Справа № 308/8853/14-а
Суддя: Монич О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2014
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Монич О.В.

при секретарі - Пассер М.І.

з участю представника позивача 94
прикордонного загону - Балог О.Ю.

відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

перекладача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду,
адміністративну справу за
адміністративним позовом 94
прикордонного загону Західного
регіонального управляння Державної
прикордонної служби України до
громадянки Гвінейської Республіки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове
видворення,-

ВСТАНОВИВ:

94 прикордонний загін Західного
регіонального управляння Державної
прикордонної служби України звернувся
до Ужгородського міськрайонного суду з
зазначеним адміністративним позовом,
посилаючись на те, що 07 липня 2014 р.
громадянка Гвінейської Республіки
була виявлена та затримана
прикордонним нарядом перевірка
документів на вибуття в пункті
пропуску «Тиса» від відділу
прикордонної служби «Тиса» яка
намагалась незаконно з використанням
паспортного документу на чужі
установчі дані перетнути державний
кордон із України в Угорську
Республіку. На момент затримання
документів, що посвідчують її особу не
мала.

09.07.2014 року керівництвом 94
прикордонного загону відносно
відповідача було прийнято рішення про
примусове повернення за межі України,
останній роз'яснено, що вона
зобов'язана покинути територію
України в термін до 10.07.2014 року. Однак,
відповідач такого рішення не виконала,
територію України не покинула через
відсутність у неї документів та
грошових коштів, у зв'язку з чим 94
прикордонний загін змушений був
звернутись до суду з позовом про
примусове видворення гр. ОСОБА_2 за межі
України.

В судовому засіданні представник
позивача 94 прикордонного загону - Балог
О.Ю. позов підтримав та просив суду його
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов не визнала, заперечила проти його
задоволення та просила суд прийняти до
уваги те, що вона на сьомому місяці
вагітності та просить надати їй
можливість звернувся на території
України до міграційної служби в місті
Київ, де вона збирається народити
дитину, із заявою про надання їй
статусу біженця, тому що при поверненні
додому їй загрожує переслідування.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані
докази, виходячи з їх належності та
допустимості, суд приходить до
наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, гр.
громадянка Гвінейської Республіки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 07 липня 2014 року о
06 год. 50 хв. була виявлена та затримана в
міжнародному пункті пропуску через
державний кордон «Тиса», прикордонним
нарядом «Перевірка документів» на
вибуття з України яка намагалась
незаконно, в пункті пропуску перетнути
державний кордон з України в Угорську
Республіку з використанням
паспортного документу на чужі
установчі дані, а саме громадянки
Швейцарії що підтверджується
протоколом про адміністративне
затримання від 07.07.2014 року. На момент
затримання документів, що посвідчують
особу гр. Гвінейської Республіки
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не мала.

09.07.2014 року керівництвом 94
прикордонного загону відносно
відповідача було прийнято рішення про
примусове повернення за межі України,
останній роз'яснено, що вона
зобов'язана покинути територію
України в термін до 10.07.2014 року. Однак,
відповідач такого рішення не виконала,
територію України не покинула через
відсутність у неї документів та
грошових коштів.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» органи охорони
державного кордону (стосовно іноземців
та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в Пленумі Вищого адміністративного
суду України «Про судову практику
розгляду спорів щодо статусу біженців
та особи, яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення а примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, повезених із
перебуванням іноземців та особи без
громадянства в Україні» №1 від 25.06.2009
року примусове видворення не
застосовується до іноземців та осіб
без громадянства, на яких поширюється
дія Закону України «Про біженців та
осіб, які потребують додаткового та
тимчасового захисту».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового та тимчасового захисту»
біженець чи особа, яка потребує
додаткового захисту або якій надано
тимчасовий захист, не може бути
вислана або примусово повернута до
країни, де їх життю або свободі
загрожує небезпека за ознаками раси,
віросповідання, національності,
громадянства (підданства), належності
до певної соціальної групи або
політичних переконань, а також з
інших причин, що визнаються
міжнародними договорами чи
міжнародними організаціями,
учасниками яких є

Україна, як такі, що не можуть бути
повернуті до країн походження.

Оскільки, на момент розгляду позовної
заяви залишається не вирішеною заява
гр. громадянки Гвінейської Республіки
ОСОБА_2 про надання їй статуту біженця
або особою, яка потребує додаткового
захисту, на відповідача поширюється
дія Закону України «Про біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту», до набрання
рішенням законної сили.

Згідно пункту 1 статті 31 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», іноземці або особи
без громадянства не можуть бути
примусово повернуті чи примусово
видворені або видані чи передані до
країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме
небезпека за ознаками раси,
віросповідання, національності,
громадянства (підданства), належності
до певної соціальної групи або
політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або
страта, катування, жорстоке, нелюдське
або таке, що принижує гідність,
поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини,
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або
примусове повернення до країн, де
можуть виникнути зазначені випадки.

До вирішення питання Управлінням
Державної міграційної служби України
про надання або відмову у наданні
статусу біженця відповідач не може
бути примусово витворений за межі
території України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
підстав для задоволення
адміністративного позову не має.

Керуючись ст.ст.30, 31, 32 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163,
183-5 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову 94 прикордонного загону
Західного регіонального управляння
Державної прикордонної служби України
до громадянки Гвінейської Республіки,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове
видворення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду в п'ятиденний
строк з дня її проголошення.

Суддя
Монич О.В.