Справа № 818/4943/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/30138/13

К/800/30376/14

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Зайця В.С.,
Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги Сумської
митниці Міндоходів на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 р. та додаткову постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
р. по справі № 818/4943/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Сумське машинобудівельне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе" до Сумської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області про
визнання дій протиправними, визнання
протиправним та скасування рішення,
стягнення коштів -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
"Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе" звернулося до суду з позовом до
Сумської митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області у
якому просило: визнати дії відповідача
щодо відмови у прийнятті митної
декларації № 805130000/2013/000691 від 25 січня 2013
р. протиправними; скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 805130000/2013/00014
від 25 січня 2013 р. та стягнути з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Сумській області надмірно сплаченої
суми податку на додану вартість у
розмірі 55 645,80 грн., ввізного мита у
розмірі 278 229 грн. та стягнення судових
витрат в розмірі 2 328, 41 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 р. рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено. Визнано
протиправними дії Сумської митниці
Міндоходів, щодо відмови у прийнятті
митної декларації № 805130000/2013/000691 від 25
січня 2013 р. Скасовано картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 805130000/2013/00014
від 25 січня 2013 р. Стягнено з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області (40000,
м. Суми, вул. Воскресенська 7, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково - виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (м. Суми, вул.
Горького, 58, , рах. №
3200 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків,
МФО 351005, код банка 09807750) надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість у розмірі 55 645, 8 грн., ввізного
мита у розмірі 278 229 грн. та судові
витрати у розмірі 2328, 41 грн.

Додатковою постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2014 р. додатково вирішено
питання щодо стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
судових витрат.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
суду апеляційної інстанції, Сумська
митницяі Міндоходів подала касаційні
скарги, в яких просить їх скасувати,
залишивши в силі рішення суду першої
інстанції. Скарги обґрунтовані
невірним застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
знаходить підстави до часткового
задоволення скарги на постанову суду
від 05 листопада 2013 року та відмови в
задоволенні скарги на додаткову
постанову від 15 квітня 2014 року.

Судами встановлено, що 25.01.2013 р.
декларантом ПАТ "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе" до Сумської митниці ДМС України
подана митна декларація № 805130000/2013/000691
для митного оформлення в режимі імпорт
комплекту магнітного підвісу КМП Ц-16
ТАИК.656443.026ТУ та інші документи,
необхідні для митного контролю.

Для підтвердження країни походження
товару та з метою отримання пільги зі
сплати ввізного мита позивачем наданий
зовнішньоекономічний контракт №
67-06Э/2012 від 04.06.2012 р. укладений між ТОВ
"ЭМПР-ГАЗ" (Російська Федерація) та ПАТ
"Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе" (,
рахунок-фактура № 1 від 18.01.2013 р.,
міжнародна товарно - транспортна
накладна № 0505288 (країна відправлення
Росія), оригінал Сертифікату про
походження товару за формою СТ-1 від
22.01.2013 р. за № RUUA 300 1 000 453 та акт
експертизи № 026-03-00020 для оформлення
сертифікату країни походження товару,
складений Торгово-промисловою палатою
Російської Федерації 21.01.2013 р. та інші
документи. У зв'язку з наявністю
преференції зі сплати ввізного мита
позивачем нарахована сума грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1112916 грн.

25.01.2013 р. Сумська митниця відмовила ПАТ
"Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе" у митному
оформленні задекларованого товару,
оформивши Картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 805130000/2013/00014.

Підставою для відмови стало невизнання
Сумською митницею Сертифікату про
походження товару за формою СТ-1 від
22.01.2013 р. за № RUUА 300 1 000 453 для цілей
надання товару режиму вільної
торгівлі.

У зв'язку з прийнятим рішенням митного
органу, цього ж дня позивач оформив
митну декларацію № 805130000/2013/000729 з
нарахуванням та сплатою ввізного мита
за оформлення задекларованого товару у
розмірі 278 229 грн. та податку на додану
вартість у розмірі 1168561,8 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що зазначений у сертифікаті про
походження товару за формою СТ-1 від
22.01.2013 р. за № RUUA 300 1 000 453, не відповідає
умовам, передбаченим пунктом 5.1 Правил
визначення країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав,
затверджених Рішенням Ради Глав Урядів
Співдружності Незалежних Держав від
20.11.2009, ратифікованих Законом України
від 06.07.2011р. № 3592-VI.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що наданий позивачем сертифікат
відповідає діючому законодавству,
містить повну та достовірну інформацію
про країну походження, є дійсним для
оформлення товару в режимі вільної
торгівлі, у звязку з чим спірні дії та
рішення митного органу є
неправомірними.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновоком апеляційного
суду, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Митного Кодексу
України сертифікат про походження
товару - це документ, який однозначно
свідчить про країну походження товару
і виданий компетентним органом даної
країни або країни вивезення, якщо у
країні вивезення сертифікат видається
на підставі сертифіката, виданого
компетентним органом у країні
походження товару і виданий
компетентним органом даної країни.

Відповідно до ч. 8 ст. 43 Митного кодексу
України, у разі якщо в документах про
походження товару є розбіжності у
відомостях про країну походження
товару або органом доходів і зборів
встановлено інші відомості про країну
походження товару, ніж ті, що зазначені
у документах, декларант або
уповноважена ним особа має право
надати органу доходів і зборів для
підтвердження відомостей про заявлену
країну походження товару додаткові
відомості.

Згідно з ч. 9 ст. 43 Митного кодексу
України, додатковими відомостями про
країну походження товару є відомості,
що містяться в товарних накладних,
пакувальних листах, відвантажувальних
специфікаціях, сертифікатах
(відповідності, якості, фітосанітарних,
ветеринарних тощо), митній декларації
країни експорту, паспортах, технічній
документації, висновках-експертизах
відповідних органів, інших матеріалах,
що можуть бути використані для
підтвердження країни походження
товару.

Пунктом 5.1 Правил передбачено, що товар
користується режимом вільної торгівлі,
якщо він відповідає критеріям
походження, встановленим цими
Правилами, а також: вивозиться на
підставі договору (контракту) між
резидентом однієї з держав учасниць
Угоди й резидентом іншої
держави-учасниці Угоди з митної
території однієї держави - учасниці та
ввозиться на митну територію іншої
держави-учасниці Угоди; вивозиться
(ввозиться) фізичною особою резидентом
держави-учасниці Угоди з митної
території однієї держави - учасниці
Угоди на митну територію іншої
держави-учасниці Угоди; не залишає
території держав - учасниць Угоди.

Відповідність задекларованого товару
критеріям походження, встановленим
Правилами підтверджена вищезазначеним
Сертифікатом, країна походження -
Російска Федерація є учасницею Угоди
про створення зони вільної торгівлі
від 15 квітня 1994р.

Відповідно до змісту п.6.3 Правил, під
час вивезення товарів з
держав-учасниць Угоди Сертифікат про
проходження товару форми СТ-1 як і акт
експертизи для оформлення вказаного
сертифікату, видається органом
(організацією), уповноваженим державою
вивезення відповідно до її
національного законодавства.

Таким чином, визначення країни
походження товару, відповідно до
критерію достатньої обробки/переробки
товару, вказаного у п.2.4 Правил,
здійснюється органом (організацією),
уповноваженим державою вивезення
відповідно до її національного
законодавства. За умови виконання
такого критерію видається Сертифікат
про проходження товару форми СТ-1 з
зазначенням критерію походження у
графі 9 сертифікату, який однозначно
свідчить про країну походження товару.
Саме Сертифікат про проходження товару
форми СТ-1, за відсутності розбіжностей
в наданих документах про країну
походження товару, підтверджує країну
походження товару для цілей надання
режиму вільної торгівлі відповідно до
п.6.1 Правил.

Отже, діючим законодавством
встановлено, що надання сертифікату
форми СТ -1 є підставою для отримання
преференції зі сплати ввізного мита.

Як вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, наданий позивачем
сертифікат оформлений відповідно до
Правил визначення країни походження
товарів та містить повну інформацію
щодо задекларованого товару, а саме: у
графі 8 Сертифікату зазначений опис
товару: комплекти магнітного підвісу
КМП Ц-16 ТАИК.656443.026ТУ», що відповідає
задекларованому товару у графі 31
митної декларації №80513 0000/2013/000691 від 25
січня 201З р.; у графі 13 зазначена країна
походження товару - «Російська
Федерація», у графі 9 вказаний критерій
походження «Д8505», тобто товар підданий
достатній обробці (переробці) та
вказані перші чотири цифри коду
товарної позиції за ТН ЗЕД кінцевої
продукції, що відповідає коду товару «
85052000», зазначеному у 33 графі митної
декларації. Інформація щодо
вищезазначеного товару відповідає
наданим для митного оформлення акту
експертизи №026-03-00020 від 21 січня 2013 р., -
специфікації №1 до контракту №67-063/2012
від 04 червня 2012 р., рахунку - фактурі №1
від 18 січня 2013 р., міжнародній
товарно-транспортній накладній №0505288.

Із врахуванням вищевикладеного,
колегія суддів погоджується з
висновоком апеляційного суду про те, що
наданий позивачем сертифікат
відповідає діючому законодавству,
містить повну та достовірну інформацію
про країну походження товару та
однозначно вказує про походження
товару з Російської Федерації, є
дійсним для оформлення товару в режимі
вільної торгівлі та на його підставі
провести ідентифікацію товару
декларованого за митною декларацією
№805130000/2013/000691 від 25 січня 2013 р.

Щодо доводів митного органу про
недотримання позивачем вимог п.2.4
Правил, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з п. 2.4 Правил, у разі участі у
виробництві товару третіх країн, крім
держав - учасниць Угоди, країна
походження товару визначається
відповідно до критерію достатньої
обробки (переробки) товару.

Критерій достатньої обробки
(переробки) може виражатися виконанням
таких умов: а) зміна товарної позиції за
ТН ЗЕД на рівні принаймні одного з
перших чотирьох знаків, що сталася в
результаті обробки (переробки); б)
виконання необхідних умов, виробничих
і технологічних операцій, під час
виконання яких товар уважається таким,
що походить з тієї країни, на території
якої ці операції мали місце; в) правило
адвалорної частки, коли вартість
використовуваних матеріалів
іноземного походження досягає
фіксованої процентної частки в ціні
кінцевої продукції.

Основною умовою критерію достатньої
обробки (переробки) є зміна товарної
позиції за ТН ЗЕД на рівні принаймні
одного з перших чотирьох знаків. Ця
умова застосовується до всіх товарів,
за винятком товарів, уключених до
Переліку умов, виробничих і
технологічних операцій, під час
виконання яких товар уважається таким,
що походить з тієї країни, у якій вони
мали місце (далі - Перелік) (додаток 1,
який є невід'ємною частиною Правил).

До цього Переліку як одна з умов може
бути включено правило адвалорної
частки як самостійно, так і в поєднанні
з виконанням інших необхідних умов,
виробничих і технологічних операцій,
викладених у підпункті "б" цього пункту.

У разі якщо застосовується правило
адвалорної частки, вартісні показники
розраховуються:

- для матеріалів іноземного походження
- за митною вартістю таких матеріалів
під час їхнього ввезення до країни, на
території якої здійснюється
виробництво кінцевого товару, або
за документально підтвердженою ціною
їхнього першого продажу на території
країни, у якій здійснюється
виробництво кінцевого товару;

- для кінцевого товару - за ціною на
умовах франко-завод.

Як вірно зазначено судом апеляційної
інстанції, п.2.4 Правил для визначення
критерію достатньої обробки/переробки
товару передбачає ряд умов, які були
дотримані позивачем стосовно
задекларованого товару.

Так, судом встановлено, що Графа 8
Сертифікату містить опис товару:
«комплект магнітного підвісу КМП Ц-16
ТАИК.656443.026ТУ, що відповідає коду
товарної позиції за ТН ЗЕД « 85052000». Код
товару « 8505» включений до Переліку
умов, виробничих і технологічних
операцій, під час виконання яких товар
вважається таким, що походить з тієї
країни, у якій вони мали місце.

Згідно з вказаним переліком, умовами,
виробничими й технологічними
операціями, необхідними для надання
товару статусу походження під час
використання у виробництві товару
третіх країн є виготовлення, під час
якого вартість усіх використовуваних
матеріалів не повинна перевищувати 50 %
ціни кінцевої продукції: у зазначених
вище межах матеріали, що
класифікується в тій самій позиції, що
й продукт, можуть використовуватися
лише до суми в їх 10 % ціни кінцевої
продукції.

Відповідно до змісту акту експертизи,
відбулася зміна товарної позиції
задекларованого за ТН ЗЕД на рівні
перших чотирьох знаків у порівнянні з
сировиною іноземного походження.

В акті експертизи зазначено, що згідно
товарної номенклатурою
зовнішньоекономічної діяльності (ТН
ЗЕД) кінцевий товар відносить до
товарної позиції 8505, а використані при
його виробництві матеріали іноземного
походження відносяться до товарних
позицій: джерела живлення, дроселі - 8504,
конденсатори - 8532, світло діоди - 8541,
клейми, контракти, вимикачі, з'єднувачі,
наконечники - 8536, мікросхеми - 8542,
комплектуючі кафів управління - 7326, 7616,
8538, метизи 7318, вентилятори- 8414». Товар,
що класифікується в товарній позиції
8505, включений до Додатку 1 Правил,
експертом проведений розрахунок
адвалерної частки (коли вартість
використовуваних матеріалів
іноземного походження досягає
фіксованої процентної частки і ціні
кінцевої продукції). З урахуванням ціни
франко-завод кінцевого товару,
вартості іноземних матеріалів
обрахована адвалорна частка, яка
становить 19,81%. На стор.3-4 акту експертом
зроблений висновок, що для кінцевого
товару (комплекту магнітного підвісу
КМП Ц-16 ТАИК.656443.026ТУ з товарною
позицією 8505 по ТН ЗЕД вартість
використовуваних іноземних матеріалів
не перевищує 50% ціни кінцевої
продукції, при цьому, матеріали
іноземного походження, що
класифікуються в даній товарній
позиції, використовуються.

Отже, вірним є висновок апеляційного
суду, що для вищевказаного товару
виконуються умови, визначені в
«Переліку умов, виробничих і
технологічних операцій, під час
виконання яких товар визначається
таким, що походить з тієї країни, у якій
вони мали місце» (додаток 1 до Правил),
що звідає вимогам достатньої
обробки/преребки в РФ та дозволяє
вважати даний товар таким, що походить
з Російської Федерації.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду про те, що під час митного
оформлення товару позивачем дотримано
як вимоги п. 2.4 Правил визначення
критерію достатньої обробки
(переробки) товару, так і вимоги іншого
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, що не враховано
відповідачем, в результаті чого митним
органом неправомірно складено Картку
відмови та вчинено спірні дії.

Із врахуванням вищевикладеного,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду апеляційної інстанції про те, що
позовні вимоги стосовно визнання дій
відповідача щодо відмови у прийнятті
митної декларації № 805130000/2013/000691 від 25
січня 2013 р. протиправними; скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
805130000/2013/00014 від 25 січня 2013 р.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Щодо доводів митного органу про
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права під час
прийняття додаткової постанови від 15
квітня 2014 року, відповідно до якої
стягнено з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» судовий збір за подання
апеляційної скарги у розмірі 1164 (одна
тисяча сто шістдесят чотири) гривні 20
копійок, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з ч. 1, ч.3, ч.6 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо суд апеляційної чи касаційної
інстанції, не повертаючи
адміністративної справи на новий
розгляд, змінить судове рішення або
ухвалить нове, він відповідно змінює
розподіл судових витрат.

В матеріалах справи містяться
оригінали квитанцій про сплату
позивачем судового збору у розмірі 17, 20
грн. та 1147 грн. за подання апеляційної
скарги, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає, що у суду апеляційної інстанції
були наявні правові підстави у
відповідності до ст. 94 КАС України
стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відповідну
суму судового збору.

Щодо висновків апеляційного суду про
наявність підстав для стягнення на
користь позивача суми надміру
сплаченого ПДВ, які сформовані у
зв'язку з встановленням
неправомірності спірних дій та рішення
відповідача, то колегія суддів не
погоджується з такими, оскільки у
випадку прийняття рішення про
стягнення суми надміру сплаченого ПДВ
та/або мита, одночасно скасовуючи
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
підмінюється виняткова компетенція
митних органів в питаннях перевірки,
контролю правильності обчислення
декларантом і визначення митної
вартості.

Крім того колегія суддів звертає увагу,
що позовні вимоги про стягнення суми
надміру сплаченого ПДВ є передчасними.

Так, відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету, діючого
на час спірних правовідносин, контроль
за справлянням яких здійснюється
митними органами, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 20.07.2007 р. №618,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 р. за №1097/14364 для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/а надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Щодо надання Висновку про повернення,
то питання щодо його прийняття
вирішуються з врахуванням Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справляння яких покладається на митні
органи, затвердженого Наказом
Державної митної служби, Державного
казначейства України від 20.07.2007 №611/147,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007р. за №1095/14362.
(далі Порядок №611/147). Згідно п.7
наведеного Порядку відповідний орган
Державного казначейства України на
підставі отриманого Висновку митного
органу про повернення готує платіжні
документи на перерахування коштів з
рахунку з обліку доходів державного
бюджету на рахунок, зазначений у
Висновку про повернення, та протягом
п'яти робочих днів від дати отримання
Висновку про повернення здійснює
повернення коштів з бюджету.

Виходячи зі змісту наведених
законодавчих норм, встановлений
порядок стягнення надмірно сплаченого
податку на додану вартість, позивачем
не дотриманий.

У зв'язку з всім вищенаведеним,
підлягає скасуванню постанова
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 р. в частині задоволення позовних
вимог щодо стягнення з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області на
користь Публічного акціонерного
товариства "Сумське машинобудівне
науково - виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе" надмірно сплачену суму податку
на додану вартість у розмірі 55 645, 8 грн.,
ввізного мита у розмірі 278 229 грн.

Згідно з ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 229, 230, 232 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів на додаткову постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
р. залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 листопада 2013 р. задовольнити
частково.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 р. скасувати в частині задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Сумській області на користь Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково - виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе" надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість у розмірі 55 645, 8 грн., ввізного
мита у розмірі 278 229 грн. В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: