Справа № 712/8084/14-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/8084/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Євтушенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Ісаєнко Ю.А., Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах на постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 16 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах про визнання протиправною
відмови у проведенні перерахунку
грошового утримання судді та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах (далі - Відповідач), в якому
просив визнати протиправною відмову
відповідача у проведенні перерахунку
грошового утримання судді та
зобов'язати здійснити перерахунок
починаючи з 01.12.2013 року.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 16 червня 2014 року
вимоги адміністративного позову
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог адміністративного позову в
повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Згідно зі ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
відповідно до постанови Верховної Ради
України від 20.03.2000 р. № 1494-111 та наказу
начальника управління юстиції у
Черкаській області від 27.03.2000р. № 30-Л
ОСОБА_2 був звільнений з посади голови
та судді Придніпровського районного
суду м. Черкаси.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 02.12.2013 року визначено,
що позивач має право на перерахунок
щомісячного грошового утримання в
повному обсязі з урахуванням
передбачених законодавством доплат та
надбавок.

19.05.2014 року позивач звернувся до
відповідача та надав довідку
територіального управління ДСА в
Черкаській області від 08.05.2014 року для
проведення перерахунку пенсії в
зв'язку зі збільшенням мінімальної
заробітної плати, яка є складовою під
час визначення розміру довічного його
грошового утримання, однак отримав
відмову з тих підстав, що такий
перерахунок не передбачений діючим
законодавством.

Листом від 22.05.2014 року № 9014/07
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Черкасах ОСОБА_2 відмовлено в
перерахунку довічного грошового
утримання судді і відставці відповідно
до наданої довідки (а.с.13-14).

Приймаючи рішення про задоволення
вимог адміністративного позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
необхідність у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
повинно виходити з усіх складових
суддівської винагороди, передбаченої
ст. 129 ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів».

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 02.12.2013 року визначено,
що ОСОБА_2 має право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання в повному обсязі з
урахуванням передбачених
законодавством доплат та надбавок
(а.с.4-9).

Крім того, в зазначеній постанові
касаційна інстанція зазначає, що такий
перерахунок має здійснюватись на
постійній основі, за умови виникнення
обставин, що його зумовлюють та
сталості нормативної бази, що регулює
вищезазначені правовідносини, без
обмежень кінцевого терміну або строку
його проведення.

Проте, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, не виконано
делеговані йому повноваження та
безпідставно відмовлено позивачу в
перерахунку грошового утримання судді
у відставці.

Суд апеляційної інстанції вважає таку
відмову управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах протиправною,
виходячи з наступного.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч.1
ст. 126 Основного Закону України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту,
до якого відноситься і щомісячне
довічне грошове утримання.

Суддівська винагорода регулюється
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» та Законом України "Про
Конституційний Суд України" та не може
визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 43 Закону України
„Про статус суддів" позивачу
призначене щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 90 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» з 01 січня
2012 року введені нові ставки окладів
суддів апеляційних судів: 8 мінімальних
заробітних плат, встановлених Законом
України „Про державний бюджет України
на 2012 рік", «;Про державний бюджет
України на 2013 рік» та додатково 10
відсотків посадового окладу судді
відповідного суду як голові суду.

В силу вимог статті 43 Закону України
«Про статус суддів» (в редакції 1992 року)
встановлено, що за суддею, який
перебуває у відставці, зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканності та соціального
захисту, як і до виходу у відставку. За
суддею зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання виходячи з розміру
працюючого на відповідній посаді
судді. Відповідно до абзацу 3 пункту 1
Постанови Верхової Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» № 2863-ХІІ від 15
грудня 1992 року, яка діяла на час
призначення позивачу довічного
грошового утримання, у разі зміни
заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді.

Пунктом 11 розділу XIII "Перехідні
положення" Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
передбачено, що судді, призначені чи
обрані на посаду до набрання чинності
цим Законом, зберігають визначення
стажу роботи на посаді судді
відповідно до законодавства, що діяло
на день набрання чинності цим Законом,
статтями 43 Закону України "Про статус
суддів" та постановою Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
N 865 "Про оплату праці та щомісячне
грошове утримання суддів".

Стаття 22 Конституції України
передбачає, що при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав та
свобод.

Рішенням Конституційного Суду України
від 1 грудня 2004 року у справі № 1-1/2004 за
конституційним поданням Верховного
Суду України про офіційне тлумачення
положень частин першої, другої статті
126 Конституції України та частини
другої статті 13 Закону України "Про
статус суддів" (справа про незалежність
суддів як складову їхнього статусу)
визначено: «Додаткові гарантії
незалежності і недоторканності суддів,
крім уже передбачених Конституцією
України, можуть встановлюватися також
законами. Такі гарантії визначені,
зокрема, статтею 13 Закону України "Про
статус суддів".

Не допускається зниження рівня
гарантій незалежності і
недоторканності суддів в разі
прийняття нових законів або внесення
змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 11 жовтня 2005 року у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України та 50 народних депутатів
України щодо відповідності
Конституції України положень абзаців
третього, четвертого пункту 13 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та офіційного
тлумачення положення частини третьої
статті 11 Закону України "Про статус
суддів" встановлено, що за змістом
статті 126 Конституції України
положення частини третьої статті 11
Закону України "Про статус суддів" у
взаємозв'язку з частиною восьмою
статті 14 Закону України "Про судоустрій
України" треба розуміти як таке, що
гарантує досягнутий рівень
незалежності суддів і забороняє при
прийнятті нових законів та інших
нормативних актів, внесенні змін до них
скасовувати чи звужувати існуючі
гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та
матеріального і соціального
забезпечення.

У рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, зокрема,
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним свої повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення суду після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Зміст статті 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» від 07 липня 2010 року в
редакції, яка діє внаслідок прийняття
рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді.

Необхідність у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
повинно виходити з усіх складових
суддівської винагороди, передбаченої
ст. 129 ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів».

Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах -
залишити без задоволення, а постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 16 червня 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

Ю.А. Ісаєнко

О.Г. Хрімлі

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Хрімлі О.Г.