Справа № 2а-8231/09/1670
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

30 липня 2014 року
м. Київ В/800/3510/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Юрченко В.П. - головуючого,

Веденяпіна О.А., Моторного О.А.,
Островича С.Е., Рибченка А.О.,

розглянувши заяву Кременчуцької
об'єднаної держаної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 26 травня 2014 року

у справі № 2-а-8231/09/1670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_6

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 травня 2014 року у справі
№2-а-8231/09/1670 касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної держаної
податкової інспекції Полтавської
області залишено без задоволення, а
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.09.2009 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2010
залишено без змін.

Кременчуцька об'єднана держана
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області звернулась із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 26 травня 2014 року.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: п.1 ч.1 ст.3, п.1 ч.1 ст. 17 Закону
України від 06.07.1995 року № 265/95 «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 8
вересня 2011 року (К-30059/11, 3/23А).

Розглянувши заяву про перегляд ухвали
суду касаційної інстанції та додані до
неї матеріали, Вищий адміністративний
суд України не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, враховуючи
таке.

Згідно із статтею 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

У судових рішеннях, на які посилається
заявник, відсутнє різне
правозастосування в подібних
правовідносинах, яке відповідно до
статті 237 КАС України може бути
підставою для перегляду судових рішень
в адміністративній справі Верховним
Судом України.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи (пункт 4
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року №2 "Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України").

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 8
вересня 2011 року (К-30059/11, 3/23А), оскільки
зазначене судове рішення не
підтверджує доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать про різні
обставини справ при здійсненні
господарських операцій, за наслідками
оцінки яких суд касаційної інстанції
дійшов різних правових висновків.

Оскільки чинне законодавство
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень та допуску
адміністративної справи для перегляду
Верховним Судом України визначає різне
застосування судом (судами) касаційної
інстанції норм матеріального права в
подібних правовідносинах, колегія
суддів дійшла висновку про відмову в
допуску даної справи до провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Відмовити в допуску до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 26
травня 2014 року за заявою Кременчуцької
об'єднаної держаної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області у
справі № 2-а-8231/09/1670 за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_6 до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Головуючий суддя (підпис) Юрченко В.П.
Судді: (підпис) Веденяпін О.А. (підпис)
Моторний О.А. (підпис) Острович С.Е.
(підпис) Рибченко А.О.