Справа № 813/2395/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2395/14
Львівський окружний адміністративний
суду в складі:
головуючого - судді:
за участю секретаря судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м Львові
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торіс» до
Львівської митниці Міндоходів, третя
особа, що не заявляє вимог на предмет
спору Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування рішення від
23.08.2012 року № 209000003/2012/201332/1 та картки
відмови у митному оформленні товару
податку на додану вартість в сумі 144535,25
та зобов'язання вчинити дії,-
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торіс» звернулося
до Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Львівської митниці
Міндоходів, третя особа, що не заявляє
вимог на предмет спору Головне
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області
про визнання протиправним та
скасування рішення від 23.08.2012 року №
209000003/2012/201332/1 та картки відмови у
стягнення суми переплати податку на
додану вартість в сумі 144535,25 грн.;
визнання заявлену ТзОВ «Торіс» митну
вартість товарів, що імпортується в
Україну за вантажно - митною
польських злотих без ПДВ.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що за контрактом № 1/2012 від
28.03.2012 року ТзОВ «Торіс» на митну
територію України ввезено меблі
дерев'яні в кількості 250 штук, вагою 8
584,61 кг. Ціна товару визначена продавцем
відповідно до рахунку-фактури 6/EX/MWG/2012
від 13.08.2012 року та складає 51 668,98 РLN без
ПДВ. На обґрунтування підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару та згідно з умовами контракту
позивачем були надані всі необхідну
документи, якими документально
підтверджено заявлену митну вартість
товару у зазначеній ВМД. 23.08.2012 року
Львівською митницею було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару № 209000003/2012/201332/1 та
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
товару № /2/01338. Позивач вважає, що
у відповідача були відсутні підстави
для застосування резервного методу
визначення митної вартості товару,
оскільки на підтвердження митної
вартості імпортованого товару
позивачем було надано всі необхідні
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів. Крім цього, на підтвердження
митної вартості імпортованого товару
позивачем було надано відповідачу
висновок Львівської торгово -
промислової палати № 19-09/858 від 23.08.2012
року, відповідно до якого вартість
товару, що куплено за контрактом № 1/2012
від 28.03.2012 року та рахунку інвойсу
6/EX/MWG/2012 від 13.08.2012 року на умовах СРТ
складає 52404,22 польських злотих без ПДВ.
Відтак, позивач вважає, що відповідачем
було необґрунтовано відмовлено в
застосуванні основного методу
визначення митної вартості (за ціною
договору) та застосовано резервний
метод.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали
повністю, просили суд задовольнити
позов з підстав викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача Львівської
митниці в судовому засіданні позову не
визнав з підстав, викладених у
письмовому запереченні на позовну
заяву від 26.10.2012 року № 13/19-2017 (І том
а.с.67-74), зазначивши, що 21.08.2012 року
декларантом ТзОВ «Торіс» були надані
документи для митного оформлення
товару «Меблі в асортименті» (ВМД №
209140000/2012/028611). При здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товару «Меблі в асортименті»,
що імпортувалися ТзОВ «Торіс»
посадовою особою ВМП були вчинені дії
щодо аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів за ВМД № 209140000/2012/028611
від 21.08.2012 року. За результатами
здійснення контролю у поданих до
митного оформлення документах
виявлено розбіжності, зокрема, вага
нетто згідно ВМД не відповідала вазі
нетто згідно наданої фактури,
невідповідність кількості місць у СМR
та у фактурі. У зв'язку із цим посадовою
особою ВМП 21.08.2012 року відповідно до п. 3
ст. 53 Митного кодексу України було
вчинено запис про необхідність надання
додаткових документів. 23.08.2012 року
декларантом були надані додаткові
документи, які витребовувалися митним
органом. Однак при розгляді поданих
документів встановлено, що наданий
прайс - лист виданий відправником для
підприємства «Акорд Україна», яка не є
стороною зовнішньоекономічної
операції, ціна, зазначена у висновку
підготовленому Львівською торгово -
промисловою палатою більша від
заявленої декларантом. Відтак,
представник відповідача вважає, що
митний орган не одержав документальних
підтверджень щодо задекларованої
декларантом митної вартості. Тому,
посадові особи Львівської митниці при
здійсненні контролю митної вартості
імпортованого позивачем товару діяли в
межах повноважень та відповідно до
вимог чинного законодавства України.

Представник третьої особи, що не
заявляє вимог на предмет спору
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області у суове засідання
не з'явився, був повідомлений у
встановленому законом порядку. У
письмовому запереченні на позовну
заяву від 11.06.2014 року №15-11-03/50 (ІІ том
а.с.44), зазначає, що позовні вимоги є
безпідставними, оскільки органи
Казначейства не приймають рішення щодо
повернення помилково та/або надміру
сплачених податків, зборів, а лише
виконують прийняте уповноваженим
органом рішення та згідно із своїми
функціональними обов'язками не є
учасником спірних відносин і не
володіє будь-якими фактичними даними,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Просить суд
відмовити у задоволені позовних вимог
в частині стягнення коштів з
Державного бюджету України.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
подані сторонами документи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення сторін,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
контракту № 1/2012 (І том а.с.45-46),
укладеного 28.03.2012 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю «Торіс»
(м. Львів) (по контракту - покупець) та
фірмою BOG-FRAN Sp.z o.o. (Польща) (по контракту
- продавець), фірма BOG-FRAN Sp.z o.o. поставляє
ТзОВ «Торіс» меблі.

З метою митного оформлення товару
позивачем було подано відповідачу
вантажно-митну декларацію (далі - ВМД) №
209140000/2012/028611 (а.с. 89,90). Відповідно до
рахунку - фактури 6/EX/MWG/2012 від 13.08.2012
року ціна товару складала 51 668,98 РLN (а.с.
92).

При здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару «Меблі в асортименті»,
що імпортувалися ТзОВ «Торіс»
посадовою особою ВМП на декларації
митної вартості був вчинений запис
стосовно необхідності подання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару
згідно з п.3 ст. 53 Митного кодексу
України від 13.03.2012 року № 4495, зокрема:
додатки до зовнішньоекономічного
договору від 28.03.2012 року № 1/2012; платіжне
доручення про передоплату оцінюваного
товару; каталоги, специфікації,
прейскуранти, прас-листи виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями (а.с. 86).

На вимогу митного органу, для
підтвердження митної вартості товару
декларантом ТзОВ «Торіс» 23.08.2012 року
були надані наступні документи:
додаток № 1 до зовнішньоекономічного
договору від 28.03.2012 року № 1/2012; платіжне
доручення про передоплату від 16.08.2012
року; каталог, специфікація,
прейскурант, прас-лист виробника
товару; висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
Львівською торгово-промисловою
палатою, про що свідчить підпис на
декларації митної вартості директора
ТзОВ «Торіс»(а.с. 86).

23.08.2012 року Львівською митницею було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару № 209000003/2012/201332/1
та картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
209140000/2/01338.

В картці відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
209140000/2/01338 зазначено, що митна
декларація не може бути
прийнята/товари не підлягають митному
оформленню/товари й транспортні засоби
не підлягають пропуску через митний
кордон України з причин: неможливість
завершення митного оформлення по
причині внесення змін у гр. 12, 45, 43, 44 ВМД
(у зв'язку з прийняттям рішення про
коригування митної вартості товару)
ст.55 МКУ, ПКМУ від 21.05.2012 року № 450, наказ
ДМСУ від 20.04.2005 року № 314.

Згідно матеріалів справи, в
рішенні про коригування митної
вартості товару № 209000003/2012/201332/1 від
23.08.2012 року зазначено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визнана за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються у зв'язку з тим, що
основні документи, які подані для
підтвердження митної вартості містять
розбіжності та не містять усіх даних,
необхідних для обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
зокрема: вага нетто згідно ВМД не
відповідала вазі нетто згідно наданої
фактури; невідповідність кількість
місць у СМR та у фактурі.

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відносини з приводу митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, справлянням митних платежів
регулюються положеннями Митного
кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI,
який набрав чинність з 01.06.2012 року, а
також положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного
кодексу України /у редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин/ метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного
кодексу України митний контроль
передбачає виконання митними органами
мінімуму митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання органу доходів і зборів
декларантом або уповноваженою ним
особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та
документів, необхідних для митного
оформлення, а в разі електронного
декларування - з моменту отримання
органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати) (стаття 257
Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. Ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 51 МК митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ст. 52 МК України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані: 1)
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

У ст. 53 МК України передбачено, що
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У ч. 3 ст.53 Кодексу передбачено перелік
документів, які митний орган може
вимагати у декларанта у разі, якщо
документи, зазначені у ч.2 ст. 53 МК
України містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Це, зокрема,
транспортні (перевізні) документи,
виписку з бухгалтерської документації,
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару.

Як встановлено судом, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

У зв'язку з виявленням розбіжності між
відомостями про вагу нетто та
кількість місць у рахунку СМR і ВМД, на
виконання ч. 3 ст. 53 МК України декларант
також подав додаткові документи, однак
відповідач не вбачав підстав для
визначення митної вартості ввезених
товарів за основним методом - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

З метою визначення послідовності дій
посадових осіб митного органу, що
здійснюють контроль за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України розроблено Порядок роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затв. наказом Державної митної
служби України від 24 червня 2009 р. N 602, за
реєстр. в Міністерстві юстиції України

21 липня 2009 р. за N 669/16685 .

П. 6 згаданого Порядку визначено,
що у разі потреби в наданні додаткових
документів посадова особа, що здійснює
контроль за правильністю визначення
митної вартості, у графі «Для відміток
митного органу» ДМВ (або у випадках,
коли вона не подавалась - на зворотному
боці Інформаційного аркуша митного
контролю товарів за ВМД /додаток 1 до
Порядку оформлення/ або на звороті
запиту /додаток 3 до Порядку оформлення)
робить запис про необхідність подання
додаткових документів відповідно до
пункту 11 Порядку декларування, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.

Судом на підставі матеріалів справи та
пояснень сторін встановлено, що подані
позивачем документи в повній мірі
надають відомості про ціну товару а
відтак надавали можливість
відповідачу встановити дійсну митну
вартість ввезеного товару.

Щодо застосування Львівською митницею
резервного методу визначення митної
вартості товару, то суд вважає, що такий
застосовано необґрунтовано, оскільки,
відповідно до ст. 57 Митного кодексу
України визначено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу (ч. 2, 3
ст. 57 МК).

Частиною 4 ст. 57 Митного кодексу України
визначено, що застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу (ч. 2, 3
ст. 57 МК).

Частиною 4 ст. 57 Митного кодексу України
визначено, що застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою митного оформлення товару
позивачем було подано відповідачу
вантажно - митну декларацію (далі - ВМД)
№ 209140000/2012/028611.

При здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару «Меблі в асортименті»,
що імпортувалися ТзОВ «Торіс»
посадовою особою ВМП на декларації
митної вартості був вчинений запис
стосовно необхідності подання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару
згідно п.3 ст. 53 Митного кодексу України
від 13.03.2012 року № 4495.

З поданої відповідачем -
Львівської митниці ВМД (а.с. 86), на
звороті якої наявна інформація про
подання 23.08.2012 року декларантом ТзОВ
«Торіс» документів згідно п.3 ст. 53
Митного кодексу України: додаток № 1 до
зовнішньоекономічного договору від
28.03.2012 року № 1/2012; платіжне доручення
про передоплату від 16.08.2012 року;
каталог, специфікація, прейскурант,
прас-лист виробника товару; висновок
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені Львівською
торгово-промисловою палатою.

Як зазначено відповідачем в письмовому
запереченні на позовну заяву при
розгляді поданих документів
встановлено, що наданий прайс-лист
виданий відправником для підприємства
«Акорд Україна», яка не є стороною
зовнішньоекономічної операції, ціна,
зазначена у висновку підготовленому
Львівською торгово-промисловою
палатою більша від заявленої
декларантом.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу
визначено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості (ч. 6 ст. 42 Митного кодексу
України).

Частиною 2 ст.58 Митного кодексу України
визначено, що метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

В картці відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
209140000/2/01338 зазначено, що митна
декларація не може бути
прийнята/товари не підлягають митному
оформленню/товари й транспортні засоби
не підлягають пропуску через митний
кордон України з причин: неможливість
завершення митного оформлення по
причині внесення змін у гр. 12, 45, 43, 44 ВМД
(у зв'язку з прийняттям рішення про
коригування митної вартості товару)
ст.. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.2012 року № 450,
наказ ДМСУ від 20.04.2005 року № 314.

23.08.2012 року Львівською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару № 209000003/2012/201332/1
від 23.08.2012 року, в якому зазначено, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визнана за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються у
зв'язку з тим, що основні документи, які
подані для підтвердження митної
вартості містять розбіжності та не
містять усіх даних, необхідних для
обраного декларантом методу
визначення митної вартості, а саме:
вага нетто згідно ВМД не відповідала
вазі нетто згідно наданої фактури;
невідповідність кількість місць у СМR
та у фактурі.

Відповідно до рахунку -фактури
6/EX/MWG/2012 від 13.08.2012 року вартість товару
меблі в асортименті фірми BOG-FRAN Sp.z o.o.
(Польща) складає 51668,98 РLN без ПДВ.

Згідно висновку Львівської
торгово-промислової палати від 23.08.2012
року № 19-09/858 розраховано вартість
товару, що поставляються по Контракту
№ 1/2012 від 28.03.2012 року та рахунку інвойс
6/EX/MWG/2012 від 13.08.2012 року складає 52404,22
польських злотих без ПДВ.

Як зазначено у згаданому висновку
Львівської торгово-промислової палати
(стор. 10 висновку, а.с. 43) значення
вартості товару меблі в асортименті
розраховано з цін зовнішнього ринку
станом на серпень 2012 року з врахуванням
вартості доставки до кордону України.

Щодо посилання відповідача на те, що
наданий Львівській митниці прас-лист
виданий відправником для підприємства
"Акорд Україна", яка не є стороною
зовнішньоекономічної операції суд
зазначає.

В матеріалах справи наявний прайс лист,
виданий фірмою BOG-FRAN Sp.z o.o. (Польща) для
підприємства "Акорд Україна"(а.с. 53-61),
однак зазначений прайс лист цілком
відповідає назві товарів, визначений у
рахунку-фактурі 6/EX/MWG/2012 від 13.08.2012 року.
Відтак може слугувати доказом дійсної
вартості товару. Крім цього
відповідачем витребовувалися прайс
листи виробника товару і застереження
щодо конкретного скерування такого
прайс листа саме позивачеві митним
органом не робилося.

Відтак, враховуючи викладене суд
дійшов висновку, що позивачем доведено
правомірність визначення ціни товару в
розмірі 52404,22 польських злотих без ПДВ,
тобто ціни вказаної в декларації. Крім
того, Товариством за результатами
проведеної процедури консультації з
декларантом було подано всі необхідні
документи, якими документально
підтверджено заявлену ним вартість
товару у зазначеній ВМД, що в свою чергу
спростовує правомірність прийняття
рішення про визначення митної вартості
та картки відмови.

Відтак, з урахування наведених вище
норм та фактичних обставин, у
відповідача були відсутні правові
підстави для перевірки правильності
визначення митної вартості товару
декларантом та застосування при цьому
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості, твердження
відповідача є необґрунтованими та
містять не повну інформацію, що було
виявлено в судовому засіданні та
підтверджено сторонами.

Судом витребовувалося у відповідача
витяг з Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України з метою обгрунтування
незастосування послідовно інших
другорядних методів визначення митної
вартості до застосування резервного.
Однак, як як вбачається з інформація
наданої відповідачем така виявилася
неповною, оскільки у витребовуваному
та отриманому судом витязі не
виявилося інформації ні про позивача,
ні про іншого імпортера, який ввозив на
митну територію України ідентичний
товар (того ж підприємства «Акорд
Україна») за цінами, що були
застосовані інспектором для
визначення митної вартості товарів, що
ввозив на митну територію позивач.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідачем не доведено неможливість
застосування інших другорядних
методів для визначення митної вартості
товарів, що ввозив на митну територію
України позивач.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ст. 162 КАС України, суд
вправі постановою визнати
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремі його положення,
дії чи бездіяльність і скасувати або
визнати нечинним рішення чи окремі
його положення. Суд також може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод чи
інтересів суб'єкта у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 23.08.2012 року №
209000003/2012/201332/1 та картки відмови у
митному оформленні товару № 209140000/2/01338
є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 301 Митного
кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

На виконання частини другої
статті 45 Бюджетного кодексу України
розроблено Порядок повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затверджений наказом Державної митної
служби України від 20.07.2007 № 618.

Розділом III зазначеного
Порядку передбачено, що для повернення
з Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше
1095-го дня, наступного за днем
зарахування коштів до Державного
бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум. Відділ перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Висновок про повернення), керівництвом
Відділу за потреби ініціюється
проведення перевірки в митному органі
щодо правильності митного оформлення
із залученням відповідних підрозділів
митного органу. Порядок і форма
складання документа, у якому
відображатимуться результати
перевірки, визначаються наказом
Державної митної служби України.

Спільним наказом Державної
митної служби України та Державного
казначейства України від 20.07.2007 № 611/147
затверджено Порядок взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Порядок № 611/147, чинного до 25.02.2014).

Пунктом 5 Порядку № 611/147
передбачено, що митний орган на
підставі заяви платника готує висновок
про повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Висновок про повернення), форма якого
наведена в додатку 1 до цього Порядку,
та не пізніше п'яти робочих днів від дня
прийняття керівником (заступником
керівника) митного органу рішення про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
направляє його для виконання
відповідному органу Державного
казначейства України разом із
супровідним листом, в якому вказується
кількість висновків, загальна сума, яка
підлягає поверненню, а також
наводиться перелік висновків із
зазначенням такої інформації: номера
та дати висновку, найменування
юридичної або ім'я фізичної особи -
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ платника - юридичної особи або
ідентифікаційного номера за ДРФО
платника - фізичної особи (за
наявності), суми, яка підлягає
поверненню за кожним з висновків.

На підставі отриманого Висновку
про повернення відповідний орган
Державного казначейства України готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у Висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання Висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету.
(пункт 7 Порядку № 611/147).

Виходячи з наведеного
нормативними актами встановлений
порядок повернення надмірно сплачених
митних платежів, який позивачем не
дотриманий.

Аналогічна правова позиція
висловлена Вищим адміністративним
судом України у постанові від 17.04.2014 №
К/800/6072/14.

Відповідно до пункту 5 Порядку
взаємодії територіальних органів
Міністерства доходів і зборів України,
місцевих фінансових органів та
територіальних органів Державної
казначейської служби України у процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів
України від 30.12.2013 № 882/1188, який набрав
чинності 25.02.2014, повернення помилково
та/або надміру сплачених сум грошових
зобов'язань у випадках, передбачених
законодавством, здійснюється виключно
на підставі заяви платника податку (за
винятком повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку на доходи
фізичних осіб, які розраховуються
органом Міндоходів на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку), яка може
бути подана протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

Позивачем не надано суду доказів
подання вказаної заяви та отримання
відмови органу доходів і зборів у
поверненні платежів.

Слід також зазначити, що
Верховним Судом України у постанові
від 17.12.2013 по справі № 21-439а13
/реєстраційний номер 26475586/ вказано, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, позовна вимога про
зобов'язання повернути ТзОВ «Торіс»
суму надмірно сплаченого податку на
додану вартість в розмірі розмірі 144
535,25 грн. - задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат, то такі, у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України, належить стягнути з
Державного бюджету України в користь
позивача пропорційно до задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167,
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів Львівської митниці
від 23.08.2012 року № 209000003/2012/201332/1.

3.Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 23.08.2012 року №209140000/2/01338.

4.Зобов'язати Львівську митницю
Міндоходів провести митне оформлення
товарів, що імпортуються в Україну
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торіс» за вантажно -
митною декларацією №209140000/2012/02861 за
цінами, вказаними у вантажно-митній
декларації № 209140000/2012/02861.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6.Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торіс»
судовий збір в розмірі 963 (дев'ятсот
шістдесять три) грн. 53 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 28 липня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.