Справа № 825/2035/14
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

825/2035/14

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2014 року Чернігів Справа № 825/2035/14

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

за участі секретаря Тищенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 41 КАС України, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" до Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових вимог , -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2014 позивач звернувся з позовом до Варвинської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області і просить скасувати податкові вимоги: №145-10, згідно якої зазначено, що станом на 01.06.2014 сума податкового боргу платника податків з орендної плати юридичних осіб становить 543834,47 грн та №146-10, згідно якої зазначено, що станом на 01.06.2014 сума податкового боргу платника податків з податку на додану вартість становить 181256,42 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до положення ст. 21 Закону України «Про орендну землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві, то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець, шляхом звернення до відповідного господарського суду. Інших способів передбачених діючим законодавством України для стягнення заборгованості з орендної плати не передбачено. Також, положенням ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи не наділені правом стягнення орендної плати за землю. Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим зобов’язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплати до відповідно бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством ( у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена у встановлений законом строк). Частиною 1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Отже, дії відповідача не відповідають вимогам Податкового кодексу України та суперечать вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" було зареєстровано як юридична особа 30.03.2000 (а. с. 11-13).

04.06.2014 Варвинською об’єднаною державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (Срібнянське відділення) було винесено вимоги № 145-10, згідно якої податковий борг платника податків по орендній платі з юридичних осіб становить 543834,47 грн та № 146-10, згідно якої сума податкового боргу вказаного платника податків з податку на додану вартість становить 181256,42 грн (а. с. 7-8).

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.

Податковий борг по податку на додану вартість в сумі 543834,47 грн виник на підставі самостійно визначених податкових зобов’язань платником податків в податкових деклараціях від 20.03.2014, від 18.04.2014 (а. с. 55-57, 61-63).

Податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в сумі 181256,42 грн виник на підставі самостійно визначених податкових зобов’язань платником податків в податкових деклараціях від 18.02.2014, 20.02.2014, договору про розстрочення грошових зобов’язань № 7 від 02.03.2014 та рішення про розстрочення грошових зобов’язань № 7 від 02.03.2014 (а. с. 64-87, 105-109).

Податковий борг позивача з податку на додану вартість на суму 543834,47 грн та з податку на додану вартість на суму 181256,42 грн підтверджується обліковою карткою платника податків (а. с. 28-54).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні, в установлені законами строки; контролюючий орган, що визначив суми грошового зобов'язання платника податків, не є органом державної податкової служби та надіслав відповідному органу державної податкової служби подання про здійснення заходів з погашення податкового боргу платника податків, а також розрахунок його розміру.

Суд звертає увагу, що якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобов'язання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлений строк, контролюючий орган одразу направляє йому податкову вимогу, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) (ст. 54 ПК України), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк (ст. 57 ПК України), а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України є податковим боргом.

Таким чином, суд зазначає, що податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов'язку та виникнення у нього податкового боргу.

Отже, відповідач мав право на винесення податкових вимог від 04.06.2014 №145-10 та №146-10.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи із аналізу вищезазначених норм та враховуючи надані сторонами докази, суд вважає, що оскаржувані податкові вимоги від 04.06.2014 №145-10, №146-10 було видано відповідно до вимог Податкового кодексу України, тобто відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому позовні вимоги про скасування податкових вимог з підстав, наведених позивачем у позовній заяві, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд судові витрати позивачу не повертає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а у разі проголошення її вступної та резолютивної частин, або прийняття її у письмовому провадженні – протягом десяти днів з дня отримання її копії. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан