Справа № 202//36097/13-а (2-а/202/174/2013)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа № 202//36097/13-а
(2-а/202/174/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

позивача : - не з`явився

відповідача : - Ляшенко А.С. (за
дов. від 22.05.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська

на постанову Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
10 грудня 2013 р. у справі № 202//36097/13-а
(2-а/202/174/2013)

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі
м.Дніпропетровська

про визнання бездіяльності
неправомірною, перерахунок розміру
щомісячного грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

"07" листопада 2013 р. ОСОБА_3 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська в якому просила
визнати протиправною відмову
відповідача у проведенні розрахунку
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_3; зобов'язати
відповідача здійснити розрахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
виплачувати починаючи з 01.09.2013 року в
розмірі 86 відсотків грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді без обмеження
максимального розміру.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю
законодавчо визначеного права
позивача на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
в разі збільшення розміру заробітної
плати судді, працюючого на відповідній
посаді.

Постановою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2013
р. у справі № 202//36097/13-а (2-а/202/174/2013)
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська про визнання
бездіяльності неправомірною,
перерахунок розміру щомісячного
грошового утримання - задоволено
частково. Визнано відмову відповідача
у проведенні розрахунку щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_3 -
протиправною. Зобов'язано відповідача
здійснити розрахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді та
виплачувати ОСОБА_3 в розмірі 88%
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді без обмеження
максимального розміру. В задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.

Постанову суду в частині задоволення
позовних вимог мотивовано наявністю у
позивача права на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці на
підставі довідок про суддівську
винагороду для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Відмова у задоволенні частини позовних
вимог обґрунтована тим, що позивачем
помилково вказано відсотковий розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці (86% замість 88%), перерахунок
якого був предметом спору. За таких
обставин, з метою запобігти звуженню
прав позивача, суд відмовив у
задоволенні вимоги про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці в розмірі 86% від розміру
грошової винагороди судді, працюючого
на відповідній посаді.

Не погодившись з постановою суду,
Управлінням Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська подано апеляційну
скаргу, згідно якої особа, яка подає
апеляційну скаргу просить скасувати
постанову Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2013
р. у справі № 202//36097/13-а (2-а/202/174/2013), як
таку що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом не вірно застосовані
норми матеріального права, в частині
підстав здійснення перерахунку,
оскільки позивач не був суддею
Конституційного Суду України, то норми
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», щодо необхідності
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання, до нього
застосовуватися не можуть.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники позивача. Жодних
клопотань, повідомлень про причини
неявки до суду не надходило, підстави
відсутності представників позивача
суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників позивача не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, ОСОБА_3 є суддею у
відставці, звільнена у 03.01.1986 року. Стаж
роботи на посаді судді складає 24 роки 07
місяців 20 днів.

Позивач знаходиться на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська і отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці.

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська з проханням
здійснити перерахунок розміру його
щомісячного довічного грошового
утримання з урахуванням підвищення
розміру заробітної плати працюючим
суддям виходячи з довідки
Апеляційного суду Дніпропетровській
області.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська позивачу
відмовлено у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
оскільки органи Пенсійного фонду
України здійснюють лише призначення і
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці. Вказано, що діючим
законодавством не передбачено
проведення перерахунків щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги зазначив, що відмова
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська щодо розрахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_3, є безпідставною та
неправомірною.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
вважає можливим частково погодитись з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах, повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, а саме: заробітної плати,
пенсії, щомісячного довічного
грошового утримання тощо, надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Умови призначення і порядок виплати
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці на момент
призначення його позивачу
встановлювались законом України «Про
статус суддів» та Постановою Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України «Про статус суддів»
від 15.12.1992 року N 2863-ХІІ.

Пункт 4 ст. 43 Закону України «Про статус
суддів», зокрема, передбачав:

«Судді у відставці, який має стаж
роботи на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання...».

Абзацом 3 пункту 1 вищезазначеної
Постанови Верховної Ради України (в
редакції до 01 січня 2008 року)
встановлено, що в разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється, виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Відповідно до п.63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» абзац 3 п.1
зазначеної Постанови Верховної Ради
України був виключений.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008
визнані неконституційними, серед
іншого, положення п. 63 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
виключений абзац 3 п.1 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів». У рішенні
Конституційного Суду України, зокрема,
зазначено, що виключення Законом
абзацу 3 п.1 зазначеної Постанови
Верховної Ради України та скасування
на 2008 рік існуючого порядку
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям
звужує зміст і обсяг права судді, яке
він мав, та обмежує його конституційні
гарантії незалежності. Тому в цій
частині положення п. 63 розділу II Закону
не узгоджується зі ст. 22, ч.1 ст.126
Конституції України.

Згідно з положеннями статті 58
Конституції України, яка, зокрема,
передбачає, що «закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, слід дійти
висновку, що норми ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Постановою
правління Пенсійного Фонду України
25.01.2008р. № 3-1 не можуть регулювати
порядок перебування у відставці та
обмежувати права особи, яка отримала
право на відставку та названі права у
1998 році.

Оскільки Конституція України, як
зазначено в її статті 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають застосовувати
Конституцію як акт прямої дії.

Таким чином, виходячи з норм ст.58
Конституції України та висновків,
викладених у рішенні Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008,
слід дійти висновку, що матеріальні та
соціальні гарантії судді у відставці,
які були встановлені на день виходу
позивача у відставку (тобто станом на
03.01.1986 р.) не можуть бути обмежені або
скасовані ані новими законами, ані
внесенням змін до чинних законів.

Оскільки на день виходу позивача у
відставку (03.01.1986 р.) умови і порядок
призначення, виплати та перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці були
визначені статтею 43 Закону України
«Про статус суддів» та Постановою
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів», вимоги позивача
стосовно перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи із 88% нового розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, є законними
та обґрунтованими.

Відповідно до чого висновок суду
першої інстанції щодо протиправності
дій Управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі
м.Дніпропетровська стосовно відмови у
здійсненні перерахунку довічного
грошового є правомірним та
обґрунтованим.

Щодо доводів скаржника про
необхідність обмеження максимального
розміру довічного грошового утримання
судді у відставці розміром, що не
перевищує 10 прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність, колегія суддів вважає
за потрібне зазначити наступне.

Пунктом 1 статті 2 розділу І Закону від 8
липня 2011 року № 3668-УІ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668), зокрема, передбачено, що
максимальний розмір пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, справа
№1-2/2013, визнана такою, що не відповідає
Конституції України частина 3 статті 138
Закону України „Про судоустрій і
статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI
у редакції Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 08
липня 2011 року № 3668-VI, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України, тобто з 03
червня 2013 року.

Відповідно, підлягає застосуванню
частина третя статті 138 Закону України
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме „щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на 2 (два) відсотки
заробітку, але не більше, ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Крім того, є неконституційним перше,
друге, третє речення частини 5 статті 138
Закону України „Про судоустрій і
статус суддів" від 07 липня 2010 року №
2453-VI у редакції Закону України „Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08 липня 2011 року № 3668-I, які
встановлювали максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці, що не
може перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, суд першої інстанції правильно
вирішив справу по суті та дійшов
вірного висновку про наявність у
позивача права на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, у зв'язку
зі зміною розміру грошового утримання
судді, працюючого на відповідній
посаді.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної
справи об'єктивно, повно та всебічно
з'ясовано усі обставини, які мають
суттєве значення для вирішення даної
справи, та застосовано до
правовідносин, які виникли між
сторонами у даній справі, норми
матеріального права, які регулюють
саме ці правовідносини і ухвалено
законне рішення. Порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права,
які б потягли за собою скасування чи
зміну оскаржуваної судової постанови,
судовою колегією під час розгляду
даної справи не встановлено, тому
колегія суддів вважає за необхідне
постанову суду першої інстанції у
даній адміністративній справі
залишити без змін.

З урахуванням того, що доводи
апеляційної скарги спростовуються
дослідженими судом доказами та не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду, апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська на постанову
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 10 грудня 2013 р. у
справі № 202//36097/13-а (2-а/202/174/2013) - залишити
без задоволення.

Постанову Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 10 грудня
2013 р. у справі № 202//36097/13-а (2-а/202/174/2013) -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко