Справа № 826/618/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/618/14
інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.,

суддів -
Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірлпул Україна" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірлпул Україна" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування наказу від
02 грудня 2013 року № 587, рішення від 18
грудня 2013 року № 000071 та постанови № 000111
від 18.12.2013, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Вірлпул
Україна" звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати наказ Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві від 02
грудня 2013 року № 587, визнати
протиправним та скасувати рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18 грудня 2013 року № 000071, визнати
протиправною та скасувати постанову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про накладення
штрафних санкцій від 18 грудня 2013 року №
000111.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 лютого 2014 року адміністративний
позов залишено без задоволення у
повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28 лютого 2014 року та
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірлпул Україна" -
задовольнити частково, постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28 лютого 2014 року -
скасувати в частині, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що наказ
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві від 02 грудня 2013
року № 587 винесений відповідачем на
підставі та в межах наданих йому
повноважень, окрім того відповідачем
правомірно встановлено порушення
вимог технічних регламентів з боку
позивача та застосовано види
відповідальності, передбачені діючим
законодавством за такі порушення, а
тому підстави для скасування рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18 грудня 2013 року № 000071 та постанови
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про накладення
штрафних санкцій від 18 грудня 2013 року №
000111 відсутні.

Колегія суддів частково не
погоджується із наведеними висновками
суду першої інстанції, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у м. Києві проведено
перевірку характеристик продукції ТОВ
«Сав-Дістрибьюшн» (розповсюджувач
продукції), за результатами якої
прийнято Акт № 000195 від 25.11.2013 року.

Вказаною перевіркою, за результатами
дослідження декларацій про
відповідність вимогам технічних
регламентів продукції ТМ «Whirlpool»
встановлено, що останні складені з
порушенням вимог Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.10.2009 року № 1149,
вимог Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2009 року № 785, вимог Технічного
регламенту максимально дозволеного
споживання електроенергії
холодильними приладами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.09.2008 року № 787, вимог Технічного
регламенту приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 856.

Вважаючи, що вказані порушення
допущені з вини виробника продукції,
відповідачем було видано наказ від 02
грудня 2013 року № 587 про проведення
позапланової перевірки ТОВ «Вірлпул
Україна» (м. Київ, вул. Шовковична, 42-44).

На підставі вказаного наказу та
направлення від 02 грудня 2013 року № 000400
в період з 11 грудня 2013 року по 16 грудня
2013 року відповідачем проведено
позапланову перевірку характеристик
продукції з питань відповідності
побутової техніки, що вводиться в обіг
ТОВ «Вірлпул Україна» (м. Київ, вул.
Шовковична, 42-44), вимогам технічних
регламентів, які розповсюджуються на
зазначену продукцію та вимогам Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»,
Правилам застосування національного
знаку відповідності, затверджених
постановою КМ України від 29.11.2001 року №
1599, за результатами якої складено акт
від 16 грудня 2013 року № 000219.

На підставі вказаного вище акту
перевірки, 18 грудня 2013 року
відповідачем прийнято рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, відповідно до якого обмежено
надання зазначеної в акті продукції на
ринку, шляхом приведення її у
відповідність із встановленими
вимогами, та тимчасово заборонено
надання вказаної продукції на ринку, у
відповідності із ч. 5 ст. 30 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції».

Також, 18 грудня 2013 року, відповідачем
прийнято рішення № 000111 про накладення
штрафних санкцій, відповідно до якого
за порушення п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» до ТОВ
«Вірлпул Україна» застосовано штраф у
розмірі 51 000, 00 грн.

Висновками акту перевірки встановлено,
що 13 грудня 2013 року позивачем надано на
запит відповідача частину
витребуваної документації, а саме:
декларації про відповідність
технічним регламентам та необхідні
сертифікати відповідності, інструкції
з експлуатації продукції та зазначено,
що інша частина технічної документації
щодо продукції потребує перекладу з
англійської мови на українську, та
зважаючи на її великий обсяг, може бути
надана пізніше.

Провівши перевірку на підставі наданих
документів, відповідач встановив
порушення щодо видів продукції:

- поверхні варочної газової ТМ «Whirlpool»
АКR 350, АКR 351, АКR 360, АКR 361, АКR 363, АКМ 516,
АКМ 528 не надано: загальні
конструкторські та виробничі
креслення; електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
звіт про випробування приладу;
інструкції з електромонтажу; перелік
стандартів, які повністю чи частково
застосовано та описи прийнятих рішень
для забезпечення положень щодо
безпечності, визначених у Технічному
регламенті, якщо стандарти було не
застосовано; результати виконаних
проектних розрахунків, проведених
перевірок тощо наявність яких,
передбачена Технічним регламентом
приладів, що працюють на газоподібному
паливі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.09.2008
року № 856, Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.08.2009
року № 785, Технічним регламентом
безпеки низьковольтного обладнання,
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.10.2009 року № 1149 та надані на
вказану продукцію декларації про
відповідність від 31.10.2013 року складені
з порушенням вимог до форми декларацій,
які затверджені Технічними
регламентами;

- холодильники ТМ «Whirlpool» WBV 3327, WBV 3699, WBV
3398, WТЕ 3113, WВЕ 3321, WВЕ 3325, WВЕ 3625, WТV 4225, WТV
4125, WТV 4536, WВЕ 3677, WВС 36992, WВА 36992, WВА 4398, WВА
4328, АRС 4020, АRС 8140, АRТ 471, АRС 8120, АRС 4138, АRС
4198, АRС 4208, АRС 4178, АRТ 489, АRТ 483, АRТ 466, WТV
45972, WТЕ 3111, АRТ 481, WВА 33872, WВА 33992, WВА 3699,
WВА 3399, WВА 3398, WВА 3387, WВА 3327, WТV 4235, WВА 43982,
WBV 3387 не надано: загальні
конструкторські та виробничі
креслення; електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
звіт про випробування приладу;
інструкції з електромонтажу; перелік
стандартів, які повністю чи частково
застосовано та описи прийнятих рішень
для забезпечення положень щодо
безпечності, визначених у Технічному
регламенті, якщо стандарти було не
застосовано; результати виконаних
проектних розрахунків, проведених
перевірок тощо наявність яких,
передбачена Технічним регламентом
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.2009
року № 1149, Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2009 року № 785, Технічним
регламентом максимально дозволеного
споживання електроенергії
холодильними приладами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.09.2008 року № 787, Технічним
регламентом приладів, що працюють на
газоподібному паливі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 року № 856, Технічним
регламентом енергетичного маркування
електрообладнання побутового
призначення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06.01.2010
року № 5. Окрім цього, надані форми
декларацій UA.00l.D.00901-11 від 31.01.2011 p.;
UA.00l.D.00056-09 від 31.12.2009 р.; UA.001.D.00057-09 від
31.12.2009 р.; UA.001.D.00051-09 від 31.12.2009 р.;
UA.001.D.00052-09 від 31.12.2009 р.; UA.001.D.00053-09 від
31.12.2009 р.; UA.001.D.00055-09 від 31.12.2009 р.;
UA.00l.D.00054-09 від 31.12.2009 р.; UA.001.D.02456-11 від
17.06.2011 р.; UA.00l.D.00040-09 від 31.12.2009 р.;
UA.001.D.00039-09 від 31.12.2009 р.; UA.011.D.00572-13 від
29.04.2013 р.; UA.011.D.00572/1-13 від 29.04.2013 р.; б/н від
25.11.2013 р. (щодо технічного регламенту
максимально дозволеного споживання
електроенергії холодильними
приладами); UA.001.D.00589-11 від 04.01.2011 р.;
UA.001.D.00038-09 від 31.12.2009 р.; б/н від 25.11.2013 р.;
б/н від 17.04.2013 р. (щодо технічного
регламенту низьковольтного
електричного обладнання); б/н від 17.04.2013
р. (щодо технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання) UA.001.D.09997-13 від 23.04.2013 р. не
відповідають, формам, які затверджені
вказаними вище Регламентами, а саме: у
графі декларацій «повне найменування
суб'єкта господарювання (виробника або
уповноваженого представника,який
декларує відповідність продукції) та
його місцезнаходження» зазначено
назву суб'єкта господарювання (не
резидента України). Водночас, форми
декларацій UA.001.D.00901-11 від 31.01.2011 р.;
UA.001.D.00589-11 від 04.01.201l p.; UA.060.D.1604-13 від
04.04.2013 р. не відповідають, формам, які
затверджені вказаних вище Регламентів,
а саме форми декларації про
відповідність продукції вимогам
Технічного регламенту безпеки
низьковольтного електричного
обладнання (затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.2009 р.
№ 1149), Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання (затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.08.2009 р.
№ 785) відрізняються, що унеможливлює
складання однієї декларації про
відповідність обом Технічним
регламентам одночасно.

- шафи духової електричної ТМ «Whirlpool»
АКР 288, АКР 290 не надано: загальні
конструкторські та виробничі
креслення; електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
звіт про випробування приладу;
інструкції з електромонтажу; перелік
стандартів, які повністю чи частково
застосовано та описи прийнятих рішень
для забезпечення положень щодо
безпечності, визначених у Технічному
регламенті, якщо стандарти було не
застосовано; результати виконаних
проектних розрахунків, проведених
перевірок тощо наявність яких,
передбачена Технічним регламентом
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.2009
року № 1149, Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2009 року № 785 та надані на вказану
продукцію декларації про
відповідність від 31.10.2013 року складені
з порушенням вимог до форми декларацій,
які затверджені Технічними
регламентами. Окрім цього, у зв'язку з
тим, що у графі декларацій «повне
найменування суб'єкта господарювання
(виробника або уповноваженого
представника, який декларує
відповідність продукції) та його
місцезнаходження» зазначено назву
суб'єкта господарювання (не резидента
України), декларація про відповідність
від 31.10.2013 р. б/н складена з порушенням
вимог до форми декларацій, які
затверджені Технічними регламентами,
дія яких розповсюджується на зазначену
продукцію,

- пральні машини ТМ «Whirlpool» тип D 400
моделі АWS 51001/***, тип D 400 моделі АWS 510011/***,
тип D 400 моделі АWS 61212/***, тип D 400 моделі АWS
61012/***, тип D 400 моделі АWS 63013/***, тип D 400
моделі АWS 63213/***, тип DТ 350 моделі АWS 7515/1,
тип DТ 350 моделі АWS 6316/1, тип DТ 350 моделі
АWS 6377/1, тип DТ 350 моделі АWS 6415/1, тип DТ 350
моделі АWS 6516/* не надано: загальні
конструкторські та виробничі
креслення; електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
звіт про випробування приладу;
інструкції з електромонтажу; перелік
стандартів, які повністю чи частково
застосовано та описи прийнятих рішень
для забезпечення положень щодо
безпечності, визначених у Технічному
регламенті, якщо стандарти було не
застосовано; результати виконаних
проектних розрахунків, проведених
перевірок тощо наявність яких,
передбачена Технічним регламентом
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.2009
року № 1149, Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2009 року № 785 та надані на вказану
продукцію декларації про
відповідність складені з порушенням
вимог до форми декларацій, які
затверджені Технічними регламентам.
Окрім цього, у зв'язку з тим, що у графі
декларації «повне найменування
суб'єкта господарювання (виробника або
уповноваженого представника, який
декларує відповідність продукції) та
його місцезнаходження» зазначено
назву суб'єкта господарювання (не
резидента України), декларації про
відповідність (реєстраційний номер
UA.001.D. 08755-12 від 07.12.2012 р., UA.001.D. 0291411 від
27.07.2011 р., UA.001.D. 00657 від 12.01.2011 р.) складені
з порушенням вимог до форми декларації,
які затверджені до неї вказаними вище
Технічними регламентами, що дає
підстави вважати, що національний знак
відповідності на вказану вище
продукцію нанесено з порушенням вимог
Правил застосування національного
знака відповідності (затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 листопада 2001 p. № 1599);

- духовки електричної вбудови ТМ
«Whirlpool» типу FXZM6 моделі АКР 137/*, типу FXZM6
моделі АКР 138/**, типу FXZM6 моделі АКР 139/**,
типу FXZM6 моделі АКР 560/** не надано не
надано: загальні конструкторські та
виробничі креслення; електричні схеми
та схеми вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
звіт про випробування приладу;
інструкції з електромонтажу; перелік
стандартів, які повністю чи частково
застосовано та описи прийнятих рішень
для забезпечення положень щодо
безпечності, визначених у Технічному
регламенті, якщо стандарти було не
застосовано; результати виконаних
проектних розрахунків, проведених
перевірок тощо наявність яких,
передбачена Технічним регламентом
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.2009
року № 1149, Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2009 року № 785. Окрім цього, у
зв'язку з тим, що у графі декларації
«повне найменування суб'єкта
господарювання (виробника або
уповноваженого представника, який
декларує відповідність продукції) та
його місцезнаходження» зазначено
назву суб'єкта господарювання (не
резидента України), декларація про
відповідність (реєстраційний номер
UA.001.D. 07995-12 від 18.09.2012 р.) складена з
порушенням вимог до форми декларації,
які затверджені до неї вказаними вище
Технічними регламентами;

- газоелектричної варочної поверхні
вбудованої ТМ «Whirlpool» АКР 352, АКР 353не
надано не надано: загальні
конструкторські та виробничі
креслення; електричні схеми та схеми
вузлів, деталей тощо; описи та
пояснення, необхідні для розуміння
зазначених креслень та схем і
функціонування електрообладнання;
звіт про випробування приладу;
інструкції з електромонтажу; перелік
стандартів, які повністю чи частково
застосовано та описи прийнятих рішень
для забезпечення положень щодо
безпечності, визначених у Технічному
регламенті, якщо стандарти було не
застосовано; результати виконаних
проектних розрахунків, проведених
перевірок тощо наявність яких,
передбачена Технічним регламентом
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.10.2009
року № 1149, Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
серпня 2009 року № 785 та надані на вказану
продукцію декларації про
відповідність складені з порушенням
вимог до форми декларацій, які
затверджені Технічними регламентам.

Вважаючи вказаний наказ, рішення та
постанову протиправними, позивач
звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність заявлених
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Правові та організаційні засади
здійснення державного ринкового
нагляду і контролю нехарчової
продукції регламентуються Законом
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» від
02.12.2010 р. № 2735-VI (далі - Закон № 2735),
відповідно до вимог частини першої
статті 4 якого метою здійснення
ринкового нагляду є вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
з відповідним інформуванням про це
громадськості щодо продукції, яка при
її використанні за призначенням або за
обґрунтовано передбачуваних умов і при
належному встановленні та технічному
обслуговуванні становить загрозу
суспільним інтересам чи яка в інший
спосіб не відповідає встановленим
вимогам.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 11 Закону № 2735 з метою здійснення
ринкового нагляду органи ринкового
нагляду в межах сфер їх
відповідальності проводять перевірки
характеристик продукції, в тому числі
відбирають зразки продукції та
забезпечують проведення їх експертизи
(випробування).

Відповідно до частин 3-9 статті 23 Закону
№ 2735 органи ринкового нагляду
проводять планові та позапланові
перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові, - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції. Під час
таких перевірок перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.
Перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». У разі
одержання інформації про надання на
ринку продукції, що становить
серйозний ризик, відповідні накази та
посвідчення (направлення) видаються і
оформляються невідкладно. Перевірка
характеристик продукції може бути
невиїзною (за місцезнаходженням органу
ринкового нагляду) або виїзною.

У відповідності з вимогами пункту 1
частини першої ст. 25 Закону № 2735 органи
ринкового нагляду проводять перевірки
характеристик продукції у її
виробників, якщо за результатами
перевірки характеристик продукції у її
розповсюджувача є підстави вважати, що
продукція є небезпечною, становить
ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам внаслідок дій чи
бездіяльності виробника такої
продукції.

В апеляційній скарзі апелянт акцентує
увагу колегії суддів на тому, що згідно
п. б) ч. 2 ст. 24 Закону № 2735 на наступних
етапах перевірки розповсюджувачів
продукції можуть бути проведені відбір
та експертиза (випробування) зразків
продукції (у разі якщо є підстави
вважати, що продукція є небезпечною,
становить ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам).

Натомість, при перевірці
розповсюджувача продукції відбір та
експертиза (випробування) зразків
продукції не проводились.

Дослідивши структуру правових норм,
закріплених в ст. ст. 24, 25 Закону № 2735
колегія суддів встановила наступне.

Статтею 25 Закону № 2735 передбачені
особливості проведення перевірок
характеристик продукції у її
виробників.

Так у відповідності до частини 1
вказаної норми органи ринкового
нагляду проводять перевірки
характеристик продукції у її
виробників:

1) якщо за результатами перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувача є підстави вважати, що
продукція є небезпечною, становить
ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам внаслідок дій чи
бездіяльності виробника такої
продукції;

2) за зверненнями споживачів
(користувачів) відповідної продукції,
а також органів виконавчої влади,
виконавчих органів місцевих рад,
правоохоронних органів, громадських
організацій споживачів (об'єднань
споживачів), у яких міститься
інформація про введення в обіг
продукції, що завдала шкоди суспільним
інтересам чи має недоліки, які можуть
завдати такої шкоди (із зазначенням
суб'єкта введення в обіг такої
продукції, документального
підтвердження завдання такої шкоди,
опису відповідного недоліку тощо), а
також інформація, за якою виробника
такої продукції може бути
ідентифіковано;

3) у разі одержання за допомогою
системи оперативного взаємного
сповіщення про продукцію, що становить
серйозний ризик, або в інший спосіб
від уповноважених органів інших
держав інформації про продукцію, що
становить серйозний ризик, якщо її
виробник ідентифікований та є
резидентом України.

Тобто, дана норма передбачає вичерпний
перелік підстав для проведення
перевірки виробників продукції.

Відповідно до абз. 16 даної статті під
час проведення перевірки
характеристик продукції на підставах,
визначених у пунктах 2 і 3 частини
першої цієї статті, здійснюється
відбір та експертиза (випробування)
зразків продукції.

З огляду на аналіз зазначених вище
правових норм, колегія суддів
приходить до висновку, що відбір та
експертиза (випробування) зразків
продукції при проведенні перевірки
виробників, здійснюється в тому
випадку, коли перевірка виробника
проводиться не на підставі п. 1 ст. 25
Закону № 2735.

Це пов'язано з тим, що законодавець
чітко розмежував суб'єктів перевірки:
розповсюджувач та виробник.

У випадку наявності підстав вважати, що
продукція є небезпечною, становить
ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам з вини
розповсюджувача - експертиза
призначається на рівні перевірки
розповсюджувача.

Якщо після проведення такої експертизи
встановлюється що продукція є
небезпечною, становить ризик та/або не
відповідає встановленим вимогам не
з вини розповсюджувача, а внаслідок дій
чи бездіяльності виробника такої
продукції, то орган перевірки
спрямовує свій нагляд до наступного
суб'єкта перевірки: виробника.

В такому випадку, проведення повторної
експертизи не потрібно, саме тому в абз.
16 ст. 25 Закону № 2735 обов'язок щодо
проведення експертизи у випадку
попередньої перевірки розповсюджувача
не встановлено.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції встановлено, що п. 1 ч. 1 ст. 25
Закону № 2735 кореспондується з п. б) ч. 2
ст. 24 Закону № 2735.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приймає в якості належних,
доводи апелянта в частині грубого
порушення з боку відповідача п. 1 ч. 1 ст.
25 Закону № 2735, внаслідок невиконання
вимог якого відповідач провів
перевірку позивача без наявності у
нього такого права, тобто без
проведення попередньо відбору та
експертизи (випробування) зразків
продукції при проведенні перевірки
розповсюджувача.

Натомість, визнання неправомірний дій
відповідача щодо проведення перевірки
не є предметом позовних вимог у даній
справі, а тому суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
вирішити питання про задоволення
позовних вимог в цій частині у
відповідності до вимог ст. 11 КАС
України.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині скасування наказу
відповідача від 02.12.2013 р. № 587, колегія
суддів зазначає наступне.

Як вбачається з оспорюваного наказу,
останній видано на підставі ст. 11
Закону № 2735 (т.2 а. с. 32).

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 11 Закону № 2735 з метою здійснення
ринкового нагляду органи ринкового
нагляду в межах сфер їх
відповідальності проводять перевірки
характеристик продукції, в тому числі
відбирають зразки продукції та
забезпечують проведення їх експертизи
(випробування).

Відповідно до частин 3-9 статті 23 Закону
№ 2735 органи ринкового нагляду
проводять планові та позапланові
перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові, - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції. Під час
таких перевірок перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.
Перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

У відповідності до абз. 6 ст. 10 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 05.04.2007 р.
№ 877-V суб'єкт господарювання має право
не допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо посадова особа
органу державного нагляду (контролю)
не надала копії документів,
передбачених цим Законом, або якщо
надані

документи не відповідають вимогам
цього Закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону № 877
суб'єкт господарювання повинен
ознайомитися з підставою проведення
позапланового заходу з наданням йому
копії відповідного документа.

Колегією суддів встановлено, що
всупереч вищезазначеним вимогам,
відповідач на адресу позивача разом з
направленням на проведення перевірки
копій документів, що стали підставою
для проведення перевірки, не надіслав.

Разом з тим, позивач виконав вимоги
листа відповідача і надіслав певний
перелік витребуваних документів, тим
самим, фактично, допустивши
відповідача до перевірки.

З огляду на це, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
в цій частині.

Вирішуючи питання про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафних санкцій від
18.12.2013 р. № 000111 колегія суддів
встановила наступне.

Постановою відповідача від 18.12.2013 року
№ 000111 на позивача накладено штрафні
санкції у сумі 51000 грн. за порушення
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України«Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» (т.2 а. с. 45, 46).

Відповідно до вказаної норми до особи,
яка ввела продукцію в обіг або
відповідно до цього Закону вважається
такою, що ввела продукцію в обіг,
застосовуються штрафні санкції у разі
введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі
від п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від
тисячі до трьох тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З огляду на вищенаведену норму, колегія
суддів приходить до висновку, що умовою
застосування до виробника продукції
штрафних санкцій є введення ним в обіг
продукції, що не відповідає
встановленим вимогам.

Так з акту перевірки характеристик
продукції від 16.12.2013 р. № 000219
вбачається, що предметом перевірки є
відповідність побутової техніки
вимогам технічних регламентів та
правилам застосування національного
знаку відповідності (т.1 а. с. 30-91).

Всупереч зазначеному предмету
перевірки, відповідач, вийшовши за її
межі, у висновку зазначивши, що
позивачем до перевірки не надано
документацію в обсязі, передбаченому
технічними регламентами, що згідно із
положеннями ст. 29 Закону № 2735 свідчить,
що продукція не відповідає
встановленим вимогам (т.1 а. с. 90).

Колегія суддів з даним висновком
відповідача не погоджується з огляду
на наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 29 Закону № 2735
у разі якщо органом ринкового нагляду
встановлено, що неналежно застосовано
Національний знак відповідності, не
нанесено Національний знак
відповідності, якщо його нанесення
передбачено технічним регламентом
на відповідну продукцію, не складено
декларацію про відповідність, якщо її
складання передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
декларацію про відповідність складено
з порушенням встановлених вимог або
органу ринкового нагляду не надано чи
надано технічну документацію на
відповідну продукцію не в обсязі,
передбаченому технічним регламентом,
орган ринкового нагляду невідкладно
вимагає від відповідного суб'єкта
господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

Колегія суддів зазначає, що в даному
випадку мова йде про повну або часткову
відсутність технічної документації, що
передбачена відповідними технічними
регламентами у виробника продукції, що
означає порушення виробником вимог
абз. 7 ст. 34 Закону України «Про технічні
регламенти та процедури оцінки
відповідності» від 01.12.2005 р. № 3164-IV,
відповідно до якого виробники
продукції зобов'язані зберігати
декларацію про відповідність та/або
сертифікати відповідності, іншу
технічну документацію, що підтверджує
відповідність технічним регламентам,
протягом передбачуваного періоду
використання продукції, введеної в
обіг, та надавати таку інформацію за
запитом органів ринкового нагляду.

Натомість, позивач в адміністративному
позові та у листі, надісланому на
адресу відповідача, зазначав, що вся
технічна документація наявна у
позивача у повному обсязі, проте,
потребує перекладу на українську мову
і тому для надання цих документів
позивачу необхідний певний проміжок
часу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Так, колегія суддів зауважує, що норма,
відповідно до якої відповідачем
застосовано штрафні санкції, не
передбачає відповідальності
виробників продукції за надання
технічної документації відповідачу не
в повному обсязі за умови її наявності,
натомість, така відповідальність
передбачена для виробника за
реалізацію продукції при відсутності
такої документації.

Зважаючи на вищевикладене, а також те,
що відповідачем не доведено факт
реалізації виробником конкретно тієї
продукції, що була предметом перевірки,
в той час як реалізація кількох з
товарів, що перевірявся, позивачем
заперечується, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність накладення на
позивача штрафних санкцій у зв'язку з
недоведеністю з боку відповідача
наявності в діях позивача складових
порушень, передбачених диспозицією п. 2
ч. 2 ст. 44 Закону № 2735.

Факт наявності відповідної технічної
документації, крім того,
підтверджується наявними в матеріалах
справи деклараціями про відповідність
продукції вимогам технічних
регламентів, що зареєстровані у
встановленому законодавством порядку
органом з оцінки відповідності, який
відповідно до своїх повноважень
перевіряє наявність технічної
документацію на продукції, після чого
приймає позитивний висновок (т. 1 а. с.
92-121).

Крім того, як вже було зазначено
колегією суддів, під час проведення
перевірки перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.

Всупереч цьому, направлення на
перевірку містить перелік типів
(моделей) продукції у кількості 56
позицій, в той час як актом перевірки
охоплено 68 моделей продукції, що є
грубим порушенням з боку відповідача
процедури проведення перевірки, а
висновки щодо 12 позицій товарів, не
передбачених направленням на
перевірку, з огляду на відсутність у
відповідача права їх робити, не можуть
нести для позивача жодних негативних
наслідків.

Тому колегія суддів зазначає, що
висновок суду першої інстанції про
відсутність порушення з боку
відповідача в цій частині є хибним.

Наступним порушенням, що на думку
відповідача є підставою для
притягнення позивача до
відповідальності, є висновок в акті
перевірки про те, що надані форми
декларацій не відповідають формам, які
затверджені технічними регламентами, а
саме: у графі декларацій «повне
найменування суб'єкта господарювання
(виробника або уповноваженого
представника, який декларує
відповідність продукції) та його
місцезнаходження» зазначено назву
суб'єкта господарювання (не резидента
України) - «Вирпул Юроп с.р.л.».

Крім того, відповідачем встановлено, що
форми декларації про відповідність
продукції вимогам Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
електричного обладнання (затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.10.2009 р. № 1149), Технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання (затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.2009 р. № 785) відрізняються, що
унеможливлює складання однієї
декларації про відповідність обом
Технічним регламентам одночасно.

З даного приводу, колегія суддів
зазначає наступне.

В рядку декларацій про відповідність
продукції вимогам технічних
регламентів «повне найменування
виробника, уповноваженої ним особи
резидента України, особи, яка ввела
продукцію в обіг, місцезнаходження»
зазначено: Фірма Whirlpool Europe S.r.l, Viale G. Borhi,
27, l-2102 Comerio (VA), Італія.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» від
16.04.1991 р. № 959-XII представництво
іноземного суб'єкта господарської
діяльності - установа або особа, яка
представляє інтереси іноземного
суб'єкта господарської діяльності в
Україні і має на це належним чином
оформлені відповідні повноваження.

Згідно п. 12 Інструкції про порядок
реєстрації представництв іноземних
суб'єктів господарської діяльності в
Україні, затвердженої наказом
Міністерства зовнішніх економічних
зв'язків і торгівлі України від 18.01.1996
р. № 30, представництво іноземного
суб'єкта господарської діяльності в
Україні може здійснювати функції,
пов'язані з виконанням представницьких
послуг, тільки в інтересах іноземного
суб'єкта господарської діяльності,
зазначеного у Свідоцтві.

Колегією суддів досліджено наявне в
матеріалах справи Свідоцтво про
реєстрацію представництва, яким
зареєстровано представництво фірми
Whirlpool Europe S.r.l, Viale G. Borhi, 27, l-2102 Comerio (VA) під
назвою «Представництво «Вірпул Юроп С.
Р. Л.» (т.1 а. с. 157).

Наявні в матеріалах справи декларації
про відповідність продукції вимогам
технічних регламентів підписані
головним менеджером «Представництва
«Вірпул Юроп С. Р. Л.» Семеновим К. П., а
тому колегія суддів не приймає до уваги
твердження відповідача про
невідповідність даних декларацій
формам, що встановлені технічними
регламентами, з цих підстав.

Визначаючи можливість прийняття
однієї декларації про відповідність
продукції вимогам двох технічних
регламентів одночасно, колегія суддів
дослідила декларацію за реєстраційним
номером UA.001.D.00901-11 від 31.01.2011 р. (т.1 а. с.
106).

Так форми декларацій, що були
встановлені КМ України станом на 31.01.2011
р., відрізняються в розрізі
обов'язкових до заповнення параметрів
лише назвою декларації у відповідності
до назви технічного регламенту.

Крім того, в декларації про
відповідність, форма якого передбачена
Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності
обладнання, міститься рядок для
зазначення даних сертифіката
відповідності, який підлягає
заповненню за умови, коли в технічному
регламенті передбачено проведення
процедури підтвердження відповідності
призначеним органом з оцінки
відповідності.

Задля дотримання цієї форми, в
дослідженій колегією суддів
декларації передбачена колонка під
назвою «сертифікат відповідності».

Також, форма декларації, передбаченої
Технічним регламентом безпеки
низьковольтного електричного
обладнання, передбачає зазначення
фрази «технічна документація на
низьковольтне електричне обладнання
відповідно до вимог Технічного
регламенту в наявності» за умови
проведення оцінки відповідності
згідно з п. 12 або п. 13 Технічного
регламенту, та відображення відомостей
щодо протоколу випробування
низьковольтного електричного
обладнання, проведеного (за наявності і
за умови проведення оцінки
відповідності згідно з п. 12 або п. 13
Технічного регламенту).

В дослідженій колегією суддів
декларації передбачена колонка під
назвою «протоколи випробувань».

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що універсалізація форми декларації
під вимоги обох Технічних регламентів
при цьому абсолютно не змінила суть
декларації, повністю відобразила
параметри показників обох форм і,
найголовніше, жодним чином не порушила
вимоги, яким має відповідати продукція
виробника, всупереч твердженню
відповідача.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що у
відповідача були відсутні правові
підстави для винесення стосовно
позивача постанови від 18.12.2013 р. № 000111, а
тому ця постанова є протиправною та
підлягає скасуванню.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог в частині визнання
протиправними та скасування рішення
відповідача про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 18.12.2013 р. №
000071, суд першої інстанції виходив з
того, що до виключної компетенції
відповідача, віднесено повноваження
щодо визначення виду обмежувальних
(корегувальних) заходів в залежності
від встановлених обставин.

Частиною п'ятою ст. 33 Закону № 2735-VI
передбачено, що будь-який захід щодо
обмеження чи заборони надання
продукції на ринку, вилучення
продукції з обігу чи її відкликання, що
вживається відповідно до цього Закону
або Закону України "Про загальну
безпечність нехарчової продукції", має
бути пропорційним рівню загрози
відповідної продукції суспільним
інтересам. У рішенні про застосування
обмеження чи заборону надання
продукції на ринку, вилучення
продукції з обігу чи її відкликання
мають бути зазначені підстави його
застосування.

Так обґрунтуванням прийняття рішення
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 18.12.2013 р. №
000071 є введення позивачем в обіг
продукції, яка не відповідає
встановленим вимогам: не надано у
повному обсязі технічну документацію.

Оцінка наявності вказаних порушень з
цього питання в діях позивача колегією
суддів була надана вище.

Крім того, як же було зазначено, у разі
якщо органу ринкового нагляду не
надано чи надано технічну
документацію на відповідну продукцію
не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган
ринкового нагляду невідкладно
вимагає від відповідного суб'єкта
господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

У відповідності до ч. 4 ст. 29 Закону № 2735
у разі, якщо органом ринкового
нагляду за результатами аналізу
повідомлення відповідного суб'єкта
господарювання про виконання ним
рішення про усунення невідповідності
продукції встановленим вимогам
та/або перевірки стану виконання
суб'єктом господарювання цього
рішення, проведених відповідно до
статті 34 цього Закону, встановлено,
що невідповідність продукції
встановленим вимогам не усунено або
усунено частково, орган ринкового
нагляду відповідно до затвердженої
Кабінетом Міністрів України методики
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів вживає таких обмежувальних
(корегувальних) заходів: обмеження,
заборона надання продукції на ринку,
вилучення продукції з обігу,
відкликання продукції.

Оскільки, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 30
Закону № 2735 тимчасова заборона надання
продукції на ринку є способом
обмеження надання продукції на ринку,
колегія суддів приходить до висновку,
що застосування до позивача такого
виду обмеження до закінчення строку
для приведення продукції у
відповідність є неправомірним.

З огляду на те, що всупереч вимогам
зазначених норм відповідач не надав
позивачу достатнього строку для
надання технічної документації з
українським перекладом (про що також
свідчить незаповнений розділ
оскаржуваного рішення: «Довідка
№____від «___»_________20__року про результати
аналізу виконання рішення» (а. с. 124 Т. 1)),
колегія суддів приходить до висновку,
що застосування обмежувального заходу
у вигляді тимчасової заборони надання
продукції на ринку є передчасним.

Про даний факт свідчить також
порушення відповідачем вимог Методики
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 26.12.2011
року № 1407 (далі - Методика).

Так, відповідно до п.4 Методики, органи
ринкового нагляду обирають
обмежувальні (корегувальні) заходи,
передбачені статтями 30 - 32 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції",
пропорційно рівню загрози суспільним
інтересам, що становить або може
становити відповідна продукція (далі -
рівень загрози).

Рівень загрози визначається органом
ринкового нагляду шляхом проведення
оцінки ризику, що становить чи може
становити відповідна продукція (далі -
оцінка ризику).

Пунктами 7 та 8 вищевказаної Методики
зазначено, що оцінка ризику
проводиться посадовою особою органу
ринкового нагляду шляхом проведення
аналізу, за результатами якого
визначається рівень загрози.

Аналіз проводиться на підставі
критеріїв оцінки ризику. При цьому
враховуються звичайні та обґрунтовано
передбачувані умови використання
продукції.

На підставі проведеного аналізу
розробляється сценарний план
ймовірності виникнення ризику, що може
становити продукція (далі - сценарний
план), згідно з додатком 1.

Пунктами 13 та 14 Методики передбачено,
що рівень загрози визначається згідно
з додатком 2 шляхом поєднання
найтяжчого наслідку, визначеного у
графі 6 сценарного плану, та
ймовірності виникнення ризику,
розрахованого за формулою, наведеною в
абзацах десятому і одинадцятому
підпункту 8 пункту 11 цієї Методики.
Результат визначення рівня загрози
зазначається у графі 9 "Рівень загрози"
сценарного плану.

Заповнена форма сценарного плану є
невід'ємною частиною акта перевірки
характеристик продукції та рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів.

Натомість, із матеріалів справи
вбачається, що сценарний план
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у м. Києві не розроблявся
взагалі, адже про існування останнього
не зазначено ані в Акті перевірці
характеристик продукції, ані в рішенні
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів.

З огляду на викладене, колегія суду
дійшла висновку про часткове
скасування постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 лютого 2014 року та ухвалення нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вірлпул
Україна" - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28 лютого 2014 року -
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18 грудня 2013 року № 000071, визнання
протиправною та скасування постанови
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про накладення
штрафних санкцій від 18 грудня 2013 року №
000111 та прийняти в цій частині нову, якою
визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18 грудня 2013 року № 000071.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві про
накладення штрафних санкцій від 18
грудня 2013 року № 000111.

В решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28 лютого 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Є. Пилипенко

Судді:
О.М. Романчук

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 22.07.2014 року.

Головуючий суддя

Пилипенко О.Є.

Судді:

Романчук О.М

Шелест С.Б.