акт № 2314/20-36-22-01-06/22633480 від
30.12.2013 р. "Про результати планової
виїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю "Будцентр
Витязь" (код за ) з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.12.2012, валютного законодавства за
період з 01.04.2011 по 31.12.2012" (далі по тексту
- акт перевірки).

Відповідно до висновку акту перевірки
перевіркою встановлено порушення з
боку позивача вимог, зокрема:

- ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п.п. 138.1.1
п. 138.1, п. 138.2, 138.4, п. 138.6, п. 138.8 ст. 138, п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами та
доповненнями) встановлено заниження
податку на прибуток всього в сумі 205570
грн., у т.ч. за 4 квартал 2011 року в сумі
205570 грн.;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями)
встановлено заниження податку на
додану вартість який підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет всього в
сумі 66689,0 грн., у т.ч. за грудень 2011 року в
сумі 66689 грн.

Не погодившись з висновками вказаного
акта перевірки позивачем до
Індустріальної ОДПІ подані письмові
заперечення за вих. №8 від 13.01.2014 року,
за результатами розгляду яких
податковий орган листом "Про розгляд
заперечення" від 20.01.2014 року №
456/10/20-36-22-01-06 висновок акта перевірки
залишив без змін, а заперечення без
задоволення. (Т. 1 а.с. 71-79)

За результатами перевірки податковим
органом винесені податкові
повідомлення - рішення від 20 січня 2014
року № про збільшення ТОВ
"Будцентр Витязь" суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на суму 205570,00 грн. за
основним платежем, та № про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальній сумі 83361, 25 грн., в
тому числі 66689, 00 грн. - за основним
платежем та 16672, 25 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами). (Т.1
а.с. 7, 8)

Не погодившись із податковими
повідомленнями - рішеннями від 20.01.2014
року № та від 20.01.2014 року №
, позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про
неправомірність збільшення податковим
органом ТОВ "Будцентр Витязь" суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 83361, 25 грн., в
тому числі 66689, 00 грн. за основним
платежем та 16672, 25 грн. за штрафними
санкціями, а також збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на суму 205570,00 грн.
У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт
донарахування податку на прибуток та
податку на додану вартість, відсутні
підстави застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що ЗАТ
"Витязь", правонаступником якого є
позивач - ТОВ "Будцентр Витязь" у
перевіряємих податковим органом
періодах мало господарські
правовідносини з субпідряду із ТОВ
"АКПД-Плюс" та ТОВ "Експортком".

Згідно договору підряду №452 від 01.11.2011
р. ТОВ "Альтаїр-ХХІ" (Замовник) доручив, а
ЗАТ "Витязь" (Підрядник) зобов'язався
виконати роботи по капітальному
ремонту покриття тротуарів у
торгівельно-розважальному центрі
"Дафі" по вул. Героїв Праці, 9 в м.
Харкові, вартість робіт згідно
договору складає 263308,40 грн. в т.ч. ПДВ 43
884,73 грн. (Т. 3 а.с. 4--6)

Пунктом п. 4.2 договору сторони
визначили можливість передачі
Підрядником (ЗАТ "Витязь") повністю або
частково робіт субпідрядникам, за
умови збереження відповідальності
Підрядника щодо якості та своєчасності
виконання робіт згідно договору.

04.11.2011 р. ЗАТ "Витязь", як Замовник,
уклало із ТОВ "АКПД-Плюс" (Підрядник)
договір №25 про виконання робіт по
капітальному ремонту покриття
тротуарів у торгівельно-розважальному
центрі "Дафі" по вул. Героїв Праці, 9 в м.
Харкові, вартість робіт згідно
договору складає 263308,40 грн. в т.ч. ПДВ 43
884,73 грн. (Т. 3 а.с. 20-22)

Роботи по капітальному ремонту
покриття тротуарів у
торгівельно-розважальному центрі
"Дафі" по вул. Героїв Праці, 9 в м. Харкові
фактично виконані, що підтверджується
договором № 25 від 04.11.2011 р. між ЗАТ
"Витязь" і ТОВ "АКПД-Плюс"; локальним
кошторисом №2-1-1 форми № 4; відомостями
ресурсів до локального кошторису
форми №4-а; довідкою про договірну ціну;
довідкою вартості виконаних
будівельних робіт форми №КБ-3, де
вартість будівельних робіт з
врахуванням ПДВ склала 263 308 грн. 40
коп.; актом №1 про приймання виконаних
будівельних робіт форми № КБ-2в за
листопад 2011 р., підписаним
уповноваженими представниками
правочину, згідно якого всього
виконаними є роботи на суму 263 308, 40 грн.
. в т.ч. ПДВ на суму 43 884, 73 грн.;
податковою накладною ТОВ "АКПД-Плюс" №
3055 від 30.11.2011 р. про виконання робіт на
загальну суму 263 308, 40 грн., в т.ч. ПДВ 43 884,
73 грн., копії яких долучено до
матеріалів справи.

В якості доказу підтвердження факту
оплати товару, позивачем надано
виписки з розрахункового рахунку
позивача, відкритого в установі банку.

Позивачем оприбутковано отримані
роботи по рахунку № 631 за листопад 2011 р.
від ТОВ "АКПД- Плюс" за договором від
04.11.2011 р. на суму 219 423, 67 грн. та
прибуткування ПДВ за цим же договором
на суму 43 884, 73 грн. (Т. 3 а.с. 19)

Послуги, отримані від ТОВ "АКПД Плюс",
використані позивачем в господарській
діяльності , а саме - передані позивачем
третій стороні на підставі договору №
452 від 01.11.2011р., укладеного між ТОВ
"Будцентр Витязь" та ПП "Альтаір-ХХІ"
(код-32564719) предметом якого є роботи з
ремонту покриття тротуарів
Торгівельно-розважального комплексу
"Дафі" по вул. Героїв Праці 9.

З матеріалів справи вбачається, що в
перевіряємому періоді між ТОВ "Будцент
Витязь" (замовник) та ТОВ "Експортком"
(виконавець) укладено договір підряду
№ 423 від 14.10.2011 р. на виконання робіт з
реконструкції нежитлової будівлі літ.
А-2 торгівельно-розважального
комплексу, розташованого за адресою
вул. Клочківська, 104 А в м. Харкові та
договір підряду № 424 від 24.10.2011 р. на
виконання робіт з реконструкції
нежитлових будівель літ. А-2 і літ. Б-1 з
прибудовою і надбудовою по вул.
Громадянській № 11/13 у м. Харкові. (Т.3
а.с. 71-72)

Вартість та склад вказаних робіт
узгоджено сторонами окремо для кожного
договору шляхом підписання
кошторисної документації.

Роботи за договором підряду від 14.10.2011р.
№ 423 виконані ТОВ "Експортком" та
прийняті ТОВ "Будцентр Витязь", що
підтверджується актами приймання
виконаних робіт за листопад 2011р. на
суму 347160,00, за грудень 2011р. на суму
512004,00грн., які підписані сторонами. (Т.3
а.с. 77, 80,)

Роботи за договором підряду від 24.10.2011р.
№ 424 виконані ТОВ "Експортком" та
прийняті ТОВ "Будцентр Витязь", що
підтверджується актом приймання
виконаних робіт за листопад 2011р. на
суму 186840,00, який підписано сторонами.

В якості доказу підтвердження факту
оплати товару, позивачем надано
виписки з розрахункового рахунку
позивача, відкритого в установі банку.

ТОВ "Експортком" на адресу позивача
виписані податкові накладні № 68 від
30.11.2011р., № 39 від 30.11.2011р., № 194 від
30.12.2011р., на суму коштів, що надійшли на
його поточний рахунок як попередня
оплата за договорами підряду № 423 від
14.10.2011р., № 424 від 24.10.2011р.

Всі послуги від ТОВ "Експортком"
використані позивачем в господарській
діяльності , а саме передані третім
сторонам на підставі договорів: № 315
від 29.07.2011р., укладеного між ТОВ
"Будцентр Витязь" та ТОВ "ТЦ Павлово
Поле", предметом якого є виконання
робіт з реконструкції нежитлової
будівлі літ. А-2
торгівельно-розважального комплексу
розташованого за адресою вул.
Клочківська 104 А в м. Харкові на суму
953455,00 грн.; договору № 435 від 21.10.2011р.,
укладеного між ТОВ "Будцентр Витязь" та
ПАТ АКБ "Індустріалбанк", предметом
якого є виконання робіт по
реконструкції нежитлових будівель літ.
А-2 і літ. Б-1 з прибудовою і надбудовою
по вул. Громадянській № 11/13 у м. Харкові
197792,00 грн. (Т. 3 а.с. 40-50, 51-52, 86-89)

Згідно договору купівлі - продажу
нежитлових приміщень від 05.10.2010 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі
№ 4137, ЗАТ "Витязь" (Покупець) придбав у
ТОВ "Альтаір-ХХІ" нежитлові приміщення
загальною площею 932,6 кв.м. за адресою:
Харків, вул. Героїв Праці, б. 9. (Т.2 а.с.
30-32)

Зазначені приміщення ЗАТ "Витязь"
придбало за 5 303 135. 0 грн., в т.ч. ПДВ - 883 855,
83 грн.

Як вбачається із договору
купівлі-продажу (п. 4) балансова
вартість згідно витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданого
23.07.2010 р. КП "Харківське міське бюро
технічної інвентаризації", становить 3
037 036.0 грн.

В подальшому, 16.11.2011 року згідно
договору купівлі-продажу нежитлових
приміщень, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі № 2050 ЗАТ
"Витязь" (Продавець) продав ТОВ
"Альтаір-ХХІ" нежитлові приміщення
загальною площею 932,6 кв.м. за адресою:
Харків, вул. Героїв Праці, б. 9 за ціною 4
903 000.0 грн., в т.ч. ПДВ 817166.66 грн. (Т.2 а.с.
24-26)

За змістом п. 6 договору загальна
балансова вартість вказаного
нерухомого майна, згідно витягу за №
32059738 з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданого 16.11.2011 КП
"Харківське міське бюро технічної
інвентаризації", становить 4 419 279.0 грн.

Майно передано покупцю згідно акту
приймання - передачі від 16.12.2011 р. на
суму 4 903 000.0 грн. з урахуванням ПДВ.

Матеріали справи свідчать, що ЗАТ
"Витязь" відобразило суму ПДВ 817 166.66 грн.
у складі податкових зобов'язань у
грудні 2011 року та у 5 Додатку до
Декларації з ПДВ. Розрахунки проведено
у листопаді-грудні 2011 року,
заборгованість відсутня.

Станом на 01.04.2011 р. по Дт. рахунка 28.6
"необоротні активи та групи вибуття,
утримувані для продажу" обліковується
вартість придбаної нежитлової будівлі
у сумі 4419279.17 грн. (без ПДВ).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.2011 року, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Проаналізувавши надані документи
відповідно до чинного законодавства
можна зробити висновок, що договори
було складено з метою їх реального
виконання. Позивач ставив за мету
здійснення господарської діяльності, а
не отримання податкової вигоди.

Судом також перевірено та встановлено,
що усі витрати позивача з придбання
товарів були об'єктивно необхідні
позивачу для забезпечення
господарської діяльності, та
підтверджені належним чином
складеними первинними документами.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які були видані за
договорами за своєю формою та змістом
відповідають вимогам, які актами
чинного законодавства встановлені для
первинних документів.

За викладених вище обставин суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про правомірне віднесення сум
до валових витрат по взаємовідносинам
із контрагентами в 4 кварталі 2011 року,
що свідчить про відсутність заниження
ТОВ "Будцентр Витязь" податку на
прибуток в сумі 205570, 00 грн. по вказаним
взаємовідносинам.

Щодо заниження позивачем податку на
додану вартість в сумі 66689,00 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 188.1. ст. 188 Податкового
кодексу України в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Згідно абз. 3 п. 1 розділу XIX "Прикінцеві
положення" Податкового кодексу України
від 02.12.2010, № 2755-VI в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, цей Кодекс набирає
чинності з 1 січня 2011 року, крім статті 39
цього Кодексу, яка набирає чинності з 1
січня 2013 року.

Пунктом 8 підрозділу 10 "Інші перехідні
положення" Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. № 2755-VI в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин у випадках, визначених
цим Кодексом, до вступу в дію статті 39
цього Кодексу застосовується пункт 1.20
статті 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Згідно п.п. 1.20.1. пункту 1.20 статті 1
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" ( чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 1.20.8 пункту 1.20
статті 1 Закону №334/94-ВР обов'язок
доведення того, що ціна договору не
відповідає рівню звичайної ціни у
випадках, визначених цим Законом,
покладається на податковий орган у
порядку, встановленому законом. При
проведенні перевірки платника податку
податковий орган має право надати
запит, а платник податку зобов'язаний
обґрунтувати рівень договірних цін або
послатися на норми абзацу першого
підпункту 1.20.1 цього пункту.

Підпунктом 1.20.2 пункту 1.20 статті 1
Закону № 334/94-ВР передбачено, що для
визначення звичайної ціни
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних
умовах. Однак, при цьому необхідно
враховувати, чи є умови таких договорів
співставними, важливе значення також
мають і властивості товарів, які є
предметом купівлі-продажу.

При визначенні звичайної ціни на об'єкт
нерухомості слід враховувати такі
умови, як його місце розташування,
фізичний стан, а також те, чи
здійснювалось поліпшення такого
об'єкта. Звичайна ціна об'єкта
нерухомості не може бути визначена без
належної оцінки зазначених
економічних факторів.

Відповідно до пункту 13 Указу
Президента України від 23 липня 1998 року
№ 817/98 «Про деякі заходи з
дерегулювання підприємницької
діяльності» індикативні або звичайні
ціни на товари (роботи, послуги) для
застосування їх у податкових або
митних цілях установлюються на
підставі статистичної оцінки рівня цін
реалізації таких товарів (робіт,
послуг) на внутрішньому ринку України,
яка проводиться уповноваженим
державним органом у визначеному ним
порядку.

Як правомірно враховано судом першої
інстанції, при здійсненні перевірки
податковий орган не використовував
інформацію про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах за для визначення
звичайної ціни на предмет її
відповідності рівню справедливих
ринкових цін.

Так, згідно п. 189.1 ст. 189 ПК України (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) у разі
постачання товарів/послуг у межах
балансу платника податку для
невиробничого використання,
постачання товарів/послуг та
виробничих основних засобів
відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього
Кодексу, використання виробничих або
невиробничих засобів, інших
товарів/послуг не у господарській
діяльності, переведення виробничих
основних засобів до складу
невиробничих основних засобів, база
оподаткування визначається виходячи з
їх балансової вартості на момент
переведення (постачання), а для
товарів/послуг - не нижче цін придбання.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК
України (в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин),
якщо у подальшому такі товари/послуги,
основні виробничі засоби фактично
використовуються в операціях, які не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні виробничі засоби вважаються
проданими у податковому періоді, на
який припадає таке використання, у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами,
основними виробничими засобами.

Розділ V Податкового кодексу
України визначає платників податку на
додану вартість, об'єкт оподаткування,
дату виникнення податкових
зобов'язань, порядок визначення бази
оподаткування, розміри ставок податку,
порядок визначення суми податку та
строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог п. 185.1 статті 185
Податкового Кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на
митну територію України в митному
режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі експорту або реекспорту
(далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком
до експорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг),
які перебувають у вільному обігу на
території України, до митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком
до імпорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг)
з-під митного режиму магазину
безмитної торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України, для їх подальшого
вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Зважаючи на те, що методи визначення та
порядок застосування звичайної ціни
згідно статті 39 Податкового кодексу
України набрали чинності з 01.01.2013 року,
а тому на час учинення купівля - продаж
нежитлових приміщень згідно договору
від 16.11.2011 року з покупцем - ТОВ "Альтаїр
- ХХІ" порядок визначення звичайних цін
регулювався п. 1.20 ст. 1 Закону №334/94-ВР .

Згідно з п. 1.20 ст. 1 Закону №334/94-ВР, якщо
цим пунктом не встановлено інше,
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем при вчиненні
операції за договором купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 16.11.2011 року з
покупцем - ТОВ "Альтаїр -ХХІ"- не
допущено заниження бази оподаткування
з податку на додану вартість заниження
в грудні 2011 року суми ПДВ на 66 689 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку про неправомірність
збільшення податковим органом ТОВ
"Будцентр Витязь" суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 66689, 00 грн.

Зважаючи на те, що відсутні підстави
для донарахування суми податкового
зобов'язання з ПДВ за основним
платежем, тому відсутні підстави для
застосування відносно позивача
штрафних санкцій.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо скасування податкових
повідомлень - рішень Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 20 січня 2014 року - № та
№ .

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014р. по
справі № 820/2295/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст ухвали виготовлений 01.08.2014 року.