Справа № 820/5923/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.Справа № 820/5923/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014р. по
справі № 820/5923/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоарт"

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення та визнання дій
незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

01.04.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автоарт" (ТОВ
"Автоарт") звернулося до суду із
позовом, у якому просило:

- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
проведення перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автоарт"
(), за результатами якої
складено акт №517/20-30-22-03/33410369 "Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Автоарт" ();

- скасувати податкове
повідомлення-рішення від 12.03.2014 року
№;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю ".Автоарт" витрати по
сплаті судового збору.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 15.05.2014 року позовні
вимоги задовольнив частково. Скасував
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 12.03.2014 року
№. Стягнув з державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автоарт"
(61072, м.Харків, пр-т Леніна, 54, кв.54, код
ЄДРПОУ - 33410369) судовий збір по справі у
розмірі 487,20грн. (чотириста вісімдесят
сім гривень двадцять копійок).

Державна податкова інспекція у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а саме порушення п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст.198; п.п. 138.1.1п. 138.1, п.138.2, п. 138.8 ст.138
Податкового кодексу України.

У відповідності до положень ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
фахівцями Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Автоарт»
(податковий номер 33140369) з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
України по господарським
взаємовідносинам з Приватним
підприємством «Фексхаунд» (податковий
номер 38851229) за жовтень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 517/20-30-22-03/33410369 від 18.02.2014 року (а.с.9-19),
за висновками якого ТОВ "Автоарт"
порушено ст.198. п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення у жовтні 2013 року податкового
кредиту з ПДВ на загальну суму 600000,00грн.
та внаслідок чого занижено суми
зобов'язань з податку на додану
вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у сумі 60000,00
грн. (а.с.19).

На основі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
14.03.2014 року, яким ТОВ "Автоарт" збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 900000,00грн. з
яких 6000000грн - основний платіж, 300000,00грн.
- штрафні (фінансові) санкції (а.с.20).

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірності мотивів винесення
спірного податкового повідомлення -
рішення, що зумовлює висновок про
необґрунтованість визначення платнику
податків додаткових податкових
зобов'язань і, як наслідок, наявність
факту порушення прав та охоронюваних
законом інтересів Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автоарт"

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Пункт 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України зазначає, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач у перевіреному періоді мав
господарські взаємовідносини з
Приватним підприємством «Фоксхаунд».

Так, на підставі договору на проведення
маркетингових досліджень №2/09-13 від
02.09.2013 року (а.с.67-69), укладених між ТОВ
«Автоарт» (замовник) та ПП «Фоксхаунд»
(виконавець), виконавець зобов'язується
надати замовникові послуги з
проведення маркетингових досліджень
ринків та товарів, визначених в цьому
договорі, а замовник зобов'язується
прийняти надані послуги та оплатити їх.
(а.с.67-69).

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положення п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України визначає, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу
України визначено, що платником
податку, який здійснює операції з
постачання товарів/послуг, на вимогу
покупця видається податкова накладна,
яка є підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту.

Аналізуючи вказані вище правові норми,
колегія суддів приходить до висновку,
що факт здійснення господарської
діяльності має підтверджуватися
належним чином оформленими первинними
документами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження доводів про реальність
господарських операцій за правочином
платник податків подав до суду
складені контрагентом копію акту
приймання-передачі послуг №221 від
31.11.2013 року на суму 3.600.000,00грн. (у т.ч. ПДВ
600.000,00грн.), копію податкової накладної
№ 221 від 31.11.2013 року на суму 3.600.000,00грн. (у
т.ч. ПДВ 600.000,00 грн.), а також копії
платіжних доручень №1060 від 16.01.2014 року
на суму 1.750.000,00грн., №1069 від 22.01.2014 року
на суму 1.000.000,00грн., №9156 від 03.02.2014 року
на суму 850.000,00грн. (а.с.71-75).

Враховуючи вищезазначені положення,
колегія суддів вважає, що господарські
відносини Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автоарт» з
Приватним підприємством «Фексхаунд»
грунтувалися на підставі договірних
відносин знадання послуг, на
підтвердження реальності яких надано
копії платіжних доручень, податкової
накладної та акту приймання-передачі
послуг.

Отже, реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПП«Фексхаунд» підтверджено
належним чином оформленими первинними
документами.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає що надані позивачем первинні
документи на виконання
вищезазначеного договору за своєю
формою та змістом відповідають вимогам
чинного законодавства, а висновки акту
перевірки № 517/20-30-22-03/33410369 від 18.02.2014
року (а.с.9-19) про порушення ТОВ "Автоарт"
ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України, є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції, що судження
податкового органу про
неправомірність формування
податкового кредиту та завищення
позивачем податкового кредиту з ПДВ
внаслідок чого занижено суми
зобов'язань з податку на додану
вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у жовтні 2013
року не знайшло свого підтвердження в
ході судового розгляду.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014р. по
справі № 820/5923/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.