Справа № 803/1480/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
Справа №
876/11489/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Яворського
І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Укртрансінспекції
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 13.08.2013 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до управління
Укртрансінспекції Волинської області
про визнання протиправною та
скасування постанови про застосування
фінансових санкцій,-

В С Т А Н О
В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася з адміністративним позовом
в суд до управління Укртрансінспекції
Волинської області про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 028380 від 25.06.2013 року про застосування
фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за
результатами перевірки складений акт
від 11.06.2013 року та внесено оскаржувану
постанову. На думку підприємця,
Управління Укртрансінспекції
Волинської області безпідставно
дійшло висновку про те, що водій
автобуса не видав 4-м пасажирам квитки
на право проїзду, чим порушив вимоги
статей 39, 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 13.08.2013 року
позовні вимоги задоволено, оскільки
суд погодився з доводами позивача.

Управління Укртрансінспекції
Волинської області подало апеляційну
скаргу на постанову суду та просить
скасувати таку та прийняти нову про
відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому апелянт мотивує та
обґрунтовує вимоги апеляційної скарги
аналогічно поданим запереченням на
позовні вимоги, зокрема зазначає, що в
автобусі, що належить позивачу, в
порушення вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт» знаходилось
4-ро пасажирів, які не мали квитків, а
тому відповідачем правомірно винесена
постанова № 028380 від 25 червня 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту закріплені
у «Про автомобільний транспорт» №
2344-III.

Згідно статті 1 Закону України № 2344-III
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; нерегулярні
пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим
юридичною або фізичною особою з
укладанням письмового договору на
кожну послугу, в якому визначають
маршрут руху, дату та час перевезень,
інші умови перевезень та форму оплати
послуги, або перевезення за власний
кошт.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що
державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 30 Закону № 2344-III встановлені
основні права та обов'язки
автомобільного перевізника, що
здійснює перевезення пасажирів на
договірних умовах, так, зокрема,
автомобільний перевізник, який
здійснює перевезення пасажирів на
договірних умовах зобов'язаний
забезпечувати дотримання персоналом
вимог законодавства про автомобільний
транспорт.

Відповідно до статті 40 Закону № 2344-III,
водій автобуса при перевезенні
пасажирів автомобільним транспортом
має право: вимагати від пасажирів
виконання їх обов'язків; не допускати
до поїздки пасажира, який не має квитка,
порушує громадський порядок у салоні
автобуса, забруднює його, пасажирів або
їх речі; під час посадки в автобус
пасажирів на приміському, міжміському
або міжнародному маршруті перевіряти
наявність квитків на проїзд та
перевезення багажу.

Статтею 41 Закону № 2344-III передбачено, що
пасажир зобов'язаний мати при собі
квиток на проїзд, на перевезення
багажу, а за наявності права пільгового
проїзду - відповідне посвідчення;
виконувати вимоги правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті
60 Закону України № 2344-III, за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що
інспекторами управління
Укртрансінспекції у Волинській
області 11.06.2013 року, відповідно до
завдання на перевірку від 10.06.2013 року
№001146, на автобусній зупинці «К-тр
Промінь» була проведена рейдова
перевірка транспортного засобу марки
Mercedes-Benz 611 D, номерний знак НОМЕР_1, який
належить перевізнику ОСОБА_1 і за її
результатами в цей день складено акт
перевірки № 032426.

При цьому перевіряючими виявлено
порушення, відповідальність за яке
передбачена статтею 60 Закону № 2344-III,
зокрема: надання послуг з перевезення
пасажирів без оформлення документів,
перелік яких передбачено статтею 39
Закону № 2344-III, а саме - перевезення
пасажирів без видачі їм квитків.

За результатами розгляду акта
перевірки 25.06.2013 року начальником
управління Укртрансінспекції
Волинської області винесено постанову
№ 028380 про застосування фінансових
санкцій до позивача в сумі 1700 грн.

Процедура здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ліцензійних умов, а
також процедуру здійснення державного
нагляду за забезпеченням такими
суб'єктами господарювання безпеки
автомобільних перевезень визначена
Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
(надалі - Порядок), затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 листопада 2006 року №1567.

Відповідно до пункту 2 Порядку
визначено, що Державному контролю
підлягають усі транспортні засоби
вітчизняних та іноземних суб'єктів
господарювання (далі - транспортні
засоби), що здійснюють автомобільні
перевезення пасажирів та вантажів на
території України.

Пунктом 15 Порядку визначено, що під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється: наявність визначених
статтями 39 і 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» документів,
на підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом; додержання вимог статей 53,
56, 57 і 59 Закону України «Про
автомобільний транспорт»; наявність у
документах водія відмітки про
проходження ним медичного огляду та
проведення перевірки технічного стану
транспортного засобу перед виїздом на
маршрут; відповідність зовнішнього і
внутрішнього спорядження
(екіпірування) транспортного засобу
встановленим вимогам; оснащення таксі
справним таксометром; відповідність
кількості пасажирів, що перевозяться,
відомостям, зазначеним у реєстраційних
документах, або нормам, передбаченим
технічною характеристикою
транспортного засобу; додержання
водієм автобуса затвердженого
розкладу та маршруту руху; наявність у
пасажирів квитків на проїзд та
квитанцій на перевезення багажу, а в
разі пільгового проїзду - відповідного
посвідчення; додержання водієм режиму
праці та відпочинку, а також вимоги
щодо наявності в автобусі двох водіїв в
разі перевезення пасажирів на відстань
500 і більше кілометрів; виконання
водієм інших вимог Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

Сторони в суді першої інстанції не
заперечували тієї обставини, що акт
перевірки № 032426 від 11.06.2013 року
складався на місці перевірки у
присутності водія ОСОБА_2, на основі
представлених документів. У графі про
причини порушення водій вказав, що не
встиг видати білети пасажирам,
оскільки почалась перевірка. Такі ж
письмові пояснення були подані водієм
на вказаний акт перевірки.

Суд першої інстанції допитав у якості
свідка державного інспектора Горбай
Н.П., головного спеціаліста управління
Укртрансінспекції у Волинській
області Лущинського М.А. та водія
маршрутки ОСОБА_2 та фактично
встановив, що працівники інспекції не
перевіряли наявність квитків у
пасажирів, оскільки під час перевірки
не заходили в салон автобуса, що
ставить під сумнів об'єктивність
висновків викладених в акті перевірки
№ 032426 від 11.06.2013 року про відсутність у
пасажирів квитків, так і наявність в
салоні автобуса пасажирів до початку
перевірки на зупинці «К-тр Промінь».

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України, оскільки відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатні та беззаперечні докази в
обгрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, та не
довів правомірність прийнятих рішень.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Укртрансінспекції Волинської області -
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13.08.2013 року
у справі №803/1480/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

І.О. Яворський