Справа № 809/2304/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"28" липня 2014 р.
справа № 809/2304/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача:
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості - Клімової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Івано-Франківського
обласного центру зайнятості про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Івано-Франківського
обласного центру зайнятості (далі по
тексту - відповідач) про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання до вчинення дій.

Заявлені позовні вимоги мотивовано
тим, що відповідач в порушення частини
13 статті 37 Закону України ''Про державну
службу'', в редакції, яка була чинна до
01.04.2014 року, при звільненні і
виходу на пенсію не виплачено грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів. Зокрема, загальний
трудовий стаж ОСОБА_1 становить 25 років,
стаж роботи на державній службі 18
років. У спірних відносинах позивач має
стаж державного службовця більше 10
років і прийняла рішення вийти на
пенсію у встановленому законом порядку
за інвалідністю у відповідності до
статті 38 Кодексу Законів про працю
України. Наказ на звільнення
відповідачем видано 28.03.2014 року, яким
безпосередньо визначено необхідність
нарахування і виплати 10 місячних
посадових окладів. Втім, відповідач
такої виплати протиправно не здійснив,
мотивуючи таку відмову зміною із 01.04.2014
року редакції статті 37 Закону України
''Про державну службу'', із якої
виключено положення про виплату
вказаної грошової допомоги. Позивач
вважає, що така відмова є
необґрунтованою, оскільки в силу вимог
статті 58 Конституції України закони
зворотної дії в часі не мають. Право на
отримання допомоги у позивача і
обов'язок відповідача її виплати виник
до 01.04.2014 року, а відтак відповідач
зобов'язаний виконати положення
частини 13 статті 37 Закону України ''Про
державну службу'', в редакції, яка була
чинна до 01.04.2014 року. У зв'язку із
вказаним просить суд визнати
неправомірною бездіяльність щодо не
виплати грошової допомоги та
зобов'язати відповідача здійснити
виплату позивачу 10 місячних посадових
окладів в сумі 15 225,00 гривень.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала з підстав, вказаних у
адміністративному позові, просила суд
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, подавши суду
письмове заперечення проти
адміністративного позову (а.с. 42-45). У
судовому засіданні пояснила, що
Законом України ''Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні'' від 27.03.2014 року, який набрав
чинності 01.04.2014 року, частина
13 статті 37 Закону України ''Про державну
службу'', яка гарантувала виплату
спірної грошової допомоги державним
службовця при виході на пенсію, -
втратила чинність. У зв'язку із
вказаним із 01.04.2014 року в
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості відсутні юридичні підстави
для проведення відповідного
нарахування і виплати ОСОБА_1 10-ти
місячних посадових окладів в сумі 15 225,00
гривень. Просила суд у задоволенні
позову відмовити.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників позивача і
відповідача, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
дослідивши і оцінивши зібрані по
справі докази, в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, суд виходить з
таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості №179-к від 28.03.2014 року ОСОБА_1
звільнено з посади головного
спеціаліста відділу взаємодії з
роботодавцями Долинського районного
центру зайнятості з 28.03.2014 року за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію за інвалідністю за статтею 38
Кодексу Законів про працю України (а.с.
18).

Даним наказом бухгалтерію Долинського
районного центу зайнятості зобов'язано
провести повний розрахунок із
звільненим працівником. Відповідно до
статті 37 Закону України ''Про державну
службу'' ОСОБА_1 виплатити грошову
допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів (а.с. 18).

Згідно наявної у матеріалах справи
довідки Управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області №756 від
09.04.2014 року і копії пенсійного
посвідчення - ОСОБА_1 з 31.03.2014 року
перебуває на обліку в Управлінні
(пенсійна справа №172101) і отримує
пенсією по інвалідності (ІІ група)
згідно Закону України ''Про державну
службу'' (а.с. 9, 19).

Після призначення пенсії позивач
звернулася з листом до Долинського
районного центу зайнятості
Івано-Франківської області (по місцю
безпосередньої роботи) із заявою про
виконання наказу №179-к від 28.03.2014 року
відповідача в частині виплати грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів (а.с. 21).

Листом Долинського районного центу
зайнятості Івано-Франківської області
від 13.05.2014 року №1043-04/21-14 на підставі
вказівок відповідача ОСОБА_1
відмовлено у виплаті грошової допомоги
у розмірі 10 місячних посадових окладів
у зв'язку з тим, що Законом України ''Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні'' з 01.04.2014 року
частину 13 статті 37 Закону України ''Про
державну службу'' виключено (а.с. 22).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги і
досліджуючи правомірність відмови у
виплаті грошової допомоги державному
службовцю при виході на пенсію, суд
зазначає наступне.

Згідно вимог частини 5 статті 37 Закону
України ''Про державну службу'' (у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) пенсія по
інвалідності у розмірах, передбачених
частиною першою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особам, визнаним
інвалідами I або II групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
I або II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

За змістом вимог частини 1 статті 38
Кодексу Законів про працю України
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу, в тому числі у
зв'язку з виходом на пенсію, власник або
уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк, про
який просить працівник.

Частиною 13 статті 37 Закону України ''Про
державну службу'' (у редакції, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що державним
службовцям у разі виходу на пенсію за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 26.11.2013 року №11-рп/2013 роз'яснив, що в
аспекті конституційного звернення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України ''Про державну службу'' з
наступними змінами в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
Законів про працю України , статті 21
Закону України ''Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні'' з наступними змінами
необхідно розуміти так, що у разі
дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України ''Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування'', має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині 1 статті 37 Закону
України ''Про державну службу''.

Конституційний Суд України відповідно
до пункту 4 статті 13 Закону України ''Про
Конституційний Суд України'' приймає
рішення та дає висновки у справах щодо
офіційного тлумачення Конституції та
законів України.

Статтею 69 цього Закону визначено, що
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання.

Таким чином, Конституційний Суд
України роз'яснив, що грошова допомога
в розмірі 10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.

Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині 13 статті 37 Закону України
''Про державну службу'' не встановлено.

Право на одержання грошової допомоги
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку із
виходом на пенсію державного службовця
(без обмеження щодо виду пенсій).

З урахуванням наведеного, вихід на
пенсію державних службовців
відбувається у разі їх звільнення з
посади, зокрема, в тому числі на
підставі статті 38 Кодексу законів про
працю України, та подальшого виходу на
пенсію відповідно до вимог Закону
України ''Про державну службу''.

Як слідує з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач 28.03.2014 року
(до 01.04.2014 року) звільнена з
посади державного службовця, на дату
звільнення у неї існувало право на
одержання пенсії та їй була призначена
пенсія по інвалідності згідно Закону
України ''Про державну службу''.

Законом України ''Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні'' з 01.04.2014 року частина 13 статті
37 Закону України ''Про державну службу'',
якою передбачалася виплата грошової
допомоги у розмірі 10 місячних осадових
окладів, виключена.

Відповідно до статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Суд погоджується з позицією позивача,
що вона була звільнена з посади
державного службовця та вийшла на
пенсію до 01.04.2014 року, тобто до набрання
чинності положень Закону України ''Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні''.

Отже, на час звільнення і виходу
позивача на пенсію діяв Закон України
''Про державну службу'' у редакції,
згідно з якою передбачалася виплата
грошової допомоги за наявності стажу
державної служби не менше 10 років.

Крім того, наказом відповідача №179-к
від 28.03.2014 року Івано-Франківський
обласний центр зайнятості самостійно
прийняв рішення відповідно до статті 37
Закону України ''Про державну службу'' у
разі виходу ОСОБА_1 на пенсію
державного службовця виплатити
грошову допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів. Відповідач
достовірно знав, що позивач
звільняється у зв'язку з виходом на
пенсію, так як це зазначено у заяві від
28.03.2014 року і самому наказі №179-к від
28.03.2014 року (а.с. 18, 47).

Вказана позиція підтверджується і
судовою практикою, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
27.02.2014 року у справі № К/800/13621/13, номер
рішення в ЄДРСР 37573669.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 03.06.2014 року у справі №21-35а14, яка
відповідно до приписів частини 1 статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковою для
врахування усіма судами України.

Міністерство соціальної політики
України у листі від 08.05.2014 року №647/13/84-14
роз'яснює органам державної влади, що
якщо особу звільнено у зв'язку із
виходом на пенсію державного службовця
до 01.04.2014 року, то є підстави для виплати
їй грошової допомоги у розмірі 10
місячних посадових окладів у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
Івано-Франківський обласний центр
зайнятості необґрунтовано і
неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у
виплаті грошової допомоги у розмірі 10
місячних посадових окладів, а тому
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

З приводу вимог позивача зобов'язати
відповідача виплатити їх таку допомогу
у твердій грошовій сумі 15 225,00 гривень,
суду зазначає, що така процедура
включає в себе процес нарахування,
відрахування і виплату.

Позивач у судовому засіданні не довела
перед судом, що із складу грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів, яка виплачується за
частиною 13 статті 37 Закону України ''Про
державну службу'', не проводяться
відрахування і нарахування до бюджету
і до не бюджетних цільових фондів.

З огляду на встановленні у судовому
засіданні обставини, підтверджені
відповідними доказами, та із
урахуванням наведених правових норм,
висновків суду, позовні вимоги слід
задовольнити частково.

За змістом частини 1 статті 90 Кодексу
адміністративного судочинства України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Частина 1 статті 94 коментованого
Кодексу визначає, що якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до статті 1 Закону України
''Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах'' розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у адміністративних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

В матеріалах справи наявний оригінал
квитанції до прибуткового касового
ордеру №7 від 20.05.2014 року про оплату
позивачем 300,00 гривень за надання
правової допомоги юриста (а.с. 23). Як
пояснила в судовому засіданні позивач
товариство з обмеженою
відповідальністю ''Юридична компанія
''Кредо-ІФ'', від якого виписано
квитанцію, готовила їй
адміністративний позов. Виходячи із
тривалості судового засідання із
урахування перебування суду у нарадчій
кімнаті сума витрат 300,00 гривень не
перевищує встановлених законом
граничних витрат.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості щодо не виплати ОСОБА_1
грошової допомоги державному
службовцю в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Зобов'язати Івано-Франківський
обласний центр зайнятості
(ідентифікаційний код 03491062) виплатити
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
грошову допомогу державному службовцю
в розмірі 10 місячних посадових окладів,
визначних станом на день звільнення.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Івано-Франківського обласного
центру зайнятості (ідентифікаційний
код 03491062, вул. Деповська, 89-А, м.
Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові
витрати на правову допомогу в сумі 300
(триста) гривень 00 копійок, сплачених
згідно квитанції до прибуткового
касового ордера №7 від 20.05.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі
відкладено на 4 дня. У зв'язку із чим
постанова в повному обсязі виготовлена
01.08.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.