Справа № 807/1478/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1478/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іванчулинець Д.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Гринюк І.В.,

представника позивача: Мазуренко А.Є.,

представника відповідача: Гузинець
В.М.,

прокурор: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за уточненою
позовною заявою Ужгородського
міжрайонного прокурора радника
юстиції Андришин О.В. в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області до
Киблярівської сільської ради
Ужгородського району про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ужгородський міжрайонний прокурор
радник юстиції Андришин О.В. звернувся
в інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області (далі - позивач) в Закарпатський
окружний адміністративний суд з
позовною заявою до Киблярівської
сільської ради Ужгородського району
(далі - відповідач, сільська рада), в
якій просить визнати протиправною
бездіяльність Киблярівської сільської
ради Ужгородського району щодо не
оформлення документів на розміщення та
експлуатацію полігонів твердих
побутових відходів згідно вимог
чинного законодавства; зобов'язати
Киблярівську сільську раду
Ужгородського району вжити заходів для
оформлення та отримання документів, що
посвідчують право користування або
володіння земельними ділянками під
розміщення полігонів твердих
побутових відходів; зобов'язати
Киблярівську сільську раду
Ужгородського району організувати
збирання і видалення побутових
відходів виключно на створених
відповідно до вимог чинного
законодавства полігонах для їх
захоронення, а також організувати
роздільне збирання корисних
компонентів відходів; зобов'язати
Киблярівську сільську раду
Ужгородського району затвердити
паспорти місць видалення відходів в
установленому порядку в Департаменті
екології та природних ресурсів
Закарпатської ОДА, а також отримати
дозволи на розміщення та ліміти на
утворення та розміщення відходів на 2014
рік.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами проведеної Ужгородською
міжрайонною прокуратурою перевірки
спільно з спеціалістами Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області додержання вимог
природоохоронного законодавства в
частині поводження з відходами, в
діяльності посадових осіб
Киблярівської сільської ради виявлені
грубі порушення вимог
природоохоронного та земельного
законодавства, а також законодавства
про відходи, що створює шкідливий вплив
на навколишнє природне середовище.
Заходи щодо усунення вищенаведених
порушень законодавства з боку
Киблярівської сільської ради протягом
1999-2014 років не вжиті, відповідні
дозвільні документи не отримані.

04.06.2014 року представником позивача було
подано до суду заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
замість зобов'язати Киблярівську
сільську раду Ужгородського району
затвердити паспорти місць видалення
відходів в установленому порядку в
Департаменті екології та природних
ресурсів Закарпатської ОДА, а також
отримати дозволи на розміщення та
ліміти на утворення та розміщення
відходів на 2014 рік замінити на, -
зобов'язати Киблярівську сільську раду
Ужгородського району затвердити
паспорти місць видалення відходів в
установленому порядку в Департаменті
екології та природних ресурсів
Закарпатської ОДА, а також отримати
дозвіл на здійснення операцій у сфері
поводження з відходами.

Згідно ч. 1 ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства України
крім прав та обов'язків, визначених у
статті 49 цього Кодексу, позивач має
право в будь - який час до закінчення
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного
позову.

Згідно ст. 137 КАС України позивач може
протягом всього часу судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи.

У зв'язку з вищенаведеними нормами КАС
України, суд в судовому засіданні на
місці ухвалив подану представником
позивача заяву про уточнення позовних
вимог задовольнити та уточнити позовні
вимоги у наступній редакції:

- визнати протиправною
бездіяльність Киблярівської сільської
ради Ужгородського району щодо не
оформлення документів на розміщення та
експлуатацію полігонів твердих
побутових відходів згідно вимог
чинного законодавства;

- зобов'язати Киблярівську
сільську раду Ужгородського району
вжити заходів для оформлення та
отримання документів, що посвідчують
право користування або володіння
земельними ділянками під розміщення
полігонів твердих побутових відходів;

- зобов'язати Киблярівську
сільську раду Ужгородського району
організувати збирання і видалення
побутових відходів виключно на
створених відповідно до вимог чинного
законодавства полігонах для їх
захоронення, а також організувати
роздільне збирання корисних
компонентів відходів;

- зобов'язати Киблярівську
сільську раду Ужгородського району
затвердити паспорти місць видалення
відходів в установленому порядку в
Департаменті екології та природних
ресурсів Закарпатської ОДА, а також
отримати дозвіл на здійснення операцій
у сфері поводження з відходами.

У судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги за
обставин, викладених у позовній заяві,
підтримав повністю, дав аналогічні
пояснення та просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача у засіданні
уточнені позовні вимоги визнав.

Прокурор в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі обставини у
справі та перевіривши їх належними та
допустимими доказами суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 121
Конституції України, на прокуратуру
України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

За змістом статті 36-1 Закону України
«Про прокуратуру», представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Підставою представництва у суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Однією з форм представництва є
звернення до суду з позовами або
заявами про захист прав і свобод іншої
особи, невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі -КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч. 3. ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справи за позовами фізичних
осіб до органу місцевого
самоврядування предметно підсудні
місцевим загальним судам як
адміністративним судам.

Частиною 2 ст. 18 КАС України
передбачено, що окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
із сторін є орган державної влади,
інший державний орган, їх посадова чи
службова особа, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, та крім
справ з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Згідно із ч. 2. ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 19.03.2014 року
Ужгородською міжрайонною прокуратурою
із залученням спеціалістів Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області на підставі постанови
Ужгородської міжрайонної прокуратури
Закарпатської області від 17.03.2014 року
за №29 про проведення перевірки в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів було проведено
перевірку в порядку прокурорського
нагляду за додержанням та застосування
законів у Киблярівській сільській раді
Ужгородського району з питань
додержання вимог законодавства про
відходи.

Копію вищевказаної постанови було
надано 18.03.2014 року особисто в
приміщенні сільської ради голові
Киблярівської сільської ради - Пеці О.В.

За результатами проведеної перевірки
Державною екологічною інспекцією в
Закарпатській області складено акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
19.03.2014 року, а також 20.03.2014 року внесено
припис про усунення порушень
природоохоронного законодавства.

Під час перевірки було встановлено, що
рішенням 9-ої сесії 23-го скликання
Киблярівської сільської ради від 23.12.1999
року «Про поновлення рішення четвертої
сесії двадцять другого скликання від
21.12.1995 року «Про відведення земельних
ділянок під сміттєзвалища сіл Кибляри,
Лінці, Гайдош»» виділено земельні
ділянки під сміттєзвалища в таких
розмірах: у с. Кибляри в урочищі
«Вуглище» площею 0,10 га, у с. Лінці в
урочищі «Підобучки» площею 0,04 га та в с.
Гайдош в урочищі «Чертеж» площею 0,07 га.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав,
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (дані
права оформляються відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»).

Перевірка показала, що до прийняття
рішення 9-ої сесії 23-го скликання
Киблярівської сільської ради від 23.12.1999
року не отримано висновок державної
екологічної експертизи місць
захоронення відходів, чим порушено
вимоги законів України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
«Про відходи», «Про екологічну
експертизу», «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення» та Земельного
кодексу України.

Перевіркою, також, встановлено, що
вищевказані сміттєзвалища (місця
видалення відходів) не огороджені, не
обваловані, заїзд на них не обладнаний
шлагбаумом, територія сміттєзвіалищ не
охороняється, облік відходів, що
видаляються на сміттєзвалища, не
ведеться, схему санітарної очистки
території села Кибляри не погоджено в
установленому порядку. Також, не
отримано висновки державної
екологічної експертизи місць
захоронення відходів, чим порушено
вимоги законів України «Про екологічну
експертизу», «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
«Про відходи» та Земельного кодексу
України.

У порушення Порядку ведення реєстру
місць видалення відходів, який
затверджений постановою Кабінету
міністрів України №1216 від 03.08.1999 року,
паспорти місць видалення відходів на
сільських сміттєзвалищах у с. Кибляри в
урочищі «Вуглище», у с. Лінці в урочищі
«Підобучки» та в с. Гайдош в урочищі
«Чертеж» не зареєстровані в
Департаменті екології та природних
ресурсів Закарпатської обласної
державної адміністрації.

Згідно ст.ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», ст. 17 Закону України «Про
відходи», суб'єкти права власності на
відходи повинні вживати ефективних
заходів для зменшення обсягів
утворення відходів, а також для їх
утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

Не допускається діяльність суб'єктів
господарювання щодо зберігання та
видалення відходів у несанкціонованих
місцях чи об'єктах.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать підготовка і подання на
затвердження ради проектів місцевих
програм охорони довкілля, участь у
підготовці загальнодержавних і
регіональних програм охорони довкілля,
визначення території для розміщення
відходів.

Статтею 21 Закону України «Про відходи»
передбачено, що органи місцевого
самоврядування у сфері поводження з
відходами забезпечують: виконання
вимог законодавства про відходи,
організацію збирання і видалення
побутових відходів, у тому числі
відходів дрібних виробників, створення
полігонів для їх захоронення, а також
організацію роздільного збирання
корисних компонентів цих відходів,
затвердження місцевих і регіональних
програм поводження з відходами та
контроль за їх виконанням, вирішення
питань щодо розміщення на своїй
території об'єктів поводження з
відходами.

Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання.

Визначені для зберігання та видалення
відходів місця чи об'єкти повинні
використовуватися лише для заявлених
на одержання дозволу відходів.
Забороняється змішування чи
захоронення відходів, для утилізації
яких в Україні існує відповідна
технологія.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 Закону України
«Про відходи», з метою обмеження та
запобігання негативному впливу
відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється провадити будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
місцевих органів виконавчої влади
дозволу на здійснення операцій у сфері
поводження з відходами відповідно до
вимог цього закону.

Видалення відходів здійснюється
відповідно до встановлених
законодавством вимог екологічної
безпеки з обов'язковим забезпеченням
можливості утилізації чи захоронення
залишкових продуктів за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів
здійснюються відповідно до вимог
екологічної безпеки та способами, що
забезпечують максимальне використання
відходів чи передачу їх іншим
споживачам (за винятком захоронення).

На кожне місце чи об'єкт зберігання або
видалення відходів складається
спеціальний паспорт, в якому
зазначаються найменування та код
відходів (згідно з державним
класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні
характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.

Видалення відходів здійснюється
відповідно до встановлених
законодавством вимог екологічної
безпеки з обов'язковим забезпеченням
можливості утилізації чи захоронення
залишкових продуктів за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності дозволу на здійснення
операцій у сфері поводження з
відходами, в якому визначені види та
кількість відходів, загальні технічні
вимоги, заходи безпеки, відомості щодо
утворення, призначення, методів
оброблення відходів відповідно до
встановлених умов їх зберігання.

Визначені для зберігання та видалення
відходів місця чи об'єкти повинні
використовуватися лише для відходів,
заявлених на одержання дозволу на
здійснення операцій у сфері поводження
з відходами.

Забороняється несанкціоноване
скидання і розміщення відходів у тому
числі побутових у підземних
горизонтах, на території міст та інших
населених пунктів, на територіях
природно-заповідного фонду, на землях
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, в межах водоохоронних зон
та зон санітарної охорони водних
об'єктів, у інших місцях, що може
створювати небезпеку для
навколишнього природного середовища
та здоров'я людини.

Всупереч вимог Закону України «Про
відходи», дозволи та ліміти на
утворення і розміщення твердих
побутових відходів на сміттєзвалищах в
у с.Кибляри в урочищі «Вуглище», у с.
Лінці в урочищі «Підобучки» та в с.
Гайдош в урочищі «Чертеж» Киблярівська
сільська рада не отримувала за весь час
існування цих сміттєзвалищ та не
отримала на 2014 рік.

Окрім того, перевіркою встановлено, що
побутові та інші відходи від населення
до несанкціонованого сміттєзвалища
вивозяться шляхом транспортування їх
підводами, відкритими тракторами,
автомобілями тощо. Такий стан речей є
недопустимим і повинен бути
виправлений з урахуванням того, що
вказані транспортні засоби не
відповідають вимогам п. 2.26 наказу
Міністерства охорони здоров'я України
№145 від 17.03.2011 року «Про затвердження
Державних санітарних норм та правил
утримання територій», яким передбачено
перевезення побутових відходів
спеціально обладнаними для цього
транспортними засобами (сміттєвозами,
асенізаційними машинами тощо), що
унеможливлюють їх розвіювання,
розсипання, розливання та розпилення, а
також забезпечують зручність під час
їх завантаження та вивантаження. Також,
не забезпечено роздільне збирання
твердих побутових відходів та їх
корисних компонентів.

Згідно ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», ст. 17 Закону України «Про
відходи», суб'єкти права власності на
відходи повинні вживати ефективних
заходів для зменшення обсягів
утворення відходів, а також для їх
утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

Не допускається діяльність суб'єктів
господарювання щодо зберігання та
видалення відходів у несанкціонованих
місцях чи об'єктах.

Згідно внесених змін до статті 33 Закону
України «Про відходи» Законом України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
скорочення кількості документів
дозвільного характеру», внесено зміни
до Закону України «Про перелік
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності»
зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності дозволу на здійснення
операцій у сфері поводження з
відходами, в якому визначені види та
кількість відходів, загальні технічні
вимоги, заходи безпеки, відомості щодо
утворення, призначення, методів
оброблення відходів відповідно до
встановлених умов їх зберігання.

За наведених обставин суд приходить до
переконання, що в діяльності посадових
осіб Киблярівської сільської ради
правомірно виявлені грубі порушення
вимог природоохоронного та земельного
законодавства, а також законодавства
про відходи, що створює шкідливий вплив
на навколишнє природне середовище.

Заходи щодо усунення вищенаведених
порушень законодавства з боку
Киблярівської сільської ради протягом
1999-2014 років не вжиті, відповідні
дозвільні документи не отримані.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

З боку відповідача не надано достатніх
аргументів, доводів та доказів, які
свідчили б, що Киблярівською сільською
радою вжито заходи щодо усунення
виявлених порушень законодавства, з
урахуванням усіх обставин справи, що
мають значення для його прийняття, суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для визнання протиправною
бездіяльність відповідача та
задоволення даного позову.

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 94, 160-163
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Уточнену позовну заяву Ужгородського
міжрайонного прокурора радника
юстиції Андришин О.В. в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області до
Киблярівської сільської ради
Ужгородського району про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Киблярівської сільської ради
Ужгородського району щодо
неоформлення документів на розміщення
та експлуатацію полігонів твердих
побутових відходів згідно вимог
чинного законодавства.

3. Зобов'язати Киблярівську
сільську раду Ужгородського району
вжити заходів для оформлення та
отримання документів, що посвідчують
право користування або володіння
земельними ділянками під розміщення
полігонів твердих побутових відходів.

4. Зобов'язати Киблярівську
сільську раду Ужгородського району
організувати збирання і видалення
побутових відходів виключно на
створених відповідно до вимог чинного
законодавства полігонах для їх
захоронення, а також організувати
роздільне збирання корисних
компонентів відходів.

5. Зобов'язати Киблярівську
сільську раду Ужгородського району
затвердити паспорти місць видалення
відходів в установленому порядку в
Департаменті екології та природних
ресурсів Закарпатської ОДА, а також
отримати дозвіл на здійснення операцій
у сфері поводження з відходами.

6. Постанова суду може бути
оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається через
Закарпатський окружний
адміністративний суд з одночасним
надсиланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У випадках,
встановлених статтею 167 частиною 4
цього Кодексу десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяД.В. Іванчулинець