Справа № 623/2031/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р. Справа № 623/2031/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 02.06.2014р. по справі №
623/2031/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Харківській області

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2010 року позивач - ОСОБА_1, звернувся
до Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України
в Харківській області, в якому просив
суд:

- визнати протиправними дії та
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування в повному обсязі
законодавчо встановлених розмірів
державної пенсії, що настала по причині
захворювання, пов'язаного з наслідками
Чорнобильської катастрофи по ІІ групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 54, 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 11 ЗУ
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", та відмови у
розрахунку і виплаті з 01.10.2009 року у
розмірі законодавчо встановленої
кратної мінімальної пенсії за віком у
розрахунку на час виплати;

- зобов'язати відповідача здійснити
призначення та виплату державної
пенсії, що настала внаслідок
захворювання внаслідок Чорнобильської
катастрофи по ІІ групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 11 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", з 01.10.2009 року у розмірі
законодавчо встановленої кратної
мінімальної пенсії за віком з
розрахунку на час виплати;

- стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області кошти за 2009 рік у розмірі 9870,54
грн.;

- стягнути з відповідача кошти за 2010 рік
у розмірі 9054 грн.

- стягнути з відповідача моральну шкоду
у сумі 500 грн.

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 02.06.2014
року у задоволенні адміністративного
позову - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу в якій позивач
просить постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 02.06.2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини,
викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
у встановленому законом порядку, від
позивача до суду повернувся конверт за
закінченням терміну зберігання,
відповідач причини неявки до суду не
повідомив.

Відповідно до частини одинадцятої
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України розписку про
одержання повістки (повістку у разі
неможливості вручити її адресату чи
відмови адресата її одержати) належить
негайно повернути до
адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

З огляду на те, що поштове відправлення
разом з судовою повісткою не вручено
позивачу з незалежних від суду причин
та повернуто до суду за закінченням
терміну зберігання, колегія суддів
вважає, що повістка, якою ОСОБА_1
викликався до суду та яка повернулась
до суду, вручена позивачу належним
чином.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню, з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з правомірності дій
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області щодо
відмови позивачу у здійсненні
перерахунку основної та додаткової
пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що
позивач - ОСОБА_1, перебуває на обліку в
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Харківській області з 01.10.2009
року та отримує пенсію по інвалідності
ІІ групи, призначену від Міністерства
внутрішніх справ України відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", у розмірі 60 % грошового
забезпечення та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Позивач є інвалідом ІІ групи та
віднесений до 1 категорії постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
про що свідчить посвідчення, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1 від 27.12.2000 року та довідкою
МСЕК серії ХАР-08 № 021761 від 07.10.2009 року (
а.с. 10, 11).

28.10.2009 року ОСОБА_1 звернувся до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області із
заявою, в якій просив здійснити йому
перерахунок щомісячної державної
пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по другій
групі інвалідності в розмірі 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії інваліду 2 групи,
захворювання якого пов'язано з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком (а.с. 10).

На звернення позивача про перерахунок
пенсії відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Харківській області листом від 09.11.2009
року надано відповідь та повідомлено
заявника, що основна та додаткова
пенсії обчислені у відповідності з
чинним пенсійним законодавством.
Зазначено, що розмір пенсії
визначається за тим законом, згідно з
яким вона призначена. Законом України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", за яким позивач
отримує пенсію, обчислення пенсії по
інвалідності, виходячи із мінімальної
пенсії за віком, не передбачено.
Одночасно повідомлено, що особам із
числа ліквідаторів аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, державні пенсії
можуть призначатись у відповідності із
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за наявності умов, що
визначають право на відповідне
пенсійне забезпечення. Стосовно
можливості та доцільності призначення
цієї пенсії, необхідно звертатись до
районного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області за
місцем проживання (а.с. 9).

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у здійсненні перерахунку
основної та додаткової пенсії, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
дій та/або рішень прийнятих суб'єктом
владних повноважень з огляду на чіткі
критерії, які зазначені у частині 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи визначений Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991р. передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, З, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ч.4 статті 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка діяла
до прийняття Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік" №
107-УІ від 28.12.2007, тобто до 01.01.2008 року, в
усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.4 статті 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка діяла
до прийняття Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік" №
107-УІ від 28.12.2007, тобто до 01.01.2008 року, в
усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком.

Проте, як було встановлено, позивач є
інвалідом II групи, причина набуття
інвалідності пов'язана з виконанням
військової служби по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, та отримує
державну пенсію згідно Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких осіб".

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб", військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію згідно з цим
законом і членам їх сімей, котрі
одночасно мають право на різні пенсії,
призначається одна пенсія на їх вибір.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 59 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-ХП, пенсії
військовослужбовцям призначаються з
їх грошового забезпечення згідно з цим
Законом та іншими законодавчими
актами. Додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається
відповідно до ст. 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по
інвалідності, а членам їх сімей у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за їх бажанням можуть призначатись, на
умовах і в порядку, визначених
законодавством України для осіб, які
стали інвалідами внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при виконанні обов'язків
військової служби (службових
обов'язків) або відповідно до ст. 54
цього Закону.

Таким чином, вищевказаними нормами
законів встановлюється право вибору
особи, яка має право на державну пенсію
відповідно до різних законів, одного
виду пенсійного забезпечення та
отримання пенсії на підставі одного із
законів. Тобто, особа має право
отримувати лише один вид державної
пенсії на свій вибір.

Відповідно до ст. 4 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" затвердженого постановок
правління Пенсійного фонду України від
30 січня 2007 року n 3-1 та зареєстрованого ї
Міністерстві юстиції України N 135/13402 15.11
2007 року, заява про переведення з одного
виду пенсії на інший, про перерахунок
пенсії подається до органу, що
призначає пенсію заявником за місцем
проживання, а при необхідності - його
законним представником за місцем його
проживання.

Відповідно до положення про головні у
правління Пенсійного фонду України а в
АРК областях, містах Києві та
Севастополі до компетенції головного
управління не входить призначення
державної пенсії згідно Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
це і компетенцією районних управлінь.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Харківській області у
відповідності до п.п.5 п.2.2 Положення про
Головні управління Пенсійного фонду
України здійснює призначення
(перерахунок) пенсій
військовослужбовцям, особам рядового
начальницького складу та іншим особам
(крім військовослужбовців строкової
служби та членів їх сімей), які мають
право на пенсію згідно із Законом
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб".

Згідно п.п. 7 п. 22 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року за № 8-2, зареєстрованого в
Міністерстві Юстиції України 21 травня
2002 року за № 442/6730, управління
відповідно до покладених на нього
завдань призначає (здійснює
перерахунок) і виплачує пенсії,
допомогу на поховання та інші
соціальні виплати відповідно до
чинного законодавства. З заявою про
переведення на пенсію, передбачену
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивач до районного
управління Пенсійного фонду України за
місцем свого проживання не звертався.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
безпідставними, враховуючи, що
отримання двох видів державної пенсії
однією особою не передбачено чинним
законодавством.

Відносно позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, у
відповідності до ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", колегія
суддів зазначає наступне.

Встановлено, що позивач віднесений до 1
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2 групи - в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 53 вказаного Закону
передбачено, що виплата додаткової
пенсії здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Відповідно до п.28 розділу 11 ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" статтю 54 ЗУ "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладено у такій редакції:
у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими - для учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
1986 році: по ІІ групі інвалідності 200%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; статтю 50 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" викладено в
новій редакції - особам, віднесеним до 1
категорії, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам ІІ групи
- 20% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати додаткової пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України",
якими внесено зміни до ст. ст. 50, 54 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, тобто є неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Законами України "Про Державний бюджет
України на 2009 рік", "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" та "Про
Державний бюджет України на 2010 рік" дію
статті 50 ЗУ "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
не було зупинено.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 врегульовано деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян, зокрема громадян,
які отримують пенсії, відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Так, ст. 4 зазначеної постанови
передбачена щомісячна додаткова
пенсія інвалідам IІ групи у розмірі - 20%
від розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, під
час вирішення цього спору застосуванню
підлягають норми Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
Постанови КМУ № 530 від 28.05. 2008 року.

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
є мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вираховується, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, тобто у 2008 році - статтею 58
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України".

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування розміру мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Разом з цим необхідно враховувати
положення частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ, відповідно до якої у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

При цьому слід зазначити, що з 01.10.2011р.
набрала чинності нова редакція ч.3 ст. 67
Закону "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до якої, максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, з 01.10.2011р. частиною 3 статті
67 "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
передбачено обов'язку органів
Пенсійного фонду України здійснювати
перерахунок державної та додаткової
пенсій з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
відповідно до якої перерахунок
призначеної пенсії, крім випадків,
передбачених частиною першою статті 35,
частиною другою статті 38, частиною
третьою статті 42 і частиною п'ятою
статті 48 цього Закону, провадиться в
такі строки: зокрема, у разі виникнення
права на підвищення пенсії - з першого
числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Позивач звернувся з відповідною заявою
про перерахунок пенсії 28.10.2009 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на отримання додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком, у
відповідності до ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", починаючи
з 01.11.2009 року, а тому відмова
відповідача у здійсненні такого
перерахунку є неправомірною.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Зазначеним Законом Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене, до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статті 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а з 23.07.2011р.
розмір додаткової пенсії, за шкоду,
заподіяну здоров'ю, визначається
постановою Кабінету Міністрів України
№ 745 від 23.07.2011 р.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
визнано такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, статті 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Тобто, визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян на 2013 рік делеговано Кабінету
Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011,
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог Закону
Постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 року "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" та № 1210 від 23.11.2011
року "Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
були визначені мінімальні розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, розмір державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, з 23.07.2011 року по 31 грудня 2013
року було визначено відповідно до
вказаних постанов Кабінету Міністрів
України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України,
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" діяли
протягом бюджетного року до 31.12.2013 року.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не передбачено
обмежень щодо застосування ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
повноваження визначати розмір
державної та додаткової пенсії,
передбаченої вищезазначеними
положеннями, Кабінету Міністрів
України не делеговано, а тому з 01.01.2014
року застосуванню підлягають норми
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не постанови Кабінету Міністрів
України № 1210 від 23.11.2011 року "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що починаючи з 01.01.2014 року
виплата додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, повинна
здійснюватись відповідно до вимог ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню шляхом
визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови у здійсненні
перерахунку додаткової пенсії та
пенсії у відповідності та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", та
провести відповідні виплати з
урахуванням фактично виплачених сум
починаючи з 01.11.2009 року по 22.07.2011 року та
з 01.01.2014 року.

Відносно позовних вимог щодо стягнення
з Головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області
кошти за 2009 рік у розмірі 9870,54 грн. та 9054
грн. за 2010 рік, колегія суддів зазначає,
що оскільки такі суми пенсії ОСОБА_1 не
були нараховані, а суд не може
перебирати на себе функцію здійснення
перерахунку та нарахування коштів
замість органу, якому надані такі
повноваження та на який покладено
відповідний обов'язок, зазначені
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області
моральної шкоди у розмірі 500 грн.,
оскільки позивачем не надано
відповідних доказів в обґрунтування
своїх вимог.

Колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України
адміністративним судам підсудні
тільки вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин.
Крім того, такі вимоги розглядаються
адміністративним судом, якщо вони
заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий
спір.

Відповідно до стаття 23 Цивільного
кодексу України, моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4
встановлено, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" - відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювання. Наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювання та вини
останнього в її заподіянні. Суд зокрема
повинен з'ясувати, чим підтверджено
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінив заподіяну шкоду та з чого він
при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Статтею 56 Конституції України
гарантовано право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Позивачем не доведено суду факту
спричинення йому діями відповідача
моральної шкоди, наявність такої
моральної шкоди, її розміру та
причинного зв'язку між діями
відповідача та моральною шкодою.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку щодо відмови в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди в сумі 500 грн.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 02.06.2014 року по справі №
623/2031/13-а не відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки прийнята судом
першої інстанції при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції через порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. п. 1, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 02.06.2014р. по
справі № 623/2031/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Харківській області про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області щодо відмови
ОСОБА_1 у перерахунку додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ст.
50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області здійснити перерахунок
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю ОСОБА_1 по 2 групі
інвалідності в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи із мінімального розміру
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", та провести відповідні
виплати з урахуванням фактично
виплачених сум починаючи з 01.11.2009 року
по 22.07.2011 року та з 01.01.2014 року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.