Справа № К/9991/52398/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/52398/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Лубенське
шляхово-будівельне управління №9» до
управління Пенсійного фонду України в
м. Лубнах Полтавської області, третя
особа - публічне акціонерне товариство
«Банк Національний кредит» про
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Лубенське
шляхово-будівельне управління № 9» на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня
2010 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що управління Пенсійного
фонду України в м. Лубнах Полтавської
області рішенням № 593 від 29 жовтня 2009
року зобов`язало позивача сплатити
фінансові санкції (штраф) у розмірі
69364,84 грн та пеню в розмірі 360159,54 грн за
несвоєчасну сплату страхових внесків
на загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування за вересень 2008
року. Посилаючись на підпункт 16.5.1
статті 16 Закону України «Про порядок
погашення зобов`язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» вказує на те, що
страхові внески були не перераховані з
вини публічного акціонерного
товариства «Банк Національний кредит»,
в якому позивач обслуговується. Просив
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Лубнах
Полтавської області про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату або несвоєчасну сплату
страхувальниками страхових внесків
від 29 жовтня 2009 року № 593.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2010 року позов ТОВ «Лубенське
шляхово-будівельне управління №9»
задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня
2010 року апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Лубнах Полтавської області
задоволено. Постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 11
березня 2010 року скасовано. В
задоволенні позову ТОВ «Лубенське
шляхово-будівельне управління №9»
відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку ТОВ
«Лубенське шляхово-будівельне
управління №9», судом апеляційної
інстанції неповне з'ясування обставин,
які мають значення у справі, та
порушення норм чинного матеріального
та процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи касаційної скарги та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлені наступні обставини.

ТОВ «Лубенське шляхово-будівельне
управління №9» взято на облік як
платника страхових внесків в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Лубнах Полтавської області

16 жовтня 2008 року позивач подав до
управління Пенсійного фонду України в
м. Лубнах Полтавської області
розрахунок суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за
вересень 2008 року, за яким позивач
зобов'язувався сплатити до 20 жовтня 2008
року страхові внески на загальну суму
124820,98 грн.

З метою перерахування суми страхових
внесків позивачем подано до філії АКБ
«Національний кредит» в м.Лубнах через
систему «Клієнт-Банк» платіжні
доручення № 963, №964 від 17
жовтня 2008 року, № 968, 969 від 23 жовтня 2008
року, № 977, №978 від 28 жовтня 2008 року на
загальну суму 138922,34 грн.

Філією АКБ «Національний кредит» в
м.Лубнах виконано доручення по
зазначених платіжних документах та
списано кошти з розрахункового рахунка
ТОВ «Лубенське шляхово-будівельне
управління №9», що підтверджується
копією банківської виписки з особового
рахунку позивача.

29 жовтня 2008 року позивачем отримано
електронне повідомлення про
повернення розрахунковою палатою АКБ
«Національний кредит» сум страхових
внесків, списаних з його поточного
рахунку відповідно до платіжних
доручень № 963, №964 від 17 жовтня 2008 року,
№ 968, 969 від 23 жовтня 2008 року, № 977, №978
від 28 жовтня 2008 року на загальну суму
138922,34 грн.

Позивачем повторно були подані
платіжні доручення №979, №980, №982, №983,
№990, №991 від 30 жовтня 2008 року на
загальну суму 138922,34 грн.

Відповідно до листа філії АКБ
«Національний кредит» в м. Лубнах
Полтавської області від 20 листопада 2008
року № 05/0534 зазначені кошти своєчасно
не направлені відповідачу у зв'язку з
відсутністю коштів на
кореспондентському рахунку банку, а
обліковувались на позабансовому
рахунку № 9804.

29 жовтня 2009 року управлінням
Пенсійного фонду України в м. Лубнах
Полтавської області винесено рішення
№ 593 про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату або несвоєчасну сплату
страхувальниками страхових внесків, в
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду, яким до позивача
застосовано штрафні санкції у розмірі
69364,84 грн та нараховано пеню у розмірі
36159,54 грн за період з 30 жовтня 2008 року
по 3 серпня 2009 року.

Відносини з нарахування та сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, штрафних санкцій за їх
несплату врегульовані Законом України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV.

Відповідно до частини четвертої статті
20 Закону № 1058-IV (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин)
сплата страхових внесків здійснюється
виключно в грошовій формі шляхом
внесення відповідних сум страхових
внесків до солідарної системи на
банківські рахунки виконавчих органів
Пенсійного фонду.

Частиною дев`ятою статті 20 Закону №
1058-IV передбачено, що у разі
перерахування сум страхових внесків у
безготівковій формі з банківського
рахунку страхувальника на банківський
рахунок органу Пенсійного фонду або у
випадках, передбачених цим Законом, на
рахунок Накопичувального фонду - день
списання установою банку, установою
Державного казначейства України суми
платежу з банківського (спеціального
реєстраційного) рахунку
страхувальника незалежно від часу її
зарахування на банківський рахунок
органу Пенсійного фонду.

Статтею 106 Закону № 1058-IV передбачено
відповідальність страхувальників,
банків організацій, що здійснюють
виплату і доставку пенсій, та їх
посадових осіб.

Частиною другою цієї статті Закону №
1058-IV встановлено, що суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій. Тобто застосування
пені та фінансових санкцій може мати
місце лише у випадку своєчасного не
нарахування та/або несплати
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, сум страхових
внесків.

Як встановлено судом першої інстанції,
суми страхових внесків позивачем, як
страхувальником, були нараховані та
сплачені відповідними платіжними
дорученнями через установу банку у
передбачені чинним законодавством
строки. Проте у зв'язку з недостатністю
коштів на кореспондентському рахунку
банку не були перераховані на
банківські рахунки органів Пенсійного
фонду

Згідно з частиною десятою статті 106
Закону № 1058-IV виконавчі органи
Пенсійного фонду застосовують до
банків такі фінансові санкції:

1) за несвоєчасне перерахування або
несвоєчасне зарахування на банківські
рахунки органів Пенсійного фонду та
Накопичувального фонду сум страхових
внесків, фінансових санкцій,
зазначених у частині дев'ятій цієї
статті, сум інвестиційного доходу,
одержаного від інвестування коштів
Накопичувального фонду, за несвоєчасне
перерахування за платіжними
документами виконавчих органів
Пенсійного фонду та несвоєчасне
зарахування на банківські рахунки сум
коштів Пенсійного фонду та
Накопичувального фонду, які
використовуються на цілі, передбачені
цим Законом, нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум,
розрахована за кожний день
прострочення їх перерахування
(зарахування) та накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
зарахованих (неперерахованих) сум;

2) за порушення вимог, передбачених
частиною дванадцятою статті 20 цього
Закону, накладається штраф у розмірі
суми страхових внесків, яка підлягає
сплаті страхувальником.

Таким чином, за несвоєчасне
перерахування або несвоєчасне
зарахування на банківські рахунки
органів Пенсійного фонду сум страхових
внесків на підставі платіжних доручень
страхувальників для оплати сум
страхових внесків, відповідальність у
вигляді пені та штрафних санкцій
несуть банківські установи.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позову,
оскільки платник страхових внесків
добросовісно до граничного строку
сплати страхових внесків подав до
банку платіжні доручення на їх сплату,
а грошові кошти не були перераховані до
Пенсійного фонду за обставин, що від
платника не залежали.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч. 2, 210, 220,
221, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Лубенське
шляхово-будівельне управління №9»
задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня
2010 року скасувати, залишивши в
силі постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.