Справа № 811/3527/13-а
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

811/3527/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2014 року

справа № 811/3527/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Божко Л.А. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 січня 2014 року в адміністративній справі

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Феросистема»

до Кіровоградської митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Феросистема» у листопаді 2013 року звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 901000003/2013/000181/2 від 05.08.2013.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 січня 2014 року задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду та прийняту нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Феросистема» та ТОВ «ТД «Ферросплав-Стандарт» (м. Москва, Росія) було укладено контракт № ТДФС-23/07/2013 від 23 липня 2013 року.

За умовами договору та згідно зі Специфікацією № 1 від 23.07.2013 до контракту № ТДФС-23/07/2013 від 23 липня 2013 року ТОВ «ТД «Ферросплав-Стандарт» (м. Москва, Росія) зобов’язується поставити на умовах FCA – склад продавця (ІНКОТЕРМС-2010), а ТОВ «Феросистема» прийняти та оплатити феросиліцій ФС-65 (в кількості 200 тонн) та феросиліцій ФС-45 (в кількості 100 тонн). Ціна за одиницю товару складає 1190 та 880 доларів США відповідно.

З метою митного оформлення партії товару, поставленого за вищевказаним контрактом, декларантом ТОВ «СВ-Брокер» було подано до відповідача вантажну митну декларацію № 901050000/2013/006435 від 02.08.2013, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту).

Проте Кіровоградською митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № 901000003/2013/000181/2 від 05 серпня 2013 року, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості товару та визначено митну вартість товару за резервним методом: вартість за одиницю феросиліцію марки ФС-65 визначено у розмірі 1,7389 дол. США, феросиліцію марки ФС-45 – 1,1730 дол. США.

На підставі рішення про коригування митної вартості товару ТОВ «СВ-Брокер» було подано нову ВМД № 901050000/2013/006526 від 06.08.2013 та здійснено митне оформлення товару.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів та картки відмови колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Статтею 52 визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об’єктивної неможливості застосування попереднього методу.

В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів Кіровоградська митниця Міндоходів дійшла висновку про неможливість застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору, оскільки заявлена митна вартість нижча за ціну подібних товарів за ціновою інформацією бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України за останні 90 днів за країною походження «Росія», а також декларантом не було надано прас-лист виробника продукції та висновок про вартісні характеристики товару, у зв’язку з чим виникають сумніви щодо достовірності відомостей про заявлену митну вартість товарів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем митному органу на підтвердження заявленої митної вартості товару та методу її визначення разом з ВМД № 901050000/2013/006435 від 02.08.2013 було надано контракт № ТДФС-23/07/2013 від 23.07.2013, специфікацію № 1 до контракту № ТДФС-23/07/2013 від 23.07.2013, міжнародну товарно-транспортну накладну № 260946 від 31.07.2013, довідку про транспортні витрати № 168 від 25.07.2013, рахунки, інвойс, платіжні доручення в іноземній валюті, сертифікати якості та походження товару, договір про доставку вантажу автомобільним транспортом № 25/07 МО від 25.07.2013, пакувальний лист, комерційну пропозицію № 331 від 01.07.2013, експортну декларацію № 10130210/310713/0018702 від 31.07.2013.

Додатково витребувані митним органом документи, а саме: каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленні спеціалізованими експертними організаціями, та (або) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, позивачем надані не були.

Проте судом встановлено, що у жовтні 2013 року разом з супровідними листами вих. № 01/01-2 та № 06/01-2 позивачем були надані копії: платіжного доручення № 17 від 31.07.2013, листа ДП «Держзовнішінформ» № 9/494 від 27.09.2013, згідно з яким контрактна ціна заявлена позивачем під час митного оформлення товару не суперечить поточному ринковому рівню цін, листа з фактичними цінами від ООО «БЗФ», ООО «Урал-Союз», огляду цін світових ринків від ДП «Держзовнішінформ» від 24.07.2013, 30.08.2013, 30.09.2013, а також статті з інформаційного сайту, які містять оцінку ринку феросиліцію на території РФ станом на 30.07.2013.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що не надання позивачем на вимогу митного органу прайс-листа виробника не може слугувати єдиною підставою відмови у визнанні заявленої митної вартості товару за умови наявності всіх інших первинних документів, які містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Таким чином суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити митну вартість товару за основним методом.

Окрім того приймаючи оскаржуване рішення митний орган жодним чином не обґрунтував неможливість застосування основного методу при визначенні митної вартості товару та всіх інших у їх послідовності, що свідчить про безпідставність застосування суб’єктом владних повноважень резервного методу.

Окрім того, МД № 700020000/2013/5013 від 02.07.2013 та МД № 805110001/2013/1948 від 22.07.2013, інформація з яких була використана відповідачем при здійсненні коригування митної вартості товарів задекларованих ТОВ «Феросистема», не були надані на вимогу суду у зв’язку з їх відсутністю в базі даних ЄАІС ДМСУ.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що рішення Кіровоградської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 901000003/2013/000181/2 від 05.08.2013 є таким, що суперечить закону та підлягає скасуванню.

Враховуючи сукупність викладених обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 січня 2014 року в адміністративній справі № 811/3527/13-а – без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 22 липня 2014 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.І. Ясенова