Справа № 552/2398/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р. Справа № 552/2398/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві на
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 21.05.2014р. по справі №
552/2398/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити розрахунок та
виплату пенсії з урахуванням
відомостей про нараховану та виплачену
індексацію заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулась до Київського районного
суду м. Полтави з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
(далі по тексту - відповідач, УПФУ
Київського району в м. Полтаві), в якому
просить суд:

- визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві щодо відмови
включити суму індексації заробітної
плати до заробітку для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу";

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві здійснити розрахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням
відомостей про нараховану та виплачену
їй індексацію заробітної плати
починаючи з 16.08.2011р., з урахуванням
раніше сплачених сум.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 21.05.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві про
визнання неправомірними дій щодо
відмови включити суми індексації
заробітної плати та зобов'язання
провести перерахунок пенсії
задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві здійснити розрахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням
відомостей про нараховану та виплачену
їй індексацію заробітної плати,
починаючи з 24 листопада 2013 року з
урахуванням раніше сплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції постанову
Київського районного суду м. Полтави
від 21.05.2014 року скасувати та прийняти
нову ухвалу, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги ОСОБА_1, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної постанови
приписів ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві, не
погодившись з рішенням суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та постановити нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
посилається на неповне засування судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови обставин
справи, що призвело до ухвалення
необґрунтованого рішення.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційних скарг рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що пенсія
ОСОБА_1 за період з 24 листопада 2013 року
повинна обчислюватись із заробітної
плати, яку вона фактично отримувала на
день звільнення, в тому числі і з
урахуванням індексації грошових
доходів громадян, на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а відповідач неправомірно
відмовив у проведенні перерахунку
пенсії з урахуванням індексації
грошових доходів громадян, на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
пенсій з урахуванням відомостей про
нараховану та виплачену індексацію
заробітної плати, починаючи з 24
листопада 2013 року з урахуванням раніше
сплачених сум.

Колегія суддів частково погоджується з
даним висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом 24.04.2014 року із
вимогами щодо захисту її порушених
прав, що мали місце 16.08.2011 року.

Колегія суддів зауважує, що порушене
право позивача на отримання пенсії
підлягає захисту в межах
шестимісячного строку. При цьому,
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом, шестимісячний строк на
звернення до суду з позовом та період,
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 24.10.2013 року.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс та інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду з захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

При цьому, колегія суддів зауважує, що,
як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача відбувалося
періодично - кожного місяця при
отриманні ним суми пенсії, починаючи з
16.08.2011 року, а тому кожного разу при
отриманні пенсії в неналежному розмірі
позивач мав змогу звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем до суду першої
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом щодо зобов`язання здійснити
розрахунок та виплату пенсій з
урахуванням відомостей про нараховану
та виплачену індексацію заробітної
плати за період з 16.08.2011 року по 23.10.2013
року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав за період з 16.08.2011 року по
23.10.2013 року.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права постанова суду першої інстанції
не може бути визнана законною, а тому
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
за період з 16.08.2011 року по 23.10.2013 року
згідно приписів ст. 100 КАС України -
залишенню без розгляду.

Відносно позовних вимог про визнання
протиправними дій, зобов`язання
здійснити розрахунок та виплату пенсій
з урахуванням відомостей про
нараховану та виплачену індексацію
заробітної плати за період з 24.10.2013
року, з урахуванням раніше сплачених
сум, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 працювала в
Полтавському територіальному
управлінні Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку та з 16
серпня 2011 року їй призначена пенсія
відповідно до Закону України "Про
державну службу" (а.с.16).

При обчисленні пенсії, як державного
службовця, ОСОБА_1 враховано страховий
стаж 39 років 05 місяців 17 днів. Стаж
державної служби на момент призначення
пенсії склав 13 років 08 місяців 15 днів.
Середньомісячний заробіток для
обчислення пенсії, врахований
Пенсійним фондом для нарахування
пенсії склав 3 641 грн. 70 коп., визначений
на підставі наданих Полтавським
територіальним управлінням Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку документів: довідки про складові
заробітної плати від 15.08.2011 року
№01-133/-ЗП/18 станом на 01.08.2011 року,
заробітна плата визначена з
урахуванням посадового окладу (1470 грн.),
надбавки за ранг (9 ранг - 90 грн.),
надбавки за вислугу років (20% - 312 грн.)
всього 1 872 грн. (а.с.10); довідки про
складові заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи (з 01.08.2009 року
по 31.07.2011 року) від 15.08.2011 року №01-133- ЗП/19
(а.с.11-12), згідно якої до заробітної
плати включено надбавку за високі
досягнення у праці або виконання
особливо важливої роботи (20 856 грн. 22
коп.), премії (21 616 грн. 60 коп.). Інші
виплати, зазначені в довідці, а саме:
індексація заробітної плати (7541 грн. 40
коп.) до складових заробітної плати для
обчислення пенсії не врахована.

Управління Пенсійного фонду України
Київського району в місті Полтаві в
своєму листі від 15.04.2014 року №62/М-02
(а.с.5-6) ОСОБА_1 вказало, що її пенсія
нарахована та виплачується у
відповідності до вимог чинного
пенсійного законодавства, провести
перерахунок пенсії з урахуванням суми
індексації заробітної плати, не
вбачається за можливе, на даний час
зміни щодо розширення переліку
складових заробітної плати державного
службовця не вносилися.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про державну службу" заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення в праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Згідно із ч. 2 ст. 37 Закону України "Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. За
кожний повний рік роботи понад 10 років
на державній службі пенсія
збільшується на 1% заробітку, але не
більше 90% заробітної плати.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що перерахунок
пенсії здійснюється, виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату
праці" передбачено, що в структуру
заробітної плати входить основна
заробітна плата, додаткова заробітна
плата та інші заохочувальні
компенсаційні виплати. До останніх
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами та положеннями,
компенсації та інші грошові та
матеріальні виплати, які передбачені
актами чинного законодавства або які
провадяться понад встановлені
зазначеними актами.

Згідно із ч. 1 ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяли на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких, згідно з цим Законом,
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що з 24.10.2013 року підстави для невиплати
позивачеві пенсії з урахуванням
відомостей про нараховану та виплачену
індексацію заробітної плати були
відсутні, а тому Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві з 24.10.2013 року мало обов'язок
здійснювати позивачеві нарахування та
виплату пенсії з урахуванням
відомостей про нараховану та виплачену
індексацію заробітної плати, з якої
були фактично нараховані та сплачені
страхові внески.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про прийняття судом
першої інстанції оскаржуваної
постанови з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
наявні підстави для її скасування.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції через
порушення ним норм процесуального
права, які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві задовольнити
частково.

Постанову Київського районного суду м.
Харкова від 21.05.2014р. по справі №
552/2398/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві про
визнання неправомірними дій щодо
відмови включити суми індексації
заробітної плати для заробітку для
призначення пенсії та зобов'язання
здійснити розрахунок та виплату пенсії
з урахуванням відомостей про
нараховану та виплачену індексацію
заробітної плати, починаючи з 24 жовтня
2013 року, з урахуванням раніше сплачених
сум - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві щодо відмови
включення сум індексації заробітної
плати до заробітку для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу".

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві здійснити розрахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням
відомостей про нараховану та виплачену
їй індексацію заробітної плати,
починаючи з 24 жовтня 2013 року з
урахуванням раніше сплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві про зобов'язання
здійснити розрахунок та виплату пенсії
з урахуванням відомостей про
нараховану та виплачену індексацію
заробітної плати за період з 16 серпня
2011 року по 23 жовтня 2013 року з
урахування раніше сплачених сум -
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
складання постанови у повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.