Справа № 2а-6118/12/2670
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року м. Київ
К/800/16559/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Розваляєвої Т.С.
Цуркана М.І. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Київської регіональної
митниці на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 вересня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року у справі №
2а-6118/12/2670 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Аскоп-Україна" до Київської
регіональної митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про
скасування рішення, картки відмови та
стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аскоп-Україна"
звернулось в суд з позовом до Київської
регіональної митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про
скасування рішення від 29.11.2011 року
№100000006/2011/315047/2, картки відмови від
29.11.2011 року №100190000/1/03572 та стягнення
коштів у сумі 103075,62 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно, на підставі
необґрунтованого висновку щодо
заниження позивачем митної вартості
товарів, що ввозилися на територію
України, прийнято рішення про
визначення іншої, відмінної від
заявленої декларантом, митної вартості
товарів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 вересня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року, позовні вимоги задоволено:
скасовано рішення про визначення
митної вартості товарів від 29.11.2011 року
№100000006/2011/315047/2 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 29.11.2011 року
№100190000/1/03572; повернуто товариству з
обмеженою відповідальністю
"Аскоп-Україна" надміру сплачені суми
податку на додану вартість у розмірі
103075,62 грн. з відповідного рахунку
Київської регіональної митниці через
Головне управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Київська
регіональна митниця звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, між Компанією
"Айс Сіфуд АС" (Норвегія) (Продавець) і
товариством з обмеженою
відповідальністю "Аскоп-Україна"
(Покупець) укладено контракт №02/11-2010
від 02.11.2010 року, згідно з яким Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
зобов'язується купити окремими
партіями заморожену або охолоджену
рибу виробництва Норвегія згідно
Інвойсів, які є невід'ємними частинами
цього Контракту, та сплатити їх
вартість згідно умов цього Контракту.
Найменування, кількість, ціна, загальна
вартість та дату поставки кожної
окремої партії товару визначаються в
Інвойсі. Загальна вартість товару за
контрактом становить 1 млн. дол. США.
Умови оплати кожної окремої партії
товару - 100% передплати до моменту
відвантаження, якщо інше не визначено в
Доповненнях до Контракту, що є
невід'ємною частиною Контракту.

Відповідно до інвойсу №10358 від 24.11.2011
року до вказаного контракту позивачем
придбано партію товару, зазначеного
найменування, кількості, ціни за
одиницю і вартості. Загальна вартість
партії 72070,81 дол. США.

Платіжним дорученням в іноземній
валюті від 13.12.2011 року №16500962 позивач
перерахував Продавцю 72070,81 дол. США
згідно інвойсу №10358 від 24.11.2011 року.

Даний товар і відповідні
товаросупровідні документи подано до
митного оформлення згідно ВМД
№100190000/2011/135480 від 29.11.2011 року. Згідно
Декларації митної вартості (ДМВ-1) від
29.11.2011 року митна вартість товару
заявлена позивачем до митного
оформлення відповідно до статті 266
Митного кодексу України за першим
методом (за ціною договору) і склала -
605824,15 грн. (75825,64 дол. США) з урахуванням
витрат на доставку 30000 грн., які також
були підтверджені договором з ANGELA Kolodziej
Artur від 08.07.2011 року №08/07 на перевезення
вантажів, заявкою від 27.11.2011 року
№254/11/11, довідкою ANGELA Kolodziej Artur від 21.11.2012
року №50/11.

Київською регіональною митницею
додатково витребувано від позивача
(декларанта) пакувальний лист, про що
зроблено відповідний запис у графі 2
Декларації митної вартості від 29.11.2011
року та ознайомлено під підпис
представника декларанта, який в цей же
день подав до митного оформлення
запитуваний пакувальний лист, про що,
також, здійснено відповідний запис в
ДМВ-1 від 29.11.2011 року.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що Київською регіональною
митницею самостійно визначено митну
вартість товарів за шостим (резервним)
методом, яка склала 140330,96 дол. США (1121202,27
грн.) з розрахунку 8,47 дол. США за одиницю
товару, про що прийнято рішення від
29.11.2011 року №100000006/2011/315047/2 про
визначення митної вар тості товару.

В графі 33 вказаного рішення зазначено,
що його прийнято з підстав неподання
позивачем (декларантом) додаткових
документів та наявності у митниці
сумнівів щодо достовірності
відомостей, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості, та неможливістю визначення
митної вартості за 2-5 методами.

Київською регіональною митницею
винесено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 29.11.2011 року №100190000/1/03572, оскільки
прийнято рішення про визначення митної
вартості товару, яким скориговано
митну вартість товару, що потребує
внесення змін до відповідних граф ВМД.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що виходячи з визначеної
відповідачем митної вартості товару
позивач подав до митного оформлення
нову ВМД №100190000/2011/135556 від 30.11.2011 року,
згідно з якою проведено митне
оформлення товару і сплачено ПДВ на
103075,62 грн. більше (224240,45 грн. - 121164,83 грн.).

Задовольняючи позовні вимог суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивачем подано
відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
а тому відповідачем протиправно
скориговану митну вартість товару, у
зв'яжу з чим підлягають поверненню
надміру сплачені суми ПДВ.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково погоджується з висновками
судів першої та апеляційної інстанцій,
виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 339 від 09 квітня 2008 року, контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
операцій їх митного контролю і митного
оформлення здійснюється митним
органом відповідно до статті 41 Митного
кодексу України у тому числі шляхом
проведення перевірки документів,
поданих для підтвердження заявленої
митної вартості товарів, і відомостей,
що необхідні для здійснення митного
контролю, а також порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Згідно з пунктами 11, 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від № 1766 від 20 грудня 2006 року, для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що митний орган
має виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. При цьому, такий контроль в
силу положень пункту 2 Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 339 від 09 квітня 2008
року, може здійснюватися в тому числі
шляхом порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з рівнем
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, тобто з
використанням бази даних Єдиної
автоматизованої системи Державної
митної служби України, яка містить
відповідну інформацію.

В той же час, розбіжність між рівнем
заявленої декларантом митної вартості
товару та рівнем митної вартості
ідентичних або подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, не є
достатньою для висновку про
недостовірність даних щодо митної
вартості товарів, заявленої
декларантом, а відтак законом
передбачено порядок проведення
консультацій щодо визначення митної
вартості товару.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Відповідно до статті 267 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), використовується в разі,
якщо: немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) стосовно продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті; 4) покупець і продавець не є
пов'язаними між собою особами або хоч і
є пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Статтею 266 Митного кодексу України
встановлено, що якщо митна вартість не
може бути визначена за методом 1 згідно
з положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог
статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У відповідності до статті 273 Митного
кодексу України резервний метод оцінки
товарів, що імпортуються,
застосовується у випадках, коли митна
вартість не може бути визначена за
допомогою інших методів митної оцінки
товарів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем представлено
відповідачу для митного оформлення
імпортованого на підставі контракту
№02/11-2010 від 02.11.2010 року товару
документи, що передбачені пунктом 7
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від № 1766 від 20 грудня
2006 року. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які чітко
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця - 72070,81 дол. США та транспортні
витрати в сумі 30000 грн., тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору.

Крім того, відповідач під час розгляду
справи визнав факт надання позивачем
повного пакету обов'язкових і
додаткових документів, передбачених
пунктами Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від № 1766 від 20 грудня
2006 року.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для скасування рішення від
29.11.2011 року №100000006/2011/315047/2 та картки
відмови від 29.11.2011 року №100190000/1/03572.

Відносно повернення надміру сплаченої
суми податку на додану вартість у
розмірі 103075,62 грн. колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 липня 2007
року №618, для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/а надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби, Державного казначейства
України від 20.07.2007 року №611/147,
відповідний орган Державного
казначейства України на підставі
отриманого Висновку митного органу про
повернення готує платіжні документи на
перерахування коштів з рахунку з
обліку доходів державного бюджету на
рахунок, зазначений у Висновку про
повернення, та протягом п'яти робочих
днів від дати отримання Висновку про
повернення здійснює повернення коштів
з бюджету.

Виходячи з наведеного, нормативними
актами встановлений порядок
повернення надмірно сплачених митних
платежів, а відтак позов позивача в цій
частині є передчасним.

За правилами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці задовольнити
частково.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 вересня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року в частині
задоволення позову товариства з
обмеженою відповідальністю
"Аскоп-Україна" до Київської
регіональної митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про
повернення товариству з обмеженою
відповідальністю "Аскоп-Україна"
надміру сплаченої суми податку на
додану вартість у розмірі 103075,62 грн. з
відповідного рахунку Київської
регіональної митниці через Головне
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві і прийняти в
цій частині нове судове рішення - про
відмову у позові.

У решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 вересня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: