Справа № К/9991/46826/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/46826/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Голяшкіна О.В.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Першого заступника
прокурора Житомирської області на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року у справі за позовом прокурора м.
Житомира до виконавчого комітету
Житомирської міської ради про
визнання протиправними та скасування
рішень,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Корольовського районного
суду м.Житомира від 15 квітня 2011 року
позов прокурора м. Житомира задоволено.
Визнано неправомірними дії
виконавчого комітету Житомирської
міської ради щодо відхилення протесту
прокурора м.Житомира від 25 листопада 2009
року №16/296 на рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради від
12 листопада 2009 року №763 та подання
прокурора м.Житомира від 02 жовтня 2009
року №18261 про усунення порушень
законодавства при формуванні,
встановленні, затвердженні і
погодженні тарифів на
житлово-комунальні послуги. Визнано
неправомірними та скасовано рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 22 жовтня 2008 року №753,
від 25 квітня 2008 року №318, від 12 лютого 2009
року №92, від 29 січня 2009 року №60, від 29
січня 2009 року №59, від 29 січня 2009 року
№56, від 26 лютого 2009 року №128, від 26
лютого 2009 року №130, від 26 лютого 2009 року
№127, від 26 березня 2009 року №195, від 26
березня 2009 року №194, від 28 травня 2009
року №355, від 28 травня 2009 року №358, від 14
травня 2009 року №332, від 23 квітня 2009 року
№275, від 14 травня 2009 року №333.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року рішення суду першої інстанцій
скасовано, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, Перший
заступник прокурора Житомирської
області звернувся з касаційною
скаргою, у якій просить його скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
а постанову суду першої інстанції
залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що тарифи на
житлово-комунальні послуги повинні
затверджуватись в розмірі
економічно-обгрунтованих витрат на їх
виробництво. Отримання висновків щодо
економічної обґрунтованості при
встановленні нових тарифів є
обов'язковим елементом процедури
встановлення тарифів. При цьому, спірні
рішення відповідача були прийняті без
попереднього отримання Державної
інспекції з контролю за цінами в
Житомирській області щодо економічної
обґрунтованості тарифів.

Натомість скасовуючи рішення суду
першої інстанції та відмовляючи в
позові, апеляційний суд вказав, що до
компетенції органів місцевого
самоврядування не віднесено питання
регулювання тарифів та законодавчо не
передбачено отримання органами
місцевого самоврядування висновку
Державної інспекції з контролю за
цінами при погодженні тарифів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на його правомірність та
обґрунтованість та враховуючи таке.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
виконавці/виробники здійснюють
розрахунки економічно обґрунтованих
витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх на затвердження органам місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку. Органи
місцевого самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво. У разі затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
орган, що їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між затвердженим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.

Відповідно до п.2 Постанови КМ України
від 20 травня 2009 року №529 "Про
затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій і типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій",
виконавець доводить розрахунок
тарифів до відома власників житлових
будинків (гуртожитків), власників
квартир (житлових приміщень у
гуртожитках), власників нежитлових
приміщень у житлових будинках
(гуртожитках) та інших споживачів
послуг шляхом проведення щодо кожного
будинку громадських слухань.

Згідно з п.3 вказаної Постанови, під час
установлення тарифу на послуги
необхідно забезпечувати прозорість
визначення вартості усіх послуг з
розрахунку на 1 кв. метр загальної площі
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку та нежитлового приміщення у
житловому будинку (гуртожитку).

При цьому, як вірно враховано
апеляційним судом, при прийнятті
відповідачем спірних рішень вказана
Постанова не діяла, а тому не могла бути
застосовано органом місцевого
самоврядування.

Відповідно до Постанови КМ України від
12 липня 2005 року №560 "Про затвердження
Порядку формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій і типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" (яка була
чинною до 09 червня 2009 року)
калькулювання тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових території проводилось
плановим методом, виходячи з
техніко-економічних розрахунків
витрат підприємств на здійснення робіт
(послуг) у плановому періоді в розрізі
кожного житлового будинку з
використанням технічних норм,
нормативів та інших параметрів
виробничого процесу, що фіксується
технічною документацією, форм і систем
оплати праці, цін на ресурси, що
передбачаються у плановому році,
нормативів платежів, що визначаються
законодавством та нормативними актами
України. При цьому проводиться
попередня оцінка та аналіз виконання
планових показників попереднього
періоду, результатів діяльності
підприємства в цілому.

Згідно з положеннями ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні, до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить,
зокрема, встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів на побутові, комунальні,
транспортні та інші послуги, які
надаються підприємствами та
організаціями комунальної власності
відповідної територіальної громади, а
також погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

При цьому, спірними рішеннями орган
місцевого самоврядування погоджував
тарифи, розраховані підприємствами, що
надають комунальні послуги, а не
встановлював відповідні тарифи.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом
апеляційної інстанції оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Першого заступника
прокурора Житомирської області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: