Справа № 810/4134/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2014 року 810/4134/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Скрипка
І.М., судді Басай О.В., Журавель В.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» до
Державної реєстраційної служби
України, державного реєстратора прав
на нерухоме майно Клюковського Максима
Володимировича про визнання недійсним
рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

9 липня 2014 року до Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Публічне акціонерне товариство
«Київобленерго» (ПАТ «Київобленерго»,
товариство) із позовом до Державної
реєстраційної служби України,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Клюковського Максима
Володимировича про визнання недійсним
рішення про відмову у державній
реєстрації та зобов'язання прийняти
рішення про відповідну державну
реєстрацію права приватної власності
на нерухоме майно.

Зазначали, що товариством подано всі
документи, необхідні для проведення
державної реєстрації права приватної
власності на нерухоме майно, у тому
числі обґрунтовані нормативно
пояснення щодо всіх обставин набуття
права власності на нежитлове
приміщення, а тому оскаржуване рішення
про відмову у державній реєстрації
прав є протиправним та підлягає
скасуванню.

Посилаючись на порушення
відповідачами положень Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
Цивільного кодексу України, Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року №868, просили:

- визнати недійсним рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно від
28 лютого 2014 року №11289063 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України прийняти рішення про
державну реєстрацію права приватної
власності позивача на нерухоме майно -
нежитлове приміщення (будівля складу),
яке знаходиться за адресою вул.
Володимирська, 43-а в м. Василькові
Київської області, про що внести запис
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

У судове засідання 29 липня 2014 року
з'явився представник позивача, який
вказав, що усі докази та пояснення на
підтвердження обґрунтованості
заявлених вимог містяться в матеріалах
справи. Представник Державної
реєстраційної служби України та
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Клюковський Максим
Володимирович у судове засідання не
з'явились, про дату, місце і час
розгляду справи повідомлені належним
чином та своєчасно; про причини неявки
суд не повідомили.

Тому колегією суддів, зважаючи на
відсутність потреби заслухувати
свідка чи експерта, на підставі
положень частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, протокольною ухвалою від 29
липня 2014 року, вирішено продовжувати
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Представник Державної реєстраційної
служби України 22 липня 2014 року подав до
суду письмові заперечення, в яких
просив відмовити у задоволенні позову.
Вказав, що рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень законом віднесено виключно
до компетенції державного реєстратора
прав на нерухоме майно. Підкреслював,
що Державна реєстраційна служба
України не наділена правом приймати
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень та повноваженнями щодо
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Дослідивши докази, зокрема письмові, що
містяться в матеріалах справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи із такого.

Публічне акціонерне товариство
«Київобленерго» зареєстроване 15
серпня 1995 року Києво-Святошинською
районною державною адміністрацією
Київської області, є правонаступником
Закритого акціонерного товариства
«А.Е.С. Київобленерго» (а.с.24-62).

Рішенням Господарського суду
Київської області від 17 березня 2005 року
у справі №39/91 за позовом Закритого
акціонерного товариства «А.Е.С.
Київобленерго» до Міністерства палива
та енергетики України про визнання
права власності та спонукання до
вчинення дій, позов задоволено
частково, Міністерство палива та
енергетики України зобов'язано надати
позивачу для реєстрації права
власності на нерухоме майно, що увійшло
до статутного фонду товариства - наказ
засновника із додатком - переліком
об'єктів нерухомого майна про передачу
цих об'єктів у власність позивачу
(а.с.10-19).

З метою виконання такого судового
рішення Міністерство палива та
енергетики України видало наказ від 21
листопада 2006 №452, яким затвердило
перелік нерухомого майна, що увійшло до
статутного фонду ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» під час його
корпоратизації (а.с.20-23).

Судом встановлено, що 19 лютого 2014 року
Публічним акціонерним товариством
«Київобленерго» подано до
Реєстраційної служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області заяву про державну
реєстрацію права власності на
нежитлове приміщення - будівлю складу,
що знаходиться за адресою: Київська
область, м. Васильків, вул.
Володимирська, 43-А із документами для
проведення державної реєстрації.

На підтвердження цього товариству
видано картку прийому заяви №11023004 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (а.с.9).

У подальшому заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень було
передано на розгляд до Державної
реєстраційної служби України
державному реєстратору прав на
нерухоме майно Клюковському Максиму
Володимировичу.

28 лютого 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Клюковським М.В. прийнято рішення
№11289063 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, яким
позивачу відмовлено у державній
реєстрації права власності на будівлю,
що розташована за адресою: Київська
область, м. Васильків, вул.
Володимирська, 43-А (а.с.25).

В обґрунтування відмови державним
реєстратором зазначено, що надані
документи не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Також
вказано, що подане рішення суду має
посилання на «наказ засновника з
додатком - переліком об'єктів
нерухомого майна про передачу цих
об'єктів у власність позивачу», але не
містить вихідних даних зазначеного
документу, що не дає змоги встановити
тотожність об'єктів та унеможливлює
державну реєстрацію прав.

У позовній заяві вказувалось, що об'єкт
нерухомого майна, а саме - будівля
складу, яка знаходиться за адресою:
Київська область, м. Васильків, вул.
Володимирська, 43-А міститься в переліку
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерство палива та
енергетики України від 21 листопада 2006
№452, під порядковим номером 370 «блок
вспомог. помещений».

Суд, за наслідками дослідження витягу
із зазначеного вище переліку майна
(а.с.22), рішення про відмову у державні
реєстрації, балансової довідки від 2
грудня 2013 року (а.с.24), констатує, що
назви об'єкта нерухомого майна,
зазначеного у переліку нерухомого
майна, що увійшло до статутного фонду
ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» під час його
корпоратизації, та того, державну
реєстрацію якого просить провести
позивач, - різняться («будівля складу»
та «блок вспомог. помещений»). Більше
того, у таких об'єктів різні і назви
вулиць, а саме: у зазначеного в переліку
- Октябрська, а у того, що заявлений до
реєстрації - Васильківська.

При цьому документи, які б давали
можливість суду встановити тотожність
таких об'єктів нерухомості - відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає таке.

Відносини, пов'язані із державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (Закон №1952-ІV).

За визначенням у частині першій статті
2 Закону №1952-ІV державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статі 4 Закону України
№1952 закріплено, що обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

За приписами частини першої статті 6
цього ж Закону систему органів
державної реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку.

Орган державної реєстрації прав:
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації; забезпечує ведення
Державного реєстру прав; надає
інформацію про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; забезпечує облік
безхазяйного нерухомого майна;
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України (стаття 8 Закону №1952).

За нормами пункту 1 частини другої
статті 9 Закону №1952-ІV державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

У відповідності до пункту 4 частини
першої статті 24 Закону №1952-ІV у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як закріплено у пункті 20 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року №868, за
результатами розгляду заяви та
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 28
цього ж Порядку).

Як вже зазначалося, із поданих
позивачем документів встановлення
тотожності об'єкта нерухомості,
зокрема того, про реєстрацію права
власності якого подано заяву до
державного реєстратора («будівля
складу»), із тим, що міститься у
переліку нерухомого майна, що увійшло
до статутного фонду ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» під час його
корпоратизації («блок вспомог.
помещений»), враховуючи і різну назву
вулиць їх розташування, - не вбачається
можливим.

У зв'язку із цим колегія суддів
погоджується із твердженнями
державного реєстратора, викладеними у
оскаржуваному рішенні про відмову у
державній реєстрації, щодо
неможливості встановлення
відповідності заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Таким чином, суд констатує, що
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Клюковський М.В. з наданих йому
документів для здійснення державної
реєстрації права власності позивача на
об'єкт нерухомого майна об'єктивно не
міг встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, у зв'язку із чим
правомірно відмовив у проведенні
державної реєстрації.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач
не позбавлений права повторно
звернутися до державного реєстратора
із заявою про державну реєстрацію прав
на об'єкт нерухомого майна «будівля
складу» за адресою: вул. Володимирська,
43-а у місті Василькові Київської
області, разом із документами,
підтверджуючими тотожність такого
приміщення із зазначеним у переліку
нерухомого майна, що увійшло до
статутного фонду ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» під час його
корпоратизації - «блок вспомог.
помещений».

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. За правилами частини
другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За викладеного вище, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Згідно із частиною другою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідачі не надали суду
доказів понесення ними судових витрат,
тому підстави для присудження на їх
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 128, 159 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Скрипка І.М.

Судді:
Басай О.В.

Журавель В.О.