Справа № 815/2207/13-а
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2207/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Корой С.М.

секретар судового
засідання Філіппова Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача
- Грішина О.В. (за довіреністю)

представника
відповідача - Лупуленко О.П. (за
довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «СК Петроліум» до
державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
безпідставними та незаконними дій,
скасування податкових
повідомлень-рішень, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «СК
Петроліум» (далі - ТОВ «СК Петроліум»)
до державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області (далі - ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси), в якому
позивач з урахуванням уточнення до
позовних вимог просить суд визнати
безпідставними та незаконними дії
відповідача щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення від
14.03.2013 року № ; скасувати
податкові повідомлення-рішення №
, № , № від 29.10.2012 року,
які прийняті на підставі акта
перевірки № 300/23-214/25417282/2372 від 17.10.2012
року та податкове повідомлення-рішення
№ від 14.03.2013 року, прийняте на
підставі рішення ДПС в Одеській
області від 14.01.2013 року № 88/10/10 про
результати розгляду первинної скарги.

У своєму позові позивач зазначив, що
ним отримані податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси від 29.10.2012
року № , № ,

№ , якими збільшена сума грошових
зобов'язань за платежем податок на
додану вартість у загальному розмірі
1448585,00 грн. та зменшена сума від'ємного
значення у розмірі 7058333,00 грн. За
результатами адміністративного
оскарження вищезгаданих податкових
повідомлень-рішень ДПА в Одеській
області частково скасувала податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси від 29.10.2012
року № в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 23092 грн. та
застосованої фінансової санкції з
цього податку у сумі 5773 грн., та
визначила завищення залишку від'ємного
значення з податку на додану вартість
на суму 23092 грн.. Позивач повідомив, що
перевіркою ТОВ «СК Петроліум» з
питання дотримання вимог податкового
законодавства щодо взаєморозрахунків
та правових відносин з ТОВ
«Будівництво Пан Україна» за період
травень, липень та серпень 2011 року та
ТОВ «БК Акрополь» за період вересень 2009
року встановлено порушення пп. 7.4.1. п. 7.4.
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», п. 198.6. ст. 198, п. 199.1, п.
199.2 ст. 199 Податкового кодексу України,
внаслідок чого занижено суму податку
на додану вартість у розмірі 1426074 грн.;
пп. 5.2.1. п. 5.2, п. 5.1. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» та пп. 139.1.9. ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток в розмірі 18009 грн.
та завищене від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
сумі 7058333 грн.. Як зазначив позивач, під
час перевірки досліджені видаткова
накладна за вересень 2009 року, податкова
накладна, виписка по рахунку позивача,
згідно з якими було виконано ремонтні
роботи. Водночас, перевіряючими не
вивчені первісні бухгалтерські
документи щодо взаємовідносин із ТОВ
«БК Акрополь». Натомість позивач
пояснив, що між ним та ТОВ «БК Акрополь»
укладався договір на виконання
ремонтних робіт, відповідно до умов
якого виконані відповідні роботи,
внаслідок чого позивач отримав реальні
наслідки виконання цих робіт, що, на
думку позивача, підтверджує
правомірність формування ним
податкового кредиту у сумі 14407 грн. по
такій господарській операції. При
цьому позивач, посилаючись на норми п.
102.1 ст. 102 Податкового кодексу України,
вказує на безпідставність визначення
відповідного зобов'язання з податку на
додану вартість в силу пропущення ним
1095-денного строку, протягом якого може
бути донараховане податкове
зобов'язання. Стосовно взаємовідносин
із ТОВ «Будівництво Пан Україна»,
позивач зазначив, що висновки стосовно
виявлених порушень були зроблені
відповідачем лише на підставі акта ДПІ
у м. Харкові, в якому наведена
інформація про наявність ознак
нереальності здійснення господарських
операцій вказаним підприємством у
періоді, що підлягав перевірці.
Враховуючи не дослідження
відповідачем первинних документів,
складених внаслідок здійснення
господарських операцій позивача із
вказаним контрагентом, позивач вважає
безпідставним висновок відповідача
про встановлені в акті перевірки
порушення. Також позивач наголосив на
тому, що укладені ним правочини не
відносяться до категорії нікчемних
правочинів, а є правочинами
оспорюваним, недійсність яких може
бути встановлена виключно у судовому
порядку.

Також в ході судового розгляду справи
позивач надавав пояснення (т. 2 а.с. 74-76,
95-98,т. 3 а.с. 197-202, т.4 а.с. 1-6), в яких
повідомив про те, що стосовно службових
осіб ТОВ «СК Петроліум» проводилось
кримінальне провадження, предметом
розслідування якого були
взаємовідносини, що виникли між
позивачем та ТОВ «Будівництво Пан
Україна», ТОВ «БК Акрополь» в період
2009-2011 років, за результатами якого
19.01.2013 року винесена постанова про
закриття кримінального провадження у
зв'язку з відсутністю у діяннях
службових осіб вказаного підприємства
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 212 Кримінального
кодексу України. Окремо позивач
звернув увагу суду на те, що акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки та його висновки, які складались
без дослідження первинної
документації та фактичного проведення
звірки, не можуть розглядатись як
належний та допустимий доказ у справі.
Також позивач пояснив, що відповідні
будівельні роботи проводились з метою
здійснення поточного ремонту АЗС, які
перебувають у його власності та
надаються ним в оренду третій особі, на
підставі відповідних листів орендаря
про необхідність проведення ремонтних
робіт, що, на думку позивача, свідчить
про підтвердження використання ним
придбаних робіт у власній
господарській діяльності. Окрім цього,
у своїх поясненнях позивачем наведені
обставини виконання сторонами своїх
зобов'язань за укладеними договорами, в
тому числі зміни їх умов, оплати,
отримання від контрагента відповідної
ліцензії, забезпечення ведення
бухгалтерського обліку відповідних
господарських операцій тощо.

Відповідач надав до суду заперечення
(т. 1 а.с. 66-70), в яких зазначив, що ним
отримано акт ДПІ у м. Сімферополі від
06.04.2012 року № 8/22/32841299 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Будівельна компанія «Акрополь» з
питань правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин, повноти їх
відображення податковому обліку з
урахуванням їх виду, обсягу, якості та
розрахунків при здійсненні
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.01.2009 року по 31.03.2012 року, яким
не підтверджено реальність проведення
господарських операцій зазначеного
контрагента позивача. Також відповідач
отримав акт ДПІ у Московському районі
м. Харкова від 27.10.2011 року № 3087/23/34859292
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Будівництво
Пан-Україна» з питань дотримання вимог
податкового законодавства у частині
правомірності нарахування податкового
зобов'язання та податкового кредиту з
податку на додану вартість за період з
01.04.2011 року по 31.08.2011 року, яким
встановлено відсутність у вказаного
підприємства необхідних умов для
здійснення господарської діяльності. З
метою недопущення безпідставного
формування податкового кредиту та
порушень під час нарахування
податкових зобов'язань з ПДВ та
можливого ухилення від сплати податків
відповідач направив відповідний запит
ТОВ «СК Петроліум» для отримання
пояснень та документального
підтвердження вчинення ним
господарських операцій із зазначеними
платниками податків. Посилаючись на
норми законодавства щодо порядку
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, валових
витрат (витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток), відповідач
вказує на їх безпідставне формування
позивачем, наводячи відомості про
фіктивність діяльності його
контрагентів, що підтверджено
матеріалами відповідних кримінальних
справ.

Крім того, відповідачем до суду надані
додаткові заперечення проти позову (т. 3
а.с. 216-218, т.5 а.с.2-4), в яких стосовно
взаємовідносин позивача із ТОВ «БК
Акрополь» зазначено про надання
позивачем до суду лише податкової
накладної, тоді як наявність
податкової накладної є обов'язковою
умовою для формування податкового
кредиту з податку на додану вартість,
але не вичерпною, натомість
відсутність необхідних умов для
здійснення господарської діяльності з
проведення ремонтних робіт у
контрагента позивача, а також доказів
залучення ним для виконання своїх
зобов'язань субпідрядників, свідчить
про недоведеність позивачем про
реальність проведення відповідної
господарської операції, що виключає й
право формування відповідних
показників податкової звітності.
Стосовно взаємовідносин позивача із
ТОВ «Будівництво Пан Україна»,
відповідач, посилаючись на норми
законодавства, якими регламентується
порядок оформлення податкових
накладних, зазначив, що вони складені
із порушенням норм законодавства,
оскільки підписані від імені керівника
підприємства іншою особою, про що,
зокрема, свідчить вирок суду, яким
засновника та директора вказаного
підприємства ОСОБА_3 визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
205 Кримінального кодексу України. Крім
того, відповідач звернув увагу, що всі
надані до суду документи по
взаємовідносинах із зазначеним
контрагентом підписувались ОСОБА_3, що,
на думку відповідача, свідчить про
неналежність їх як доказів
підтвердження реального здійснення
відповідних господарських операцій. На
підтвердження правомірності своїх
доводів відповідач при цьому
посилається на практику розгляду
аналогічних справ Верховним Судом
України.

Суд, заслухавши осіб, що з'явились в
судове засідання, дослідивши доводи
адміністративного позову, заперечень
проти нього, пояснення сторін, наявні
матеріали справи та обставини, якими
обґрунтовуються вимоги, докази, якими
вони підтверджуються, встановив
наступне.

На підставі наказу ДПІ у Малиновському
районі м. Одеси від 01.10.2012 року № 1516 (т. 1
а.с. 71) та направлення на перевірку від
01.10.2012 року № 1400 (т. 1 а.с. 72) згідно з
вимогами пп. 20.1.4 п. 20.1. ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1
ст. 75, пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України у період з 04.10.2012 року
по 10.10.2012 року ДПІ у Малиновському
районі м. Одеси проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «СК Петроліум», , з питання дотримання вимог
податкового законодавства щодо
взаєморозрахунків та правових
відносин з ТОВ «Будівництво Пан
Україна», , за період
травень, липень та серпень 2011 року та
ТОВ «БК Акрополь», 1, за
період вересень 2009 року.

За результатами проведення
вищевказаної перевірки складено акт
перевірки від 17.10.2012 року № 2012 року №
300/23-214/25417282/2372, яким встановлено
порушення ТОВ «СК Петроліум» пп. 7.4.1. п.
7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»,

п. 198.6 ст. 198, п. 199.1, п. 199.2 ст. 199
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено суму податку на додану
вартість у сумі 1426074 грн. в тому числі за
вересень 2009 року - у сумі 14407 грн.,
вересень 2011 року - у сумі 441667 грн.,
липень 2011 року - у сумі 550000 грн., серпень
2011 року - у сумі 420000 грн.; п. 5.1, пп. 5.2.1. п.
5.2 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
пп. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
заниження податку на прибуток у сумі
18009 грн., в тому числі за період 3 квартал
2009 року на суму 18009 грн., та завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
сумі 7058333 грн., в тому числі за 2 квартал
2011 року - у сумі 2208333 грн., 3 квартал 2011
року - у сумі 4850000 грн. (т. 1 а.с. 73-85).

На підставі вищезгаданого акта
перевірки ДПІ у Малиновському районі м.
Одеси прийнято податкові повідомлення
рішення від 29.10.2012 року № , яким
ТОВ «СК Петроліум» збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток у сумі 22511,00 грн., в
тому числі за основним платежем - у сумі
18009 грн., та за штрафними (фінансовими)
санкціями - у сумі 4502 грн. (т. 1 а.с. 19); від
29.10.2012 року № , яким ТОВ «СК
Петроліум» збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у сумі 1426077 грн., в тому
числі за основним платежем - у сумі 1426074
грн., та за штрафними (фінансовими)
санкціями - у сумі 246103 грн. (т. 1 а.с. 20);
від 29.10.2012 року № , яким ТОВ «СК
Петроліум» зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 7058333
грн., в тому числі за 2 квартал 2011 року - у
сумі 2208333 грн., за 3 квартал 2011 року - у
сумі 4850000 грн. (а.с. 21).

Не погодившись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач ініціював процедуру їх
адміністративного оскарження,
звернувшись із відповідною скаргою до
ДПА в Одеській області. За результатами
розгляду скарги позивача від 15.11.2012
року № 69 ДПА в Одеській області
прийнято рішення від 14.01.2013 року №
88/10/10-2007, яким залишено без змін
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси від 29.10.2012
року № , № , а скаргу у
відповідній частині - без задоволення;
частково скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ
Малиновському районі м. Одеси від 29.10.2012
року № в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 23092 грн. та
застосованої фінансової санкції з
цього податку в сумі 5773 грн., в решті
зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін; а також визначено завищення
залишку від'ємного значення з податку
на додану вартість у сумі 23092 грн. (т. 1
а.с. 97-100). Рішенням ДПС України про
результати розгляду скарги від 21.02.2013
року № 4417/7/10-2115 вищезгадані податкові
повідомлення-рішення з урахуванням
рішення ДПА в Одеській області
прийнято рішення від 14.01.2013 року №
88/10/10-2007 залишені без змін (т. 1 а.с. 101-103).

На підставі рішення ДПА в Одеській
області прийнято рішення від 14.01.2013
року

№ 88/10/10-2007 відповідно до положень пп.
54.3.2 п. 54.3. ст. 54, абз 1 п. 123.1. ст. 123
Податкового кодексу України ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси прийнято
податкове повідомлення-рішення від
14.03.013 року № , яким ТОВ «СК
Петроліум» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 1643312 грн., в тому числі
за основним платежем - у сумі 1402982 грн.,
та за штрафними (фінансовими) санкціями
- у сумі 240330 грн. (т. 1 а.с. 165).

Дослідивши обставини справи, суд
встановив, що судовому дослідженню
підлягає правомірність формування
позивачем показників податкового
кредиту з податку на додану вартість та
валових витрат за період вересень 2009
року, а також податкового кредиту з
податку на додану вартість та витрат,
які враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, за період травень липень та
серпень 2011 року. Так, у періоді вересень
2009 року порядок оподаткування прибутку
підприємств було регламентовано
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств», порядок
формування податку на додану вартість -
Законом України «Про податок на додану
вартість», а, починаючи з 01.04.2011 року по
31.06.2012 року, нормативно-правовим актом,
до сфери дії якого віднесені питання
оподаткування прибутку підприємств та
податку на додану вартість, був
Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1. п. 5.2.ст. 5 зазначеного
Закону до складу валових витрат,
зокрема, включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Крім того, підпунктом 5.4.4. п. 5.4 ст. 5
згаданого Закону передбачено, що
витрати платника податку на проведення
передпродажних та рекламних заходів
стосовно товарів (робіт, послуг), що
продаються (надаються) такими
платниками податку, також включаються
до валових витрат.

Підпунктом 5.3.9. п.5.3. ст. 5 Закону
визначено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Підпунктом 11.2.1. п. 11.2 ст. 11 зазначеного
Закону передбачено, що датою
збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємств, зокрема, є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 зазначеного
Кодексу витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

При цьому, виходячи з положень пп. 138.1.1.
п. 138.1 ст. 138 Кодексу витрати операційної
діяльності включають, в тому числі,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; витрати
банківських установ.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 138.4 вищезгаданої статті
передбачено, що витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з положеннями пп. 139.1.1. п. 139.1 ст.
139 вказаного нормативно-правового акта
не включаються до складу витрат
витрати, не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме
витрати на організацію та проведення
прийомів, презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139
згаданого нормативно-правового акта,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, не
включаються до складу витрат.

Таким чином, право платника податку на
прибуток на формування витрат, що
враховуються під час визначення
об'єкта оподаткування податком
(валових витрат) знаходиться у прямій
залежності від підтвердження таких
витрат розрахунковими, платіжними та
іншими первинними документами, а також
з фактом їх використання у власній
господарській діяльності.

При цьому витрати підприємства
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування лише у разі фактичності
відповідних витрат, оскільки сам факт
їх здійснення є визначальною ознакою
формування витрат. В свою чергу,
фактичність здійснення витрат повинна
підтверджуватись розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, однак, самі по собі
документи без реального здійснення
операції, за наслідком якої сформовані
витрати підприємства, не мають
юридичної сили та не можуть бути
підставою для формування витрат, які
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
(валових витрат) підприємства.

Відповідно до п. 7.1. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
поставка товарів (робіт, послуг)
здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість.

Згідно з пп. 7.2.1. п. 7.2. вказаного Закону
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дату виписування податкової
накладної; в) повну або скорочену назву,
зазначену у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; е) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
або скорочену назву, зазначену у
статутних документах отримувача; ж)
ціну поставки без врахування податку;
з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; и)
загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

Положеннями пп. 7.2.3. п.7.2. ст. 7 Закону
визначено, що податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно з пп.7.2.4. п.7.2. ст. 7 Закону право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Підпунктом 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5. п.7.4 ст. 7 цього
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6. цього пункту).

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту,
зокрема, виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 цього Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у
випадках, передбачених статтею 197 цього
розділу, у податковій накладній
робиться запис «Без ПДВ» з посиланням
на відповідний пункт та/або підпункт
статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм
законодавства, право на віднесення сум
ПДВ, сплачених при придбанні товару, до
податкового кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару, тобто,
реальності відповідної господарської
операції; 2) наявності податкових
накладних, складених особою,
зареєстрованою платником податку, чи
митних декларацій на підтвердження
придбання такого товару та сплати
відповідної суми ПДВ; 3) подальшого
використання придбаного товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності
підприємства.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

Таким чином, іншим визначеним
законодавством обов'язковим критерієм
щодо підтвердження показників
податкової звітності платника
податків є забезпечення належного
бухгалтерського обліку відповідних
господарських операцій, в тому числі
дотримання вимог щодо підстав для
здійснення такого обліку, якими можуть
бути первинні документи, оформлені
згідно з вимогами чинного
законодавства. З урахуванням
зазначеного право платника на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість є також
залежним від забезпечення ведення ним
належного бухгалтерського обліку
відповідних господарських операцій.

Поряд з цим, у бухгалтерському та
податковому обліку підприємства
враховуються лише ті первинні
документи, що складені за наслідками
фактично проведеної господарської
операції, тобто, зміст господарської
операції превалює над її формою. За
таких умов наявність належним чином
оформлених первинних документів з
приводу проведення певної
господарської операції не може
розглядатись як безумовне
підтвердження наявності у платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість по відповідних
господарських операціях.

Отже, правомірність формування
платником відповідних показників
бухгалтерського та податкового обліку
має оцінюватись з урахуванням
сукупності умов, визначених
законодавством України як підстави для
їх формування.

Як вбачається з акта перевірки,
висновки щодо встановлених з боку
позивача порушень податкового
законодавства пов'язуються ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси із
фактами відсутності реальності
здійснення господарської діяльності
позивача з його контрагентами ТОВ
«Будівництво Пан Україна» та ТОВ «БК
Акрополь». Оскільки сукупний аналіз
наведених вище норм законодавства
свідчить, що право платника податку на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість та витрат,
які враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, є, перш за все, похідним від
самого факту здійснення відповідних
господарських операцій, з метою
визначення правомірності формування
позивачем вказаних показників
податкової звітності з податку на
додану вартість дослідженню підлягає
реальність відповідних господарських
операцій, що відбувались між позивачем
та його контрагентом. Крім того, оцінки
суду підлягають наявність належним
чином оформлених первинних документів,
які стали підставою для формування
показників податкової звітності,
використання платником податків
придбаних товарів (робіт, послуг) в
межах господарської діяльності.

При цьому суд враховує, що в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 26.05.2014 року у справі № К/800/7685/14, якою
цю справу направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції, вказано на
необхідність з'ясування характеру та
змісту спірних операцій, дослідити усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, наявність у
підприємства основних засобів та
трудових ресурсів, необхідних для
вчинення дій, що становлять зміст
відповідних операцій з поставки, і на
підставі цього зробити вмотивований
висновок про те, чи відбувся дійсний
рух активів між учасниками відповідних
операцій.

Досліджуючи обставини справи, суд
встановив таке.

ТОВ «СК Петроліум» придбало у
власність комплекс стаціонарної
автозаправної станції на 150 заправок за
добу, розташований за адресою: Одеська
область, Овідіопольський район, с.
Роксолани, вул. Леніна, 1а на підставі
договору простої письмової форми від
02.10.2002 року № 7-А та згідно з актом
приймання-передачі майна від 02.10.2002
року (т. 2 а.с. 174-177).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 22.06.2005
року

№ 372, виданого виконавчим комітетом
Саф'янської сільської ради, а також
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 21.07.2005 року,
складеного КП «Ізмаїльське міжміське
бюро технічної інвентаризації»,
позивач є власником автозаправної
станції на 150 заправлень на добу,
розташованого за адресою: Одеська
область, Ізмаїльський район, с. Саф'яни,
вул. Зелена, 1 (т. 2 а.с. 148-149).

Право власності ТОВ «СК Петроліум» на
автомобільну газонаповнювальну
компресорну станцію, розташовану за
адресою: Хмельницька обл.. Хмельницький
район, с. Малиничі, траса
Львів-Кіровоград-Знам'янка, 230 км,
підтверджується відповідним
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно (т. 2 а.с. 180) та витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 09.11.2005 року (т. 2 а.с.
181).

Згідно зі свідоцтвом про право
власності від 06.12.2002 року № 30, виданим
Біляївською районною державною
адміністрацією, позивач також є
власником будівлі автозаправної
станції, розташованої у с. Котовка по
вул. Балтівська дорога, 148А (т. 2 а.с. 82-183),
водночас одним і об'єктів, що за умовами
наведеного договору потребував
проведення ремонтних робіт, є АЗС № 28,
розташована за адресою: Одеська
область, Біляївський район, с. Котовка,
вул. Балтська дорога, 150.

Право власності ТОВ «СК Петроліум» на
АЗС № 5, розташоване за адресою: Одеська
область, с. Маяки, а/д Одеса-Рені, 32 км,
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нежитлову будівлю від
20.12.2006 року № 134-2006, виданим виконавчим
комітетом Маяківської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(т. 2 а.с. 186) та відповідним витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т. 2 а.с. 187); АЗС № 7, розташованого
за адресою: м. Кривий ріг, вул.
Корнейчука, 5 - свідоцтвом про право
власності на нежитлове приміщення від
19.08.2002 року, виданим виконавчим
комітетом Криворізької міської ради та
відповідним реєстраційним написом на
правоустановлювальному документі (т. 2
а.с. 196-197).

Крім того, з наданих до суду документів
вбачається, що позивач також є
власником АЗС, розташованої за адресою:
Закарпатська область Берегівський
район с. Дийда, вул. Астейська, 1, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 16.09.2004 року (т. 2 а.с. 156); АЗС,
розташованої за адресою: Закарпатська
область, м. Чоп, Мукачівське шосе, буд. 6,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно від
08.07.2011 року, виданим виконавчим
комітетом Чопської міської ради
Закарпатської області (т. 2 а.с. 157) та
витягом про державну реєстрацію прав
від 04.08.2011 року (т. 2 а.с. 198); комплексу
АЗС, розташованого за адресою:
Закарпатська область, Берегівський
район, с. Яноші, вул. Головна, буд. 1а, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 05.02.2005
року, виданим виконавчим комітетом
Яношівської сільської ради (т. 2 а.с. 159),
а також витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 05.02.2005
року (т. 2 а.с. 160); нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: Хмельницька
обл., Полонський район, м. Полонне, вул.
Боженка, буд 48а, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 04.04.2006 року, виданим
Полонською міською радою (т. 2 а.с. 161) та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (т. 2 а.с. 162); АЗС,
розташованої за адресою: Хмельницька
обл.., м. Хмельницький, вул.
Тернопільська, буд. 13, що
підтверджується свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 22.11.2004
року, виданим управлінням
житлово-комунального господарства (т. 2
а.с. 163) та відповідним витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т. 2 а.с. 164); АЗС, розташованої за
адресою: Хмельницька область, с.
Шаровечка, ш. Умань-Львів-Краковець, 297
км, що підтверджується реєстраційним
посвідченням Хмельницького бюро
технічної інвентаризації від 12.07.2002
року (т. 2 а.с. 167); АЗС, розташованої за
адресою: Одеська область, Балтський
район, м. Балта, вул. Ткаченко, буд. 2а, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 08.11.2006
року, виданим Балтською міською радою
(т. 2 а.с. 168) та відповідним витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т. 2 а.с. 169); нежитлової будівлі
АЗС, розташованої за адресою: Одеська
обл., Татарбунарський район, с. Спаське,
вул. Леніна, буд. 129, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 23.12.2003 року (т. 2 а.с.
170) та відповідним витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т. 2 а.с. 171); будівлі АЗС,
розташованої за адресою: Хмельницька
область, м. Славута, вул. Приміська, буд.
1, що підтверджується свідоцтвом пр.
оправо власності на об'єкти нерухомого
майна від 24.11.2005 року, виданим
виконавчим комітетом Славутської
міської ради Хмельницької області (т. 2
а.с. 172) та відповідним витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (т.2 а.с. 173); АЗС, розташованої за
адресою: Миколаївська область,
Жовтневий район, с. Калинівка,
Баштанський автошлях, буд. 1, що
підтверджується відповідним витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно (т. 2 а.с. 192), АЗС з
магазином, розташованої за адресою: 1225
км траси Київ-Одеса у пос. Глеваха, що
підтверджується реєстраційним
посвідченням від 05.04.2001 року (т. 2 а.с. 201);
автозаправочного комплексу,
розташованого за адресою: Київська
обл., Макарівський р., с. Копилів, вул.
Заводська, буд. 1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 31.08.2005 року, виданим
виконкомом Копилівської сільської
ради (т. 2 а.с. 202), а також відповідним
свідоцтвом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (т. 2 а.с. 203);
нежитлового об'єкту, розташованого за
адресою: Миколаївська область, м.
Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, буд.
119, що підтверджується відповідним
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (т. 2 а.с. 207).

Вищезгадані об'єкти нерухомості
передані позивачем у платне
користування на умовах оренди ТОВ
«Веста Сервис», що підтверджується
відповідними договорами оренди та
актами приймання-передачі (т. 2 а.с. 210- 251,
т. 3 а.с. 1-22).

18.01.2011 року ТОВ «Веста Сервис»
звернулось до позивача з листом, в
якому повідомила про необхідність
проведення ремонтних робіт по всіх
вищевказаних об'єктах нерухомості з
проханням здійснити виїзд на
місцевість із представником ТОВ «Веста
Сервис», оглянути АЗС, скласти дефектну
відомість та визначитись із
підрядником (т. 3 а.с. 210). У відповідь на
вказаний лист позивач повідомив про
відсутність у нього необхідних умов
для складання такої дефектної
відомості та підбору підрядника, у
зв'язку з чим просив орендаря
самостійно забезпечити проведення
таких заходів (т. 3 а.с. 211). З листа ТОВ
«Веста-Сервис» від 12.04.2011 року № 953 (т. 3
а.с. 212) вбачається, що саме ним обрано
підрядником ТОВ «Будівництво Пан
Україна» та надіслано на погодження
локальні кошториси з пропозицією
укласти відповідні договори підряду.

Судом встановлено, що між ТОВ «СК
Петроліум» (замовник) та ТОВ
«Будівництво Пан-Україна» (підрядник)
було укладено договір підряду від
03.05.2011 року №3/05 (т. 1 а.с.22-26), відповідно
до якого підрядник власними або
залученими силами та засобами
зобов'язується виконати ремонтні
роботи на об'єктах замовника: АЗС №13,
Одеська обл., Овідіопольський район,
с.Роксолани, вул. Леніна, 1-а; АЗС № 29,
Одеська обл., Ізмаїльський район, с.
Сафьяни, вул.Зелена, 1; АГЗП № 12,
Хмельницька обл., с. Малиничи; АЗС № 28,
Одеська обл., Біляївський район, с.
Котовка, вул. Балтська дор., 150; АЗС № 5,
Одеська обл., с. Маяки, а/д Одеса-Рени, 32
км; АЗС № 7, м. Кривий Ріг, вул.
Корнейчука, 5; АЗС № 2, с. Біляївка, а/д
Одеса-Тирасполь, 32км, в обсягах,
вказаних в розробленій кошторисній
документації, яка є невід'ємною
частиною цього договору, а замовник
зобов'язується надати підряднику фронт
робіт, передати затверджену кошторисну
документацію, і забезпечити прийомку
виконаних робіт та їх оплату.

Згідно з п. 2.1. цього договору ціна за
даним договором є динамічною,
визначається договірною ціною (додаток
1), а також встановлено, що зміни до
кошторису та ціни робіт можуть бути
внесені лише за двосторонньою згодою
сторін або на умовах, визначених
договором. У пункті 5 зазначеного
Договору «Кошторисна документація»
передбачено, що підрядник зобов'язаний
виконувати всі роботи, визначені у
кошторисній документації, що є
невід'ємною частиною Договору (додаток
№ 2). У разі не підписання однією із
сторін кошторисної документації,
договір вважається неукладеним. Також
п. 7.2 вказаного договору передбачено, що
замовник протягом 10 робочих днів з
моменту підписання договору передає
підряднику фронт робіт та документи,
які підтверджують право на
користування водою, телефоном,
каналізацією, теплопостачанням та
електроенергією від діючих джерел
згідно із проектом організації
виконання робіт. У пункті 9.2. сторонами
за договором обумовлено, що
забезпечення будівельними матеріалами
покладається на замовника, тобто на ТОВ
«СК Петроліум». Згідно з п. 14.1. договору
здача та прийняття робіт за цим
договором здійснюється за актами
прийому виконаних підрядних робіт за
формою КБ-2в.

Виходячи з наведених вище положень
договору, укладеного між сторонами,
аналіз змісту та характеру
господарських операцій, які вчинялись
між позивачем та ТОВ «Будівництво Пан
Україна» на підставі цього договору,
потребує дослідження судом складених
та підписаних обома сторонами
локальних кошторисів до цього
договору, договірної ціни, змісту
проектів організації виконання робіт,
бухгалтерських документів, які
засвідчують факт придбання позивачем
будівельних матеріалів та їх передачі
підрядникові за цим договором, актів
прийому виконаних підрядних робіт за
формою КБ-2в та відповідних податкових
накладних. Крім того, встановлення
факту дійсного руху активів між
учасниками відповідної господарської
операції потребує дослідження
забезпечення позивачем
бухгалтерського обліку таких операцій,
оплати поставлених робіт, а
використання придбаних робіт у власній
господарській діяльності наявністю у
позивача на обліку основних засобів,
які потребували здійснення
відповідних ремонтних робіт,
підтвердження майнових прав позивача
на такі засоби, а також існування
економічно обґрунтованої потреби у
проведенні таких робіт.

Так, на вимогу суду, викладену в ухвалі
від 03.07.2014 року, позивач у складі іншої
первинної документації надав до суду
копії локальних кошторисів, які є
додатками до цього договору (т. 4 а.с. 13-14,
23-24, 33-34, 44-45, 58-59, 72-73). Водночас,
дослідивши вищевказані локальні
кошториси, суд встановив, що вони не
підписані та у будь-який інший спосіб
не погоджені контрагентом позивача ТОВ
«Будівництво Пан Україна», що, виходячи
з вищезгаданих умов договору, свідчить
про те, що договір взагалі вважається
неукладеним. Крім того, у вказаних
локальних кошторисах відсутні
відомості про осіб проектної
організації, якою забезпечувалось їх
складання та перевірка, що є додатковим
свідченням неналежності та
недопустимості відповідних доказів як
свідчення реальності здійснення
відповідних господарських операцій.

Незважаючи на фактичне неукладання
вищевказаного договору в силу
відсутності взаємного погодження
локальних кошторисів до нього, якими,
зокрема, й визначається зміст
відповідних господарських операцій,
сторонами складались довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за формою № КБ-3, акти прийомки
виконаних будівельних робіт за формою
№ КБ-2в, підсумкові відомості ресурсів
(т. 1 а.с. 239-254, т. 2 а.с. 1-8, 15-17, т. 4 а.с.7-76), а
також податкові накладні (т. 1 а.с. 34-40).

При цьому, досліджуючи вказані
документи, суд зауважує на відсутність
у деяких з них реквізитів, обов'язкові
вимоги для зазначення яких у первинних
документах визначені чинним
законодавством. Так, акти прийомки
виконаних будівельних робіт від 31.05.2011
року (т. 2 а.с. 245-246, т. 2 а.с. 16-17) не містять
підпису підрядника у відповідній
графі, тоді як печатка підприємства та
підпис невідомої особи зазначені
посеред пустого простору документу, що
унеможливлює встановлення особи, яка
поставила такий підпис, та дійсність
засвідчення відповідною особою
ознайомлення нею та погодження
відповідного тексту документу. Надані
до суду підсумкові відомості ресурсів
взагалі не містять ані підписів, ані
печатки підрядника, що позбавляє їх
статусу документів.

Всупереч вимоги суду, викладеній в
ухвалі від 03.07.2014 року, позивачем не
надано проектів організації виконання
будівельних робіт, на які міститься
посилання в укладеному сторонами
договорі.

Також між ТОВ «СК Петроліум» (замовник)
та ТОВ «Будівництво Пан-Україна»
(підрядник) було укладено договір
підряду від 01.07.2011 року № 57 (т. 1 а.с. 27-29),
відповідно до якого підрядник
зобов'язується виконати ремонтні
роботи та технічне обслуговування на
об'єктах, характеристики яких вказані в
п. 1.2 договору, згідно з кошторисом, який
є невід'ємною частиною даного договору.
Замовник зобов'язується прийняти та
оплатити всі ці роботи. Характеристика
об'єктів: АЗС № 9, Закарпатська обл., с.
Дийда, вул. Астейська, 1; АЗС № 7,
Закарпатська обл., м. Чоп, Мукачівське
шосе, 6; АЗС № 8, Закарпатська обл., с.
Яноші, вул. Головна, 1-а; АЗС № 8,
Хмельницька обл., с. Полоне, вул.
Боженко, 48-а; АЗС № 4, Хмельницька обл., м.
Хмельницький, вул. Тернопільська, 13; АЗС
№ 1, Хмельницька обл., с. Шар овечка; АЗС
№ 30, Одеська обл., м. Балта, вул.
Ткаченка, 2; АЗС № 27, Одеська обл., с.
Спаське, вул. Леніна, 129; АЗС № 7,
Хмельницька обл., м. Славута, вул.
Пригородна, 1.

Пунктом 2.2. вказаного договору
встановлено, що ціна договору вказана у
додатку № 1 до договору та орієнтовно
складає 3300000,00 грн. з урахуванням ПДВ.
Відповідно до п. 4.1. договору замовник
оплачує виконані підрядником роботи
протягом 360 календарних днів після
підписання сторонами акта виконаних
робіт на об'єкті за формою КБ-2В і
довідки за формою КБ-3 без зауважень
замовника. Згідно з п. 5.1. договору
підрядник зобов'язаний виконувати всі
роботи, вказані у кошторисній
документації, яка є невід'ємною
частиною цього договору і додається до
відповідних додатків до цього
договору. При цьому у договорі
обумовлено, що у випадку, якщо
кошторисна документація не буде
узгоджена обома сторонами, договір
вважатиметься неукладеним.

Дослідивши надані позивачем локальні
кошториси до відповідного договору
підряду (т. 4 а.с. 83-84, 93-94, 103-104, 113-114, 123-124,
133-134, 143-144, 153-154, 163-164), суд встановив, що
вони не підписані та у будь-який інший
спосіб не погоджені контрагентом
позивача ТОВ «Будівництво Пан
Україна», що, виходячи з вищезгаданих
умов договору, свідчить про те, що
договір взагалі вважається
неукладеним. Крім того, у вказаних
локальних кошторисах відсутні
відомості про осіб проектної
організації, якою забезпечувалось їх
складання та перевірка, що є додатковим
свідченням неналежності та
недопустимості відповідних доказів як
свідчення реальності здійснення
відповідних господарських операцій.

Незважаючи на фактичне неукладання
вищевказаного договору в силу
відсутності взаємного погодження
локальних кошторисів до нього, якими,
зокрема, й визначається зміст
відповідних господарських операцій,
сторонами складались довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за формою № КБ-3, акти прийомки
виконаних будівельних робіт за формою
№ КБ-2в, підсумкові відомості ресурсів
(т. 2 а.с. 31-65, т. 4 а.с. 77-167), а також
податкові накладні (т. 1 а.с. 41-49).

При цьому, досліджуючи вказані
документи, суд зауважує на відсутність
у деяких з них реквізитів, обов'язкові
вимоги для зазначення яких у первинних
документах визначені чинним
законодавством. Так, надані до суду
підсумкові відомості ресурсів взагалі
не містять ані підписів, ані печатки
підрядника, що позбавляє їх статусу
документів.

Судом також встановлено, що між ТОВ «СК
Петроліум» (замовник) та ТОВ
«Будівництво Пан-Україна» (підрядник)
було укладено договір підряду від
01.08.2011 року № 01/08 (т. 1 а.с. 30-32), відповідно
до якого підрядник зобов'язується
виконати поточні ремонтні роботи на
об'єктах, характеристики яких вказані в
п. 1.2 договору, згідно кошторису, який є
невід'ємною частиною даного договору.
Замовник зобов'язується прийняти та
оплатити всі ці роботи. Характеристика
об'єктів: АЗС № 2, Миколаївська обл., с.
Калинівка, Баштанська дор., 1; АЗС № 6, м.
Кривій Ріг, Нікопольське шосе, 1а; АЗС №
7, м. Кривий Ріг, вул. Корнейчука, 5; АЗС №
1, Київська обл., Васильківський район,
с. Глеваха; АЗС № 3, Київська обл., с.
Копилів, траса Київ-Чоп, 45 км; склад ПММ,
м. Миколаїв, пр-т Г.Сталінграда, 119.

Згідно з п. 2.2. договору ціна договору
вказана у додатку № 1 до договору і
орієнтовно складає 2520000,00 грн. з
урахуванням ПДВ. Згідно з п. 4.1. договору
замовник оплачує виконані підрядником
роботи протягом 360 календарних днів
після підписання сторонами акта
виконаних робіт на об'єкті за формою
КБ-2В і довідки за формою КБ-3 без
зауважень замовника. Згідно з п. 5.1.
договору підрядник зобов'язаний
виконувати всі роботи, вказані у
кошторисній документації, яка є
невід'ємною частиною цього договору і
додається до відповідних додатків до
цього договору. Окремо у договорі
обумовлено, що у випадку, якщо
кошторисна документація не буде
узгоджена обома сторонами, договір
вважатиметься неукладеним.

Дослідивши надані позивачем локальні
кошториси до відповідного договору
підряду (т. 4 а.с. 173-174, 186-187, 202-204, 213-214,
226-227), суд встановив, що вони не
підписані та у будь-який інший спосіб
не погоджені контрагентом позивача ТОВ
«Будівництво Пан-Україна», що, виходячи
з вищезгаданих умов договору, свідчить
про те, що договір взагалі вважається
неукладеним. Крім того, у вказаних
локальних кошторисах відсутні
відомості про осіб проектної
організації, якою забезпечувалось їх
складання та перевірка, що є додатковим
свідченням неналежності та
недопустимості відповідних доказів як
свідчення реальності здійснення
відповідних господарських операцій.

Незважаючи на фактичне неукладання
вищевказаного договору в силу
відсутності взаємного погодження
локальних кошторисів до нього, якими,
зокрема, й визначається зміст
відповідних господарських операцій,
сторонами складались довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за формою № КБ-3, акти прийомки
виконаних будівельних робіт за формою
№ КБ-2в, підсумкові відомості ресурсів
(т. 1 а.с. 207-226, т. 2 а.с. 3-1, т. 4 а.с. 167-230), а
також податкові накладні (т. 1 а.с. 50-55).

Досліджуючи вказані документи, суд
зауважує на відсутність у деяких з них
реквізитів, обов'язкові вимоги для
зазначення яких у первинних документах
визначені чинним законодавством. Так,
надані до суду підсумкові відомості
ресурсів взагалі не містять ані
підписів, ані печатки підрядника, що
позбавляє їх статусу документів.

Для підтвердження оплати робіт за
вказаними договорами позивачем надані
договори уступки вимоги (цесії) ТОВ
«Будівництво Пан-Україна» та ПП
«Нордік-Груп», ПП «Річмонд Сервіс» та
ПП «Інвест Таун», а також платіжні
доручення про сплату коштів
цесіонаріям на підставі відповідних
договорів (т. 2 а.с. 100-133).

Крім того, з наданих до суду доказів на
підтвердження фактичності
господарських операцій по всіх вище
перелічених договорах підряду
вбачається, що від імені ТОВ
«Будівництво Пан-Україна» вони
підписувались директором ОСОБА_3

Водночас, відповідно до вироку
Ленінського районного суду м. Харкова
від 12.12.2012 року у справі № 2024/9033/12 (т. 1
а.с. 104-105) ОСОБА_3 визнаний винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
205 Кримінального кодексу України, а
саме здійсненні фіктивного
підприємництва, тобто створенні або
придбанні суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою
прикриття незаконної діяльності або
здійснення видів діяльності, щодо яких
є заборона.

Зі змісту зазначеного вироку
вбачається, що у травні 2011 року ОСОБА_3
познайомився з невстановленими
особами, які за грошову винагороду
запропонували йому зареєструвати на
своє ім'я ТОВ «Будівництво
Пан-Україна». Після реєстрації у
державних органах ТОВ «Будівництво
Пан-Україна» і відкриття рахунків в
банківських установах ОСОБА_3, знаючи
про те, що здійснювати зазначену у
статуті ТОВ «Будівництво Пан-Україна»
фінансово-господарську діяльність, а
також працювати на посаді директора
ТОВ «Будівництво Пан-Україна» не буде,
відповідно до попередньої
домовленості з невстановленими
особами, передав їм документи, печатку,
а також ключі та паролі доступу до
системи «Клієнт-Банк» ТОВ «Будівництво
Пан-Україна». Реєстрація ТОВ
«Будівництво Пан-Україна» в органах
державної влади, отримання необхідних
реквізитів: назви, юридичної адреси,
даних директора підприємства та зразок
її особистого підпису, індивідуального
податкового номеру платника податку на
додану вартість, відкриття поточного
рахунку у банківській установі надало
можливість невстановленим особам
використовувати реквізити зазначеного
підприємства для здійснення
незаконної діяльності. ОСОБА_3
повністю визнав себе винним та не
оспорював фактичні обставини справи.

Постановою Верховного Суду України від
05.03.2012 року у справі № 21-421а11, прийнятою
за результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, визначено, що
податкові накладні платника податку на
додану вартість, виписані від імені
осіб, які заперечують свою участь у
створенні та діяльності цих товариств,
не можна вважати належно оформленими
та підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання товарів, робіт чи
послуг, а тому віднесення відображених
у них сум ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З урахуванням наведеного суд вважає, що
надані до суду податкові накладні, та
інші первинні документи, підписані
ОСОБА_3, не можуть розглядатись судом як
належним чином оформлені первинні
документи, відтак, суд вважає
непідтвердженими належними доказами у
справі доводи позивача про реальність
господарських операцій за договорами,
укладеними між ним та ТОВ «Будівництво
Пан-Україна».

Суд оцінив постанову старшого слідчого
з ОВС СУ ДПС в Одеській області
підполковника податкової міліції
Свініцького І.В. від 19.04.2013 року про
закриття кримінального провадження,
внесеного до ЄРДР за № 000030 від
04.01.2013 року щодо службових осіб ТОВ «СК
Петроліум» за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212
Кримінального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю у діянні
службових осіб ТОВ «СК Петроліум»
ознак вищезгаданого злочину (т. 2 а.с. 78).
Так, зміст кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 212
Кримінального кодексу України,
передбачає умисне ухилення від сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), що входять в систему
оподаткування, введених у
встановленому законом порядку, вчинене
службовою особою підприємства,
установи, організації, незалежно від
форми власності або особою, що
займається підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи чи
будь-якою іншою особою, яка зобов'язана
їх сплачувати, якщо ці діяння призвели
до фактичного ненадходження до
бюджетів чи державних цільових фондів
коштів у значних розмірах. Втім,
відсутність складу зазначеного
кримінального правопорушення у діях
посадових осіб позивача жодним чином
не спростовує встановленого у
вищезгаданому вироку суду факту вини
ОСОБА_3, від імені якого невідомими
особами підписувались всі первинні
документи по господарських операціях
позивача із ТОВ «Будівництво
Пан-Україна», та не впливає на
належність та допустимість як доказів
відповідних документів. В свою чергу,
відсутність у діях посадових осіб
платника податків складу умисного
злочину за своєю суттю не виключає
можливість порушення таким платником
податків податкового законодавства.

Здійснивши аналіз наданих документів
по визначених вище господарських
операціях, суд встановив, що зміст
господарських операцій, з приводу яких
складались такі документи, передбачав
проведення ремонтних робіт з
благоустрою територій АЗС, а саме,
ремонту асфальтового покриття, ремонту
залізобетонних плит на території АЗС,
ремонту навєса, крівлі АЗС, а також
технічне обслуговування резервуарів,
цистерн. При цьому, виходячи з положень

ст. 21 Закону України «Про охорону
праці», Порядку видачі дозволів на
виконання робіт підвищеної небезпеки
та на експлуатацію (застосування)
машин, механізмів, устаткування
підвищеної небезпеки, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року № 1107, проведення робіт з
технічного обслуговування резервуарів
та цистерн АЗС відноситься до
категорії робіт підвищеної небезпеки,
проведення яких потребує отримання
відповідного дозволу. Втім, наявність у
підрядника дозволу на проведення
відповідних робіт не підтверджено
доказами у справі, що також може
вказувати на відсутність фактичного
здійснення господарських операцій
такого змісту та характеру.

Крім того, всупереч вимог ухвали суду
від 03.07.2014 року (т. 3 а.с. 224-225) позивачем
не надано також і доказів
бухгалтерського обліку відповідних
господарських операцій, що
унеможливлює дослідження судом
питання дійсного руху активів між
учасниками відповідних операцій. Суд
звертає увагу, що із усіх витребуваних
ухвалою додаткових доказів у справі
позивачем забезпечено надання лише
локальних кошторисів та підсумкових
відомостей ресурсів, які складені з
порушенням вимог, що встановлюються
законодавством для складання такого
роду документів, та унеможливлюють
встановлення фактичності операцій, на
підтвердження здійснення яких мали
складатись такі документи, а також
копію дефектного акта, що не містить
дати складання та підписаний
директором ТОВ «Будівництво Пан
України» ОСОБА_3, який заперечував свою
причетність до ведення
фінансово-господарської діяльності
зазначеним підприємством, про що
зазначено у вищезгаданому вироку суду.
Жодних додаткових доказів по справі,
які б надали змогу суду додатково
вивчити питання реальності здійснення
зазначених господарських операцій до
суду не надано.

Згідно з положеннями ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд може збирати докази з власної
ініціативи. Однак, якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем (замовник) та ТОВ «БК
Акрополь» (підрядник) було укладено
договір підряду від 03.09.2009 р. № 484,
відповідно до якого підрядник
зобов'язується на свій ризик та своїми
власними засобами виконати по завданню
замовника роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації з
матеріалів підрядника. Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
зазначену роботу: ремонт м'якої
покрівлі будинку у м. Євпаторія, по вул.
Леніна, 17-а (т. 1а.с. 187).

Судом встановлено, що ТОВ «СК
Петроліум» є власником нежитлової
будівлі, офісу з боулінгом із
біліардним клубом, розташованих за
адресою: Автономна Республіка Крим, м.
Євпаторія, пр. Леніна, буд. 17а, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 02.06.2008
року, виданим виконкомом
Євпаторійської міської ради (т. 2 а.с. 208)
та відповідним витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно (т. 2
а.с. 209).

На підтвердження виконання вказаної
операції позивачем надана податкова
накладна від 28.09.2009 року № 1439 на
загальну суму 86440,80 грн., в т.ч. ПДВ - 14406,80
грн. (т. 1 а.с. 188). Крім того, після
повернення справи на новий розгляд
позивачем до суду надані довідка про
вартість виконаних підрядних робіт,
акт прийомки виконаних підрядних робіт
№ 1, підсумкова відомість ресурсів (т. 4
а.с.231-240), дослідивши які, суд встановив,
що в них не визначено дати складання,
тобто, наведені документи складені із
порушенням вимог ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Крім того, судом встановлено, що оплата
вищевказаних робіт здійснювалась
позивачем частинами, а саме на підставі
платіжного доручення від 08.09.2009 року у
сумі 54000,00 грн. (т. 3 а.с. 208) та платіжного
доручення від 07.10.2009 року у сумі 32440,80
грн. (т. 3 а.с. 209). Враховуючи те, що оплата
робіт частково здійснена 08.09.2009 року,
виходячи з вимог Закону України «Про
податок на додану вартість», яким дата
виникнення податкових зобов'язань
податку на додану вартість та права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість (відтак, і
дата видачі відповідної податкової
накладної) пов'язується із датою
фактичного постачання робіт або датою
їх оплати, в залежності від того, яка
подія відбулась раніше, податкова
накладна на відповідну суму також мала
бути видана 08.09.2009 року, тоді як
позивачем до суду надана податкова
накладна на всю суму вартості робіт,
яка датується 28.09.2009 року, тобто, більш
пізньою датою. З урахуванням
наведеного суд вважає, що вищезгадана
податкова накладна складена із
порушенням вимог чинного
законодавства.

Також всупереч вимог ухвали суду від
03.07.2014 року про витребування додаткових
доказів позивачем до суду не надано
доказів забезпечення підприємством
бухгалтерського обліку відповідних
господарських операцій, що
унеможливлює дослідження факту руху
активів між учасниками такої
господарської операції.

Таким чином, позивачем у справі не
підтверджено належними доказами
реальність відповідної господарської
операції із ТОВ «БК Акрополь», не
надано належним чином оформлених
первинних документів, які визначають
право платника податків на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат, що
свідчить про безпідставність
формування позивачем відповідних
показників податкового кредиту з
податку на додану вартість та податку
на прибуток у податковій звітності за
відповідний звітний період.

Згідно з положеннями ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінивши у взаємному зв'язку наявні у
матеріалах справи докази, зважаючи на
відсутність належним чином оформлених
всіх первинних документів по
господарських операціях позивача із
ТОВ «Будівництво Пан-Україна» та ТОВ
«БК Акрополь», які мали б складатись
під час їх здійснення, недоведеність
належними доказами у справі реальності
здійснення зазначених операцій, суд
вважає правомірними висновки акта
перевірки від перевірки від 17.10.2012 року
№ 2012 року № 300/23-214/25417282/2372 та прийняті
на підставі цього акта податкові
повідомлення-рішення.

Що стосується вимог позивача визнати
безпідставним та незаконними дії
відповідача щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення від
14.03.2013 року № , суд також вважає їх
необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до абзацу 2 п. 3.4. Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28.11.2012 року №1236,
якщо за результатами
адміністративного або судового
оскарження грошове зобов'язання,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість зменшується, то до
платника податків направляється
податкове повідомлення-рішення, яке
містить зменшену суму грошового
зобов'язання, якому присвоюється номер
та яке вноситься до відповідного
реєстру податкових повідомлень-рішень
у порядку, передбаченому пунктом 3.3
цього розділу.

Податкове повідомлення-рішення
складається згідно з цим пунктом
органом державної податкової служби,
який склав податкове
повідомлення-рішення, протягом 3
робочих днів з дня, що настає за днем
отримання таким органом рішення за
результатами адміністративного або
судового оскарження.

Так, вищезгадане податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем у зв'язку з прийняттям ДПА
в Одеській області за результатами
розгляду первинної скарги позивача
рішення від 14.01.2013 року № 88/10/10-2007, яким
залишено без змін податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси від 29.10.2012
року № , № , а скаргу у
відповідній частині - без задоволення;
частково скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ
Малиновському районі м. Одеси від 29.10.2012
року № в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 23092 грн. та
застосованої фінансової санкції з
цього податку в сумі 5773 грн., в решті
зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін; а також визначено завищення
залишку від'ємного значення з податку
на додану вартість у сумі 23092 грн. (т. 1
а.с. 97-100). Саме з метою визначення
зменшеної суми податкового
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість йому надіслано
відповідне податкове
повідомлення-рішення, отже, прийняття
відповідачем такого податкового
повідомлення-рішення жодним чином не
порушує прав позивача, а навпаки,
передбачає зменшення його податкових
зобов'язань перед бюджетом. Відтак, суд
не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог у відповідній частині.

На підставі встановленого, керуючись
приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд
вважає, що вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163,
167,186, 254 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю

«СК Петроліум» до державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про визнання
безпідставними та незаконними дії
державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
щодо прийняття податкового
повідомлення-рішення від 14.03.2013 року №
; скасування податкових
повідомлень-рішень державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби від 29.10.2012
року № , № , № , які
прийняті на підставі акта перевірки
від 17.10.2012 року № 300/23-214/25417282/2372 та
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 14.03.2013 року № , прийнятого на
підставі рішення державної податкової
служби в Одеській області від 14.01.2013
року № 88/10/10-2007 про результати розгляду
первинної скарги - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
05.08.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю

«СК Петроліум» до державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про визнання
безпідставними та незаконними дії
державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
щодо прийняття податкового
повідомлення-рішення від 14.03.2013 року

№ ; скасування податкових
повідомлень-рішень державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби від 29.10.2012
року № , № , № , які
прийняті на підставі акта перевірки
від 17.10.2012 року № 300/23-214/25417282/2372 та
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 14.03.2013 року № , прийнятого на
підставі рішення державної податкової
служби в Одеській області від 14.01.2013
року № 88/10/10-2007 про результати розгляду
первинної скарги - відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
05.08.2014 року.

Суддя
С.М. Корой

05 серпня 2014 року.