Справа № 802/1517/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

802/1517/14-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 червня 2014 р. Справа № 802/1517/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом: Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

до: відкритого акціонерного товариства Барська агрофірма "Лядова" по виробництву сільськогосподарської продукції і сервісному обслуговуванню

про: стягнення заборгованості по фінансових санкціях

ВСТАНОВИВ:

Центральний територіальний департамент Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі – НКЦПФР) звернувся в суд з позовом до відкритого акціонерного товариства Барська агрофірма "Лядова" по виробництву сільськогосподарської продукції і сервісному обслуговуванню про стягнення заборгованості по фінансових санкціях у сумі 1700 грн.

Судом в порядку статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу розглянуто в скороченому провадженні.

Так, ухвалою суду від 14.05.2014р. відповідачу встановлено 10-денний строк з дня одержання даної ухвали через відділ прийому суду або через відділення поштового зв’язку подати письмові заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Відповідач у строк, передбачений частиною 3 статті 183-2 КАС України заперечень проти позову не направив. Вказана ухвала відповідачем не отримана, на адресу суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення “за зазначеною адресою не проживає”. Поштова кореспонденція направлялась на адресу відповідача вказаною у ЄДР.

Відповідно до положень частини 11 статті 35 КАС України, у разі не вручення повістки адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо прийняття рішення про задоволення позову в порядку скороченого провадження, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, уповноваженою особою Комісії виявлено порушення ВАТ Барська агрофірма "Лядова" по виробництву сільськогосподарської продукції і сервісному обслуговуванню вимог ст. 40 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та п. 1 глави 7 розділу V Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 19.12.2006 року за № 1591, а саме неопублікування товариством регулярної річної інформації за 2012 рік в офіційному друкованому виданні, що зафіксовано в акті № 2516-ЦД-2-Е від 25.09.2013 року про правопорушення на ринку цінних паперів (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" регулярна інформація про емітента – це річна та квартальна звітна інформація про результати фінансово-господарської діяльності емітента, яка розкривається на фондовому ринку, в тому числі шляхом подання до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Річна інформація про емітента є відкритою і в обсязі, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, підлягає оприлюдненню емітентом не пізніше 30 квітня року, наступного за звітним шляхом розміщення у загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів; опублікування в одному з офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України або Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; розміщення на власному веб-сайті.

Пунктом 6 частини 1 статті 11 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" передбачено, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за нерозміщення, розміщення не в повному обсязі інформації та/або розміщення недостовірної інформації у загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів.

Постановою НКЦПФР № 2461-ЦД-2-Е від 09.10.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні порушення на ринку цінних паперів та оштрафовано на 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (а.с. 7). Одночасно товариству роз'яснено право на оскарження такої постанови протягом 10 днів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку або суду у встановленому законом порядку.

Копію вищевказаної постанови направлено ВАТ Барська агрофірма "Лядова" рекомендованим листом, що підтверджується реєстром відправлення та фіскальним чеком від 11.10.2013 року (а.с. 11).

Відповідно до п. 2 розділу ХV Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 2272 від 11.12.2007 року, постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів щодо юридичної особи може бути оскаржено до Держкомісії з цінних паперів та фондового ринку особою, щодо якої її винесено, протягом 10 днів з дати винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути продовжено уповноваженою особою, якою винесено постанову (уповноваженими особами, якими винесено постанову), за клопотанням особи, щодо якої винесено постанову про накладення санкції.

Право на оскарження у суді рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про накладення штрафу передбачене також ч. 2 ст. 11 Закону № 448/96-ВР.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" у разі несплати штрафу протягом 15 днів примусове стягнення штрафів здійснюється на підставі рішення суду за позовом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Судом встановлено, що застосовані до відповідача штрафні санкції на час розгляду справи не сплачені, а постанова про їх застосування не оскаржувалася, що вказує на правомірність звернення НКЦПФР до суду з позовом про примусове стягнення коштів з метою її виконання.

В силу вимог ст.ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене та беручи до уваги доведеність заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Щодо питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”, під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Беручи до уваги встановлені Законом ставки судового збору, при зверненні до суду з цим адміністративним позовом позивач повинен був сплатити 10 відсотків розміру судового збору за позовними вимогами майнового характеру що становить 182,70 грн.

Проте, відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Так, ухвалою суду від 14.05.2014 року задоволено клопотання позивача у справі Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та відстрочено сплату судового збору у даній справі до часу постановлення судом рішення за наслідками розгляду справи по суті спору.

Разом з тим, 04.06.2014 року позивачем було подано клопотання про звільнення від сплати судових витрат. В обґрунтування клопотання позивач послався на те, що Центральний територіальний департамент Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку є бюджетною установою, яка повністю фінансується за кошти загального фонду державного бюджету, що унеможливлює сплату судового збору. Крім того позивачем зазначено, що рішенням державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва від 23 лютого 2012 року його внесено до реєстру неприбуткових установ та організацій. Крім цього, включено до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів.

Суд критично оцінює доводи заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору із таких мотивів.

Згідно п. 47 ч. 1 ст. 2 БК України, розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

Бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими (п. 12 ч. 1 ст. 2 БК України).

Основним плановим фінансовим документом бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень є кошторис бюджетної установи.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 “Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ”, кошторис бюджетної установи (далі - кошторис) - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Проекти кошторисів складаються усіма установами на наступний бюджетний рік, якщо ці установи функціонували до початку року, на який плануються видатки бюджету та/або надання кредитів з бюджету (п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 ) .

Аналізуючи наведені норми бюджетного законодавства, суд доходить висновку про те, що Центральний територіальний департамент Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку будучи бюджетною установою наділений повноваженнями на вжиття заходів із метою закладення (передбачення) власним кошторисом у складі видатків видатки на сплату судового збору при зверненні до суду.

Додатково суд звертає увагу на те, що коло суб’єктів які звільняються від обов’язку сплачувати судовий збір передбачено статтею 5 Закону України “Про судовий збір”. Оскільки законодавець не наділив Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку та її територіальні органи пільгами щодо сплати судового збору, то Держава повинна вживати заходів для забезпечення видатків бюджетних установ спрямованих на сплату такого при зверненні до суду. Отже, підстави для звільнення позивача у даній адміністративній справі від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Водночас, незважаючи на повне задоволення вимог за адміністративним позовом, в силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України підстав для стягнення судового збору з відповідача немає, оскільки у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність стягнення із позивача у справі судового збору у розмірі 182,70 грн. тобто суми судового збору яка підлягала сплаті при зверненні до суду із позовом та обов’язок із сплати якого відстрочено ухвалою суду від 14.05.2014 року

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України

Суддя Комар Павло Анатолійович