Справа № 2а-0770/534/12
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2014 р. м. Київ
К/800/55191/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого -Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області

на ухвалу Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21.06.2013 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013 року

у справі № 2а-0770/534/12

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,

встановив:

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21.06.2013 року
у справі № 2а-0770/534/12, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013 року,
у задоволенні заяви Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області Державної
податкової служби України про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким поновити
строк для пред'явлення виконавчого
листа.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від
03.12.2013 року замінено Державну податкову
інспекцію у м. Ужгороді її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у м. Ужгороді
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області.

Згідно із положеннями пункту 1 частини
першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у разі відсутності
клопотань усіх осіб, які беруть участь
у справі, про розгляд справи за їх
участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 року,
яка набрала законної сили 15.03.2012 року,
адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до державного (місцевого)
бюджету за відповідним кодом бюджетної
класифікації заборгованість у сумі 303,
12 грн. по єдиному податку.

На виконання вказаної постанови суду
від 29.02.2012 року видано 04.03.2013 року
виконавчий лист №2а-0770/534/12 із строком
пред'явлення до виконання до 15.03.2013
року.

11.06.2013 року позивачем подано заяву про
поновлення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа у справі №
2а-0770/534/14, мотивовану тим, даний
виконавчий лист ним отримано 09.04.2013
року.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили із того, що заявником не
надано пояснення щодо неможливості
отримання виконавчого листа його
представником своєчасно та доказів на
їх підтвердження, та дійшли висновку
щодо відсутності причин поважності
пропуску строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів такі висновки вважає
передчасними, оскільки вони зроблені
без повного та всебічного з'ясування
обставин справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
враховуючи наступне.

В силу частини першої статті 258 Кодексу
адміністративного судочинства України
за кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист.

Статтею 22 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання протягом року,
якщо інше не передбачено законом.
Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для виконання
судових рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Пунктом 4 розділу 2 «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
від 04 листопада 2010 року № 2677-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
виконавче провадження» та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)»» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
виконавчі документи, видані до
набрання чинності цим Законом,
пред'являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі.

Відповідно до частини першої статті 261
Кодексу адміністративного судочинства
України стягувачам, які пропустили
строк для пред'явлення виконавчого
листа до виконання з причин, визнаних
судом поважними, пропущений строк може
бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, до
заяви про поновлення строку скаржником
додавалась копія заяви від 07.03.2012 року
про видачу виконавчого листа, яка
отримана судом першої інстанції 19.03.2012
року, тобто після набрання постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29.02.2012 року
законної сили. Однак виконавчий лист за
даною заявою судом не виданий.

Даний факт судами попередніх інстанцій
залишено поза увагою.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано,
що виконавчий лист №2а-0770/534/12 від 04.03.2013
року стягувачем отримано лише 09.04.2013
року за заявою від 06.02.2013 року.

Враховуючи те, що строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання
закінчився до дати його отримання -
09.04.2013 року, та беручи до уваги ту
обставину, що судом першої інстанції за
заявою від 19.03.2012 року він не видавався,
а був виданий лише за заявою від 06.02.2013
року, є підстави вважати, що причини
пропущення строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання можуть
бути поважними.

Проте, для того, щоб дійти однозначного
висновку у вирішенні даного питання,
судам слід було вичерпно дослідити усе
коло обставин щодо причини його
пропущення.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з частини
другої статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не може досліджувати докази,
встановлювати або визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За таких обставин, судами першої та
апеляційної інстанцій не вжито
належним чином передбачених законом
заходів, необхідних для з'ясування всіх
обставин у справі та не вирішено
питання про поновлення строку
відповідно до законодавства.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає, що на підставі частини
другої ст. 227 Кодексу адміністративного
судочинства України судові рішення у
справі підлягають скасуванню, як такі,
що прийняті з порушенням норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 227, 230 КАС
України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області задовольнити частково.

Ухвалу Закарпатського окружного
адміністративного суду від 21.06.2013 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2013 року
у справі № 2а-0770/534/12 скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та не може бути оскаржена.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук