Справа № 826/19183/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Савченко
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції у місті
Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції у місті Києві до
комунального підприємства «Дирекція
по обслуговуванню житлового фонду
Дарницького району міста Києва» про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Державна фінансова інспекція у
місті Києві (далі по тексту - позивач)
звернулася до суду з позовом до
комунального підприємства «Дирекція
по обслуговуванню житлового фонду
Дарницького району міста Києва» (далі -
відповідач) про виконання в повному
обсязі пункти 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 письмової
вимоги ДФІ у місті Києві від 16 липня 2013
року № 26-11-14/9474.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 12 лютого 2014
року адміністративний позов
задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 лютого 2014 року та
постановити нову про задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі. На думку апелянта, зазначену
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
посадовими особами позивача у період з
15 квітня 2013 року по 21 червня 2013 року
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування нежилого фонду
Дарницького району міста Києва» (з 19
квітня 2012 року нова назва - КП «Дирекція
по обслуговуванню житлового фонду
Дарницького району міста Києва») за
період з 01 вересня 2009 року по
завершений звітний період 2013 року, за
наслідками якої складно відповідний
акт від 02 липня 2013 року №11-30/1491 (далі по
тексту - акт ревізії №11-30/1491).

Так, під час проведення ревізії,
працівниками позивача виявлено ряд
порушень, що стало підставою для
направлення відповідачу листа від 16
липня 2013 року № 26-11-14-14/9474 «Про усунення
виявлених ревізією порушень».

13 вересня 2013 року Дирекція листом № 685
повідомила про часткове виконання
вимоги ДФІ в місті Києві від 16 липня 2013
року № 26-11-14-14/9474.

Проте, зі змісту зазначеного листа
контролюючим органом встановлено
невиконання підприємством пунктів 2, 3,
4, 5, 6, 7, 8 та 10 вимоги, що і зумовило
звернення з відповідним позовом до
суду.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час проведення ревізії відповідача
контролюючим суб'єктом виявлено
недоотримання підприємством
відшкодувань плати за землю орендарями
на загальну суму 622 107,55 грн., що
спричинило завдання збитків на
відповідну суму.

Викладене стало підставою для
пред'явлення відповідачу вимоги щодо
стягнення коштів в сумі 622,11 тис. грн. у
відповідності до чинного
законодавства (пункт 2 вимоги).

Зі змісту акту ревізії №11-30/1491
вбачається, що ревізією повноти
нарахування та сплати орендної плати
за оренду нерухомого комунального
майна, яке перебуває у власності
територіальної громади Дарницького
району міста Києва, за період з 01
вересня 2009 року по 01 квітня 2013 року
встановлено, що на підставі рішень
Дарницької районної в місті Києві ради
між відповідачем та орендарями
укладалися договори оренди нежитлових
приміщень. Ревізію дотримання
законодавства при укладенні договорів
оренди приміщень (майна) проведено
вибірковим методом по 42 договорам
оренди за користування нежитловими
приміщеннями, перелік яких наведено у
додатку № 22 до акту.

Перевіркою правильності нарахування
орендарями плати за землю встановлено,
що в порушення пункту 14 Методики
розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади Дарницького району міста
Києва, Типового договору про оренду
майна територіальної громади
Дарницького району міста Києва,
затвердженого рішенням Дарницької
районної в місті Києві ради від 20
грудня 2006 року № 31, та пункту 6.5.
Положення про оренду майна
територіальної громади міста Києва,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 22 вересня 2011 року №
34/6250, окремими орендарями (бюджетні та
громадські організації) у період з 01
вересня 2009 року по 01 квітня 2013 року не
відшкодовувалася плата за землю, що
призвело до завдання Дирекції збитків
на суму 622 107, 55 грн.

На обґрунтування такого висновку в
акті ревізії № 11-30/1491 зазначено, що до
загальної суми орендного платежу,
відповідно договорів, включалися
орендна ставка з щомісячним
корегуванням на індекс інфляції,
податок на додану вартість та плата за
землю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
як вбачається з копій договорів,
укладених відповідачем з орендарями,
перелік яких міститься у додатку № 24 до
акту ревізії, застереження щодо
проведення орендарем відшкодування
орендодавцю (відповідачу) плати за
землю, яка припадає пропорційно на
частку орендованої площі, міститься
лише у деяких із них.

Так, у договорах, укладених з Центром
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді Дарницької районної в місті
Києві державної адміністрації,
обов'язок щодо відшкодування плати за
землю покладено на орендаря лише з 01
червня 2010 року.

Відповідне зобов'язання передбачено за
орендарями: управлінням культури,
туризму та охорони культурної спадщини
- з 01 листопада 2010 року, управлінням з
питань надзвичайних ситуацій
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації - з 01 лютого 2010
року, Дарницьким районним управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
- з 01 липня 2010 року, Київським міським
центром зайнятості - з 30 червня та 01
липня 2010 року, Головним управлінням
юстиції у місті Києві - з 01 червня 2010
року, управлінням державного
департаменту України з питань
виконання покарань в місті Києві - з 01
січня 2011 року, управлінням Державної
казначейської служби у Дарницькому
районі міста Києва - з 01 вересня 2010 року,
Київським квартирно-експлуатаційним
управлінням Міністерства оборони
України - з 01 серпня 2010 року, Міськими
курсами цивільної оборони міста Києва -
з 01 лютого 2010 року.

У той же час, договорами, укладеними з
органами самоорганізації населення у
місті Києві «Комітет мікрорайону
«Рембаза», «Нова Дарниця - 5», «Нова
Дарниця - 3», комунальним підприємством
«Екологія», Релігійною громадою
української православної церкви
Святителя Феодосія Чернігівського у
Дарницькому районі міста Києва,
поліклінікою № 2 Дарницького району
міста Києва та комунальним
підприємством по утриманню зелених
насаджень Дарницького району міста
Києва відшкодування плати за землю
взагалі не передбачено.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до приписів
статті 12 Закону України «Про плату за
землю» від 03 липня 1992 року з наступними
змінами та доповненнями, який був
чинний до 01 січня 2011 року, від
земельного податку, звільнялися:

- органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,
органи прокуратури, заклади, установи
та організації, які повністю
утримуються за рахунок бюджету (за
винятком військових формувань,
утворених відповідно до законів
України, крім Збройних Сил України та
Державної прикордонної служби
України), спеціалізовані санаторії
України для реабілітації хворих, які
повністю утримуються за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів,
санаторно-курортні та оздоровчі
заклади громадських організацій
інвалідів, реабілітаційні установи
громадських організацій інвалідів,
дитячі санаторно-курортні та оздоровчі
заклади України, громадські
організації інвалідів України,
підприємства та організації
громадських організацій інвалідів, які
засновані громадськими організаціями
інвалідів і є їх власністю, де
кількість інвалідів, які мають там
основне місце роботи, становить
протягом попереднього звітного
періоду не менше 50 відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, і
за умови, що фонд оплати праці таких
інвалідів становить протягом
попереднього звітного періоду не менше
25 відсотків суми загальних витрат на
оплату праці, що відносяться до складу
валових витрат виробництва (обігу);

- вітчизняні заклади
культури, науки, освіти, охорони
здоров'я, соціального забезпечення,
фізичної культури та спорту, які
повністю утримуються за рахунок коштів
державного або місцевих бюджетів;

- зареєстровані
релігійні та благодійні організації,
що не займаються підприємницькою
діяльністю;

Перелік юридичних осіб, які
звільняються від сплати земельного
податку з 01 січня 2011 року, закріплений
статтею 282 Податкового кодексу України.
До таких суб'єктів, відносяться органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, органи прокуратури,
заклади, установи та організації,
спеціалізовані санаторії України для
реабілітації, лікування та
оздоровлення хворих, військові
формування, утворені відповідно до
законів України, Збройні Сили України
та Державна прикордонна служба
України, які повністю утримуються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність висновків ДФІ у місті
Києві про необхідність стягнення плати
за землю з таких орендарів, як
управління освіти, Дарницьке районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України,
Київський міський центр зайнятості,
Головне управління юстиції у місті
Києві, управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в місті Києві,
управління Державної казначейської
служби у Дарницькому районі міста
Києва, Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України,
управління з питань надзвичайних
ситуацій Дарницької районної в місті
Києві державної адміністрації,
управління освіти Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації,
оскільки останні відносяться до
суб'єктів, які повністю утримуються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів.

Враховуючи відсутність доказів
правомірності обрахування позивачем
суми збитків, що підлягає стягненню
відповідачем, саме за період з 01
вересня 2009 року по 01 квітня 2013 року, а
також віднесення до неї коштів,
визначених для сплати в якості плати за
землю для орендарів, які від такого
обов'язку звільнені законодавством
України, підстави для задоволення
позову в частині зобов'язання
відповідача виконати пункт 2 вимоги
відсутні.

Щодо вимоги ДФІ у місті Києві,
викладеної у пункті 3, а саме щодо
стягнення матеріальної шкоди (збитків)
на загальну суму 486,30 тис. грн. у
відповідності до статей 130-136 Кодексу
законів про працю, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з акту ревізії № 11-30/1491,
під час її проведення контролюючим
суб'єктом встановлено, що в
бухгалтерському обліку підприємства
рахується безнадійна дебіторська
заборгованість за орендними платежами,
з податку за землю та штрафними
санкціями і пенею на загальну суму 486 302,
61 грн., що призвело до порушення статті
193 Господарського кодексу України,
статті 610 Цивільного кодексу України,
пункту 1 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та пункту 5
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 10 «Дебіторська заборгованість»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 08.10.1999 року № 237, в
частині невжиття усіх необхідних
заходів щодо стягнення дебіторської
заборгованості.

Однак, враховуючи, що за наявними на
підприємстві документами під час
перевірки встановлено, що останнім
велась претензійно-позовна робота з
боржниками по орендним платежам,
відшкодуванню податку на землю та по
нарахованим штрафним санкціям і пені.

Крім того, за необхідне звернути увагу
на таке.

Відповідно до пункту 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України №14 від
29 грудня 1992 року «Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками» з
наступними змінами та доповненнями, за
правилами статті 132 Кодексу законі про
працю України (далі по тексту - КЗпП)
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких її заподіяно, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, крім
випадків, коли законодавством вона
передбачена у більшому, ніж цей
заробіток, розмірі. Якщо межі
матеріальної відповідальності були
визначені в укладеному з працівником
контракті, вона покладається на нього
відповідно до умов контракту.

З огляду на викладене, а також
враховуючи те, що суб'єктом владних
повноважень не надано доказів
понесення позивачем додаткових
(зайвих) витрат за договорами оренди
у зв'язку з їх невиконанням орендарем,
то відсутні підстави для стягнення 486
302,61 грн., які є прибутком позивача за
такими договорами.

Аналізуючи вимогу позивача щодо
зобов'язання відповідача виконати
пункти 6, 7 та 8 вимоги, колегія суддів
апеляційної інстанції звертає увагу на
наступне.

Так, під час ревізії працівниками
позивача виявлено, що за період з
лютого по серпень 2012 року Дирекцією
списано пального на загальну суму 5,87
тис. грн. без підтверджуючих
документів, що є порушенням пункту 1
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пункту 2.13.
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 та вимог П(с)БО 16
«Витрати», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 31
грудня 1999 року №318, та завдало
підприємству збитків на відповідну
суму.

Також за наслідками ревізії виявлено,
що в порушення вимог пункту 10 Положення
про порядок та умови виплати
працівникам підприємства одноразового
винагородження за підсумками роботи за
рік, що є додатком № 8 до колективного
договору, директору підприємства та
його заступнику з економічних питань
виплачено премію за підсумками роботи
за 2009 рік у завищених розмірах.

Зазначене призвело до завдання
підприємству збитків на суму 3,5 тис.
грн.

Крім того, ревізією правильності
визначення середньої заробітної плати
для нарахування лікарняних
працівникам Дирекції за період з 01
вересня 2009 року по 01 січня 2012 року
встановлено, що в порушення пункту 7
Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266 при розрахунку лікарняних було
включено відпускні, що призвело до
незаконного нарахування грошових
коштів в сумі 0,13 тис. грн. та завдання
відповідачу збитків на відповідну
суму.

Всі виявлені порушення стали підставою
для пред'явлення вимоги про стягнення
коштів у розмірі завданих Дирекції
збитків з винних осіб (пункти 6, 7 та 8
вимоги).

На підтвердження вчинення дій щодо
виконання відповідних пунктів вимоги,
відповідачем надано копію позовної
заяви, поданої до Дарницького
районного суду міста Києва про
стягнення збитків з громадянки ОСОБА_4,
яка працювала на посаді головного
бухгалтера Дирекції у період, що
перевірявся контролюючим суб'єктом.

Станом на момент розгляду справи
рішення за результатами розгляду
відповідного позову не прийняте, а тому
підстави для зобов'язання підприємства
виконати пункти 6, 7 та 8 вимоги відсутні.

Також під час ревізії дотримання
законодавства при встановленні та
виплаті працівникам відповідача сум
посадових окладів встановлено, що за
рахунок утримання понадштатної та
понаднормативної посади працівника за
період з вересня 2009 року по грудень 2011
року (відповідно до наказі директора
введено до штату посаду, яка не
відповідає Галузевій угоді та
Колективному договору підприємства, а
саме провідний фахівець з питань
представництва з державними органами
та сторонніми організаціями)
відповідачем проведено незаконних
витрат, що не призвело до втрат за
вказаний період на суму 149 975, 63 грн. та
зайво перераховано єдиного
соціального внеску в сумі 56 390, 83 грн.

Наведене, на думку ревізорів, є
порушенням статті 97 КЗпП, статей 14 та 15
Закону України «Про оплату праці»,
пункту 1 статті 3 та пункту 3 статті 8
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та колективного договору
підприємства.

Суд звертає увагу на те, що на
підтвердження правомірності витрат,
понесених у зв'язку з оплатою праці
особи, прийнятої на посаду провідного
фахівця з питань представництва з
державними органами та сторонніми
організаціями, відповідачем надано
штатні розписи, затверджені наказами
директора.

Отже, твердження позивача про
понесення відповідачем витрат на
оплату праці саме понадштатної
одиниці, є безпідставним.

Посилання позивача на порушення
відповідачем відповідними діями вимог
статті 97 КЗпП, статей 14 та 15 Закону
України «Про оплату праці», пункту 1
статті 3 та пункту 3 статті 8 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
колективного договору підприємства,
суд також до уваги не приймає, оскільки
названими правовими нормами
закріплено систему, форму і порядок
оплати праці з вказівкою на їх
конкретизацію колективними договорами
підприємств.

З наданих суду копії галузевої угоди та
колективних договорів між
адміністрацією і трудовим колективом
Дирекції на 2008 - 2010, а також на 2010 - 2013
роки не вбачається обмеження прав
директора вносити до штатного розпису
зміни, шляхом збільшення штатної
чисельності працівників.

Не наведено таких положень і позивачем
під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з
посиланнями відповідача, що введення
додаткової штатної одиниці не призвело
до втрат по підприємству, а тому
підстави для стягнення виплачених
коштів із проведенням корегування
перерахунку єдиного соціального
внеску до державного цільового фонду,
відсутні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення
адміністративного позову частково, а
тому апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у місті Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
04.08.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.