Справа № 818/1909/14
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 р. 15:57
Справа №818/1909/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання
- Михайленко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Держземагентства
у Сумському районі Сумської області
про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до
Сумського окружного адміністративного
суду з позовом до Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області (далі - відповідач), в
якому просить зобов'язати відповідача
зареєструвати земельну ділянку без
погодження акту прийомки-передачі
межових знаків з суміжним
землекористувачем, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 з одержанням кадастрового
номеру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
згідно договору купівлі-продажу від 21
липня 1978 року позивач набув право
власності на 63/100 частини будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Інша частина будинку
(37/100) належить на праві часткової
сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Відповідно до рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 18.12.2013 і
ухвали Апеляційного суду Сумської
області від 30.01.2014 у цивільній справі №
591/1085/13-ц між сторонами справи як
співвласниками житлового будинку було
встановлено порядок користування
земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1,
відповідно до варіанту № 2 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 31 липня 2013 року з
виділенням: ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 554,0 кв. м., що відповідає 63/100
частинам в праві власності на будинок,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 326,0 кв. м., що відповідає
37/100 частинам в праві власності на
будинок.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» та
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2012 року № 1051 була складена
документація із землеустрою на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
подана на реєстрацію у встановленому
порядку відповідачу. До технічної
документації із землеустрою було
включено рішення суду з додатком
варіант № 2 про порядок користування
земельною ділянкою.

Рішенням державного кадастрового
реєстратора Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області від 20.05.2014 № РВ-014
позивачу відмовлено у реєстрації
земельної ділянки в зв'язку з
невідповідністю поданих документів, а
саме: в акті прийомки-передачі межових
знаків на зберігання відсутній підпис
суміжного землекористувача.

Проте, на думку позивача, єдиним
суміжним землекористувачем є
співвласник будинку.

Враховуючи зазначене, позивач вважає
дії відповідача щодо відмови від
реєстрації земельної ділянки такими,
що порушують ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України та його особисті права
на приватизацію земельної ділянки.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув. У письмовому
відзиві на позовну заяву (а.с. 28-29)
зазначив, що рішення державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області № РВ- 014 про
відмову у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру
прийняте у відповідності до земельного
законодавства.

Відповідно до пункту 3.12 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 16 червня 2010 року № 391/17686
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

На думку відповідача, у разі відмови
співкористувача (співвласника)
земельної ділянки у підписанні акта
приймання-передачі межових знаків на
зберігання, питання щодо прийняття
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) державним кадастровим
реєстратором Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області та внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей про земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 без
підпису співкористувача, можливо
вирішити в судовому порядку.

При вирішенні справи відповідач
покладається на розсуд суду, просить
розглянути справу без участі його
представника.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності,
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві
власності належить 63/100 частини будинку
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
копією договору купівлі-продажу від
21.07.1978 (а.с. 8-9) та копією технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок (а.с. 10-11).

Відповідно до рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 18.12.2013 (а.с.
12-13) і ухвали Апеляційного суду
Сумської області від 30.01.2014 (а.с. 14-15) у
цивільній справі № 591/1085/13-ц між
сторонами справи як співвласниками
житлового будинку було встановлено
порядок користування земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до варіанту № 2 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 31 липня 2013 року з
виділенням: ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 554,0 кв. м., /на додатку варіант № 2
до висновку експертизи зазначено
жовтим кольором/, що відповідає 63/100
частинам в праві власності на будинок,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 326,0 кв. м. /на додатку
варіант № 2 до висновку експертизи
зазначено зеленим кольором/, що
відповідає 37/100 частинам в праві
власності на будинок.

12.03.2014 Сумським державним
підприємством геодезії, картографії і
кадастру складено акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, відповідно до якого межі
земельної ділянки за кадастровим
номером :11:002:0087, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 площею 0, 0880 га,
наданої ОСОБА_2 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), закріплені в
натурі (на місцевості) межовими знаками
встановленого зразка у кількості 6 шт.
Власник (користувач) земельної ділянки
претензій щодо меж та конфігурації
земельної ділянки не має, власниками
(користувачами) суміжних земельних
ділянок претензій до існуючих меж не
заявлено, межові знаки пред'явлені та
передані на зберігання ОСОБА_2 (а.с. 20).

20.05.2014 позивач звернувся до відповідача
з заявою № ЗВ-014 щодо здійснення
реєстрації земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням державного кадастрового
реєстратора Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області від 20.05.2014 № РВ-014
(а.с. 21) позивачу відмовлено в
реєстрації земельної ділянки в зв'язку
з невідповідністю поданих позивачем
документів вимогам Закону України "Про
державний земельний кадастр" і Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, а саме: в акті
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання відсутній підпис суміжного
землекористувача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 125 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», державна
реєстрація земельної ділянки - це
внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

Відповідно до статті 6 даного Закону,
ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру забезпечуються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин (Держземагенством
України).

Згідно із статтею 24 цього ж Закону,
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється за місцем їх розташування
відповідним Державним кадастровим
реєстратором центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Нормативно-правовим актом, яким
врегульовує питання державної
реєстрації земельних ділянок є Порядок
ведення Державного земельного
кадастру, який затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2012 року № 1051 (надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 111 Порядку,
Державний кадастровий реєстратор для
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки протягом 14
календарних днів з дня реєстрації
відповідної заяви перевіряє, зокрема,
відповідність поданих документів
вимогам, передбаченим пунктом 67 даного
порядку та за результатами розгляду
перевірки виконує такі дії: або
присвоює кадастровий номер земельній
ділянці або приймає рішення про
відмову у державній реєстрації
земельної ділянки в разі:

- невідповідності поданих документів
вимогам законодавства,

- розташування в межах земельної
ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини,

- розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора,

- подання заявником документів не в
повному обсязі.

Рішенням сесії Сумської міської ради
від 19.06.2013 позивачу було надано дозвіл
на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на 63/100 земельної
ділянки, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Як встановлено судом, Сумським
державним підприємством геодезії,
картографії і кадастру розроблено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), яка надана ОСОБА_2 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :11:002:0087 (а.с. 39-66).

Рішення державного кадастрового
реєстратора про відмову у реєстрації
земельної ділянки мотивоване
невідповідністю поданих позивачем
документів вимогам Закону України "Про
державний земельний кадастр" і Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, а саме відсутністю
погодження меж земельної ділянки, яку
позивач просить зареєструвати, з боку
користувача суміжної земельної
ділянки.

Суд дійшов висновку, що у технічній
документації містяться всі необхідні
документи, які дозволяють сформувати
висновок, що земельний спір між
позивачем та його сусідами вирішений
судом.

За таких обставин, не підписання з боку
сусідів акту погодження (встановлення)
меж від 12.03.2014 не може бути підставою
для відмови у здійсненні державної
реєстрації земельної ділянки.

Встановлення меж земельної ділянки в
даному випадку повністю узгоджується
також і з рішенням Зарічного районного
суду м. Суми від 18.12.2013 (а.с. 12-13) у
цивільній справі № 591/1085/13-ц,
відповідно до якого між сторонами
справи як співвласниками житлового
будинку було встановлено порядок і
користування земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1, відповідно до
варіанту № 2 висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 31
липня 2013 року з виділенням: ОСОБА_2
земельної ділянки площею 554,0 кв. м., /на
додатку варіант № 2 до висновку
експертизи зазначено жовтим кольором/,
що відповідає 63/100 частинам в праві
власності на будинок, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 земельної ділянки площею 326,0 кв.
м., /на додатку варіант № 2 до висновку
експертизи зазначено зеленим
кольором/, що відповідає 37/100 частинам в
праві власності на будинок.

Одночасно, суд вважає за необхідне
зазначити, що за своєю правовою
природою, відповідно до норм чинного
законодавства, повноваження
відповідача щодо реєстрації земельних
ділянок є дискреційним повноваженням
та виключною компетенцією
уповноваженого органу.

Згідно із Рекомендацією Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980
року на 316-й нараді, під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, позовна
вимога щодо зобов'язання зареєструвати
земельну ділянку без погодження акту
прийомки-передачі межових знаків з
суміжним землекористувачем, яка
знаходиться по АДРЕСА_1 з одержанням
кадастрового номеру, є формою
втручання в дискреційні повноваження
відповідача та виходить за межі
завдань адміністративного
судочинства, а тому задоволенню не
підлягає.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно
частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За таких обставин, з метою забезпечення
прав та інтересів позивача, суд вважає
за необхідне вийти за межі позовних
вимог та визнати протиправним та
скасувати рішення державного
кадастрового реєстратора Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру від
20.05.2014 № РВ-014 та зобов'язати
Управління Держземагентства у
Сумському районі Сумської області
повторно розглянути заяву про внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру від 20.05.2014 №
ЗВ-014.

Таким чином, суд, на підставі наданих
доказів в їх сукупності, системного
аналізу положень законодавства
України, дійшов висновку, що позов
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Держземагентства у
Сумському районі Сумської області про
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення кадастрового державного
реєстратора Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру від
20.05.2014 № РВ-014.

Зобов'язати Управління
Держземагентства у Сумському районі
Сумської області повторно розглянути
заяву про внесення відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру
від 20.05.2014 № ЗВ-014.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко

Повний текст постанови складений
та підписаний 01.08.2014.