Справа № 822/2930/14
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2930/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд в особі судді
Фелонюк Д.Л. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства Комерційний банк "Надра",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - ОСОБА_1 до відділу
Державної виконавчої служби
Славутського міськрайонного
управління юстиції про
скасування постанови від 30.05.2013 та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ КБ
"Надра", позивач) звернувся в суд з
позовом до відділу Державної
виконавчої служби Славутського
міськрайонного управління юстиції
(далі - ВДВС Славутського МРУЮ,
відповідач) про скасування постанови
державного виконавця ВДВС
Славутського МРУЮ Жилюка О.О. від 30.05.2013
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, при
примусовому виконанні виконавчого
листа Славутського міськрайонного
суду №2214/1204/2012 від 06.09.2012 про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Фідобанк"
коштів в сумі 40395,65 грн.; зобов'язання
зняти арешт із іпотечного майна, а саме
- квартири під номером АДРЕСА_1,
загальною площею 70,5 кв.м., яка належить
на праві власності ОСОБА_1. В
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що постановою від 30.05.2013 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, накладено арешт на все
майно, яке належить на праві власності
ОСОБА_1. 28.09.2007 з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
кредитним договором №28/09/2007/840-к/907 від
28.09.2007, між ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1
укладено договір іпотеки, предметом
якого є квартира під номером АДРЕСА_1,
загальною площею 70,5 кв.м., яка належить
на праві власності ОСОБА_1. Відповідно
до п.5.1 договору іпотеки,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку
порушення строків виконання
зобов'язань за кредитним договором.
Згідно ст.3 Закону України "Про іпотеку"
в силу іпотеки у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Таким чином, у
випадку невиконання ОСОБА_1 зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ "Надра" з
метою задоволення своїх вимог за
кредитним договором, має переважне
право на звернення стягнення на
нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Позивач в судове засідання не з'явився,
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи в судовому
засіданні. 29.07.2014 до суду надійшла заява
представника позивача (вх.№23533 від
29.07.2014), відповідно до якої уточнено
позовні вимоги, а саме просить
скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 30.05.2013 в частині
накладення арешту на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1;
зняти арешт із заставленого майна -
квартири що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1. Дане уточнення приймається
судом. Також в зазначеній заяві просить
розгляд справи провести без участі
представника позивача, уточнені
позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи в
судовому засіданні. 28.07.2014 до суду
надійшла заява представника
відповідача (вх.23347 від 28.07.2014)
відповідно до якої просить розгляд
справи провести без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - ОСОБА_1, залучений до участі у
справі ухвалою Хмельницького
окружного адміністративного суду від
10.07.2014, в судове засідання не з'явився,
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду.

Згідно ч.4, 6 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що позивач, відповідач та
третя особа були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, позивач та
відповідач подали заяви про розгляд
справи без їх участі, зважаючи на
відсутність визначених ст.128 КАС
України перешкод для розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Відповідно до вимог ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41
КАС України у зв'язку з неявкою сторін,
фіксування судового засідання по
справі не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв'язку і
сукупності суд вважає, що позов, з
врахуванням уточнення, належить до
задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що 28.09.2007 між відкритим
акціонерним товариством комерційний
банк "Надра" в особі начальника
Центрального відділення філії ВАТ КБ
"Надра" Хмельницьке РУ (банк) та
громадянином України ОСОБА_1
(позичальник) укладено кредитний
договір №28/09/2007/840-К/907, згідно якого
банк надає позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти (кредит) у сумі 20000,00
доларів США в порядку і на умовах,
визначених цим договором (п.1.1
договору); банк надає позичальнику
кредит строком до 27 вересня 2037р. (п.1.4
договору); в якості забезпечення
виконання позичальником своїх
зобов'язань щодо погашення кредиту,
сплати відсотків та інших платежів,
передбачених цим договором, можливих
штрафних санкцій, позичальник
(майновий поручитель) укладає з банком
договір іпотеки наступного нерухомого
майна: квартири , що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, загальна площа 70,5
кв.м., житлова площа 46,1 кв.м. в день
укладення цього договору (п.2.1
договору); цей договір набирає чинності
з дати його укладення та діє до
остаточного виконання позичальником
прийнятих на себе зобов'язань (п.8.5
договору). На виконання умов кредитного
договору №28/09/2007/840-К/90728.09.2007 між
відкритим акціонерним товариством
комерційний банк "Надра" в особі
начальника відділення №16 філії ВАТ КБ
"Надра" Хмельницьке РУ
(іпотекодержатель) та громадянином
України ОСОБА_1 (іпотекодавець)
укладено договір іпотеки. Згідно умов
якого іпотекодавець з метою
забезпечення виконання зобов'язання,
що виникає із кредитного договору,
передає в іпотеку, а іпотекодержатель
приймає в іпотеку предмет іпотеки -
квартира, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 70,5 кв.м.,
житлова площа 46,1 кв.м. (п.1.1 договору);
право іпотеки виникає у
іпотекодержателя з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору (п.4.1); іпотекодержатель має
право звернути стягнення на предмет
іпотеки у випадку невиконання або
неналежного виконання зобов'язання в
цілому або в тій чи іншій його частині,
а також у випадку порушення
іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за
цим договором або будь-яких гарантій та
запевнень, наданих іпотекодержателю за
цим договором (п.5.1 договору). Договір
іпотеки від 28.09.2007 посвідчено приватним
нотаріусом, зареєстровано в реєстрі за
№3281 та накладено заборону відчуження
зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1
і належить ОСОБА_1, до припинення дії
цього договору.

ПАТ КБ "Надра" 28.09.2007 зареєстровано
вказане обтяження в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, що підтверджується витягом з
Державного реєстру іпотек №14651687 від
28.09.2007 (реєстраційний номер у реєстрі
прав власності на об'єкти нерухомого
майна: 19594384), Інформаційною довідкою з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 15.07.2014
№24282224.

30.05.2013 заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Славутського міськрайонного
управління юстиції, при примусовому
виконанні виконавчого листа №2214/1204/2012
виданого 06.09.2012 Славутським
міськрайонним судом, винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, а саме накладено арешт на
все майно, що належить боржнику ОСОБА_1
(АДРЕСА_2) у межах суми звернення
стягнення 40395,65 грн..

Згідно вимог ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон
№606-ХІV), виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом ст.11 Закону №606-ХІV
визначено, що державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV,
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Згідно ч.1 ст.57 Закону №606-ХІV, арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем,
зокрема, шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження (ч.2 ст.57
Закону №606-ХІV).

Згідно ч.3 ст.54 Закону №606-ХІV, для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

В свою чергу, відповідно до ч.4 ст.54
Закону №606-ХІV про звернення стягнення
на заставлене майно для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Згідно ч.8 ст.54 Закону №606-ХІV примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Іпотекою, згідно з ч.1 ст.575 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
іпотеку", іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.3 Закону України
"Про іпотеку", у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

В силу ст.14 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України "Про
заставу", в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Крім того, право
заставодержателя на звернення
стягнення саме на заставлене майно
регулюється статтею 20 Закону України
"Про заставу".

Аналогічні положення містяться у ст.572
ЦК України, згідно якої в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Таким чином, за наявності договору
іпотеки, укладеного з метою
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, іпотекодержатель, в даному
випадку ПАТ КБ «Надра», має право, у
разі невиконання боржником своїх
зобов'язань, звернути стягнення на
передане в іпотеку майно.

Суд встановив, що 30.05.2013 державним
виконавцем накладено арешт на все
майно ОСОБА_1, в тому числі і на квартиру
під номером АДРЕСА_1, тобто після
передачі спірного майна в іпотеку (ПАТ
КБ "Надра" 28.09.2007 зареєстровано вказане
обтяження в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна),
що порушує право іпотекодержателя на
звернення стягнення на передане в
іпотеку майно.

Враховуючи наведене, позивач має
переважне право на погашення боргу
ОСОБА_1 за договором іпотеки від 28.09.2007,
за рахунок заставленого майна, а саме:
квартира під номером АДРЕСА_1.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов
до висновку, що зважаючи на черговість
реєстрації обтяжень, позивач як
обтяжувач з вищим пріоритетом,
встановленим Законом України "Про
іпотеку", володіє переважним та
першочерговим правом на отримання
задоволення своїх вимог, а отже
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
від 30.05.2013 ВП №36442944 належить до
скасування в частині накладення арешту
на квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, та відповідно слід зняти арешт
із заставленого майна - квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 04.02.2014 №К/9991/74324/12.

Згідно ч.7 ст.54 Закону №606-ХІV, спори, що
виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону №606-ХІV, у
разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене відповідач не
довів правомірність винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження
від 30.05.2013 ВП №36442944 в частині
накладення арешту на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності ОСОБА_1. В
той же час позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
належать до задоволення.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 11, 12, 14, 41, 49, 51, 71,
86, 94, 104, 122, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Славутського
міськрайонного управління юстиції (ВП
№36442944) про арешт майна та оголошення
заборони на його відчуження від 30.05.2013 в
частині накладення арешту на квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1.

Зняти арешт із заставленого майна -
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя Д.Л. Фелонюк