Справа № 2а-430/10
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 липня 2014 року м. Київ
В/800/2439/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів :

суддя-доповідач Мороз В.Ф.

суддів: Донець О.Є.

Логвиненко А.О.

Голяшкін О.В.

Стрелець Т.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_5 про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 03 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету
Ковельської міської ради Волинської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся із позовом в якому
просив зобов'язати виконавчий комітет
Ковельської міської ради Волинської
області заборонити зупинку
автотранспорту на непарному боці вул.
Міцкевича, на ділянці від перехрестя
вул. Незалежності до вул. Грушевського
та відновити попередній режим руху по
вул. Міцкевича.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 12 липня 2010 року позовні
вимоги задоволено, зобов'язано
Виконавчий комітет заборонити зупинку
автотранспорту на непарному боці вул.
Міцкевича, на ділянці від перехрестя
вул. Незалежності до вул. Грушевського
та відновити попередній режим руху по
вул. Міцкевича.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 03
квітня 2014 року, рішення суду першої
інстанції скасовано позовні вимоги
задоволено частково, зобов'язано
Виконавчий комітет розглянути питання
щодо заборони стоянки автотранспорту
на непарному боці вул. Міцкевича, на
ділянці від перехрестя вул.
Незалежності до вул. Грушевського та
відновити попередній режим руху по вул.
Міцкевича та щодо відновлення
попереднього режиму руху
автотранспорту на зазначеній вище
ділянці, в задоволенні інших вимог
відмовлено.

ОСОБА_5 звернувся із заявою про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
квітня 2014 року, посилаючись на
неоднакове застосування судами
касаційних інстанцій одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
положень ст.ст. 6, 50 Конституції України,
ч. 1 ст. 27 Закону України «Про дорожній
рух», п. 4 ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування», наказ
Міністерства охорони здоров'я України
від 19 червня 1996 року № 173, Державних
будівельних норм ДБН 360-92, наказу
міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства від 21 червня 2011 року.

Пунктом 1 частини 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

В підтвердження неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права, ОСОБА_5 надав
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 17 жовтня 2013 року, якою
залишено без змін рішення суду
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог про
визнання незаконним та скасування
рішення, яким відмовлено у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення та передачі в оренду
земельної ділянки, а також про
зобов'язання укласти договір оренди
земельної ділянки для будівництва
автомобільної стоянки легкового
транспорту.

Надана на підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права
ухвала від 17 жовтня 2013 року була
прийнята за нетотожних предмету спору
та різних фактичних обставин, що
свідчить про відсутність передбачених
законом підстав для допуску справи для
перегляду Верховним Судом України
судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав, встановлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, для допуску заяви до
провадження.

у х в а л и в:

Відмовити в допуску справи до
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 03 квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

О.В. Голяшкін

Т.Г. Стрелець