Справа № 872/3942/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2014 рокусправа № 2а/0470/14054/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Криворізької північної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Криворізької північної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екошлак" про
накладання арешту на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Криворізька північна міжрайонна
державна податкова інспекція
Дніпропетровської області Державної
податкової служби звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить застосувати арешт на кошти та
інші цінності платника податків, що
знаходяться в банку та які перебувають
у власності Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екошлак".

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10 грудня 2012 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що наявність у
відповідача податкового боргу не є
безумовною підставою для застосування
адміністративного арешту коштів на
рахунку. Адміністративний арешт не є
виключним та єдиним способом погашення
податкового боргу.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
податковий борг у ТОВ "Екошлак" складає
2 194, 25 грн. та у зв'язку з відсутністю
майна, на яке може бути звернене
стягнення та за наявністю податкового
боргу у ТОВ "Екошлак", позивач просить
стягнути заборгованість шляхом
накладення арешту на кошти та інші
цінності вказаного платника податків,
що знаходяться в банку.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає

задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Екошлак" 08.11.2004 р.
зареєстровано в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців, що підтверджується
довідкою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців станом на 17.06.2011 р. та
перебуває на податковому обліку в
Криворізькій північній МДПІ з 08.09.1999 р.
за № 42, що підтверджується копією
довідки про взяття на облік платника
податків за формою № 4-ОПП №
106, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з облікової
картки платника податку, яка міститься
в матеріалах справи, станом на 27.11.2012
року, заборгованість відповідача
становить 2 194,25 грн.

З метою встановлення наявності активів
Криворізькою північною МДПІ
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, було надіслано
наступні запити: від 16.02.11 № 3126/10/240 до
Криворізького відділення РЕР ДАІ.
Відповідно до наданої відповіді (лист
від 17.02.11р. № 14/6РЕР/), транспортні засоби
за ТОВ "Екошлак" не значаться; від 16.02.11
р. № 3127/10/240 до Криворізького
гірничопромислового територіального
управління. Відповідно до наданої
відповіді (лист від 17.02.11 р.
№ 12-13/302), технологічні транспортні
засоби, на обліку не перебувають; від
15.06.2011 р. за № 11805/10/240 до Комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної ради "Криворізьке бюро
технічної інвентаризації" (лист від
06.07.2011 р. № 10290), за підприємством в
єдиному державному реєстрі прав
власності на нерухоме майно та згідно
паперових носіїв на теперішній час
нерухомості, не зареєстровано; від
16.02.2011 р. № 3133/10/240 до
Управління Держкомзему у м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області. Відповідно
до наданої відповіді (лист від 28.02.2011 р.
№ 504/7), товариство, як землекористувач,
не обліковано.

ТОВ "Екошлак" має відкриті банківські
розрахункові рахунки, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи службовою запискою № 196 від
23.02.2011 р.

Також встановлено, що в зв'язку з
наявністю податкового боргу та
відповідно до ст. 6 Закону
України від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", чинного
на момент виникнення спірних
правовідносин, на адресу ТОВ "Екошлак"
надіслано податкову вимогу від 27.01.2011р.
№ 6, на суму 2 194, 25 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, представником позивача було
надано копію постанови окружного
адміністративного суду від 25 серпня 2011
року по справі за № 2а/0470/9298/11 про
стягнення заборгованості з ТОВ
"Екошлак" в сумі 2 194, 25 грн. та копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 07.06.2012 року, та копію
листа від 15.11.2012 року.

Зі змісту листа від 15.11.2012 року
вбачається, що державним виконавцем
було накладено арешт на рахунки
відповідача, а тому, повторне
накладення арешту, є безпідставним у
розумінні норм Податкового кодексу
України.

При цьому, слід зазначити, що
повернення виконавчого документу без
виконання у разі відсутності коштів на
рахунках, на які було накладено арешт, є
підставою для заміни способу та
порядку виконання рішення суду,
визначеного ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем вживалися заходи щодо
розшуку майна, яке належить
відповідачу, для погашення податкової
заборгованості, але було встановлено,
що будь-якого рухомого або нерухомого
майна за відповідачем не
зареєстровано. Наявні лише відкриті на
його ім'я розрахункові рахунки у
банківських установах, що стало
підставою для звернення позивача до
суду з даним позовом.

Відповідно до підпункту 20.1.17 пункту 20.1
статті 20 ПК в редакції, чинній до 11.08.2013
(дата набрання чинності Законом
України від 04.07.2013 № 404-VІІ, якою стаття 20
ПК викладена в новій редакції),
податковий орган має право звертатися
до суду щодо накладення арешту на кошти
та інші цінності такого платника
податків, що знаходяться у банку, у
разі, якщо у платника податків, який має
податковий борг, відсутнє майно та/або
його балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Податковим кодексом України визначено
особливий порядок накладення
адміністративного арешту на кошти на
рахунку платника податків.

Згідно із п. 94.4. ст. 94 Податкового
кодексу України, арешт може бути
накладено органом державної
податкової служби на будь-яке майно
платника податків, крім коштів на
рахунку платника податків.

Застосування адміністративного арешту
коштів та інших цінностей платника
податків, здійснюється виключно на
підставі рішення суду, шляхом
звернення органу державної податкової
служби до суду (пп. 94.6.2 п. 94.6. ст. 94
Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 7.1. Порядку
застосування адміністративного арешту
майна платника податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
07.11.2011р. № 1398, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України
04.01.2012р. за № 9/20322, арешт коштів на
рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду, шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду.

Згідно з п. 7.3 наведеного Порядку, для
застосування арешту коштів на рахунку
платника податків, орган державної
податкової служби подає до суду
позовну заяву у порядку, передбаченому
Кодексом адміністративного
судочинства України, у день прийняття
рішення про застосування
адміністративного арешту майна
платника податків.

Таким чином, реалізація права
податкового органу на застосування
адміністративного арешту коштів на
рахунках платника податків, може
здійснюватися виключно шляхом
безпосереднього звернення до
адміністративного суду з позовом про
накладення арешту на кошти на рахунку
платника податків в день прийняття
відповідного рішення про накладення
арешту на майно платника податку.

Відповідно до п. 94.1. ст. 94 Податкового
кодексу України, адміністративний
арешт майна платника податків (далі
арешт майна), є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Арешт коштів на рахунку платника
податків, є різновидом
адміністративного арешту, який
застосовуються виключно на підставі
рішення суду (на відміну від
адміністративного арешту іншого майна,
який здійснюється за рішенням
керівника податкового органу).
Разом з тим, підстави його
застосування, що визначені п. 94.2. ст. 94
Податкового кодексу України, є
загальними, як для керівника
податкового органу, так і для суду.

Так, згідно із п. 94.2. ст. 94 Податкового
кодексу України, адміністративний
арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:
платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі; фізична особа, яка
має податковий борг, виїжджає за
кордон; платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки, за наявності законних
підстав для її проведення, або від
допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єктів господарювання, дозволи
(ліцензії) на її здійснення, торгові
патенти, сертифікати відповідності
реєстраторів розрахункових операцій;
відсутня реєстрація особи, як платника
податків в органі державної податкової
служби, якщо така реєстрація є
обов'язковою відповідно до цього
Кодексу, або коли платник податків, що
отримав податкове повідомлення, або
має податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам; платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі; платник податків
не допускає податкового керуючого до
складення акта опису майна, яке
передається в податкову заставу, та/або
акта опису (виділення) майна для його
продажу.

Аналогічні норми містить Порядок
застосування адміністративного арешту
майна платника податків, затверджений
наказом Міністерства фінансів України
07.11.2011 № 1398, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 04.01.2012 за
№ 9/20322, відповідно до п. 3.1. якого,
арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з вищезазначених
обставин.

Так, арешт майна може бути застосовано,
якщо з'ясовується одна з таких
обставин: платник податків порушує
правила відчуження майна, що перебуває
у податковій заставі; фізична особа,
яка має податковий борг, виїжджає за
кордон; платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки, за наявності законних
підстав для її проведення, або від
допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єктів господарювання, дозволи
(ліцензії) на її здійснення, торгові
патенти, сертифікати відповідності
реєстраторів розрахункових операцій;
відсутня реєстрація особи як платника
податків в органі державної податкової
служби, якщо така реєстрація є
обов'язковою відповідно до Кодексу, або
коли платник податків, що отримав
податкове повідомлення або має
податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам; платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі; платник податків
не допускає податкового керуючого до
складення акта опису майна, яке
передається в податкову заставу, та/або
акта опису (виділення) майна для його
продажу; у разі відмови платника
податків (його посадових осіб або осіб,
які здійснюють готівкові розрахунки
та/або проводять діяльність, що
підлягає ліцензуванню та/або
патентуванню) від проведення
інвентаризації основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
(зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки), передбаченої
абзацом першим пункту 20.1.5 статті 20
розділу I Кодексу, або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів).

Як вбачається із наведених норм,
адміністративний арешт застосовується
за наявності однієї із наведених
обставин.

Із досліджених доказів по справі, судом
першої інстанції вірно встановлено, що
вищенаведені обставини для
застосування адміністративного арешту
у позивача відсутні. Наявність у
відповідача податкового боргу, не є
безумовною підставою для застосування
адміністративного арешту коштів на
рахунку. Адміністративний арешт, не є
виключним та єдиним способом погашення
податкового боргу. Винятковість
адміністративного арешту законодавець
чітко пов'язує із обставинами,
визначеними п. 94.2. ст. 94 Податкового
кодексу України, що виникли між
платником податків та податковим
органом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
за умови відсутності майна, за рахунок
якого можливо погашення податкового
боргу, встановлена п.п. 20.1.17. п. 20.1. ст. 20
Податкового кодексу України норма,
надає право податковому органу
звертатися до суду з позовом про
накладення арешту на кошти платника
податків. Проте, реалізація цього права
можлива лише за умови дотримання
підстав, встановлених п. 94.2. ст. 94
Податкового кодексу України.

Частина 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлює, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Будь-яких належних доказів у розумінні
ст. 70 Кодексу адміністративного
судочинства України, вжиття заходів
щодо стягнення податкового боргу у
спосіб, визначений Податковим кодексом
України, позивачем ані до суду першої
інстанції, ані до суду апеляційної
інстанції надано не бул.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для вжиття заходів щодо
стягнення податкового боргу у спосіб,
визначений ПК України, шляхом
застосування арешту коштів та інших
цінностей платника податків ТОВ
«Екошлак».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької
північної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10 грудня 2012 року у справі
за адміністративним позовом
Криворізької північної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Екошлак"
про накладання арешту на кошти -
залишити без змін.

Ухвалаа суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай