Справа № 802/1775/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 липня 2014 р.
Справа № 802/1775/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Комара
П. А., розглянувши у порядку письмового
провадження матеріали
адміністративної справи за позовом
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулася
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області із
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення штрафу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
постановою № 8 від 26.02.2014р. на фізичну
особу - підприємця ОСОБА_1 накладено
штраф у розмірі 2550, 00 грн., який в
добровільному порядку не сплачено, що і
стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, однак 04.07.2014р. до
суду за вх. №13460 подав заяву про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Відповідач письмових заперечень на
позовну заяву з
нормативно-документальним
обґрунтуванням суду не надав, в судове
засідання не з'явилася, повноважного
представника не направила, про час,
дату та місце судових засідань
повідомлялася завчасно та належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не обов'язкова, суд, у
відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України,
визнав можливим проводити розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

26.02.2014р. Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Вінницькій області
проведено планову виїзну перевірку
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
предмет дотримання вимог Законів
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції", "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції".

За результатами перевірки складено Акт
перевірки №0007 від 04.02.2014р. із змісту
якого встановлено, що за результатами
перевірки контролюючим органом
виявлено ряд порушень (а.с. 10-12).

На підставі акту перевірки позивачем
винесено постанову №8 від 26.02.2014р., якою
ФОП ОСОБА_1 зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 2250,00 грн.
(а.с.13).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з наступного.

Як вбачається з п. 1 Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
Указом Президента України № 465/2011 від
13.04.2011 року (далі - Положення), Державна
інспекція України з питань захисту
прав споживачів є центральним органом
виконавчої влади, який реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів.

Згідно з пп. 2 п. 4 Положення
Держспоживінспекція України та ч. 1 ст.
26 Закону України "Про рекламу"
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, здійснює контроль за
дотриманням законодавства України про
рекламу щодо захисту прав споживачів
реклами.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 26 Закону України
"Про рекламу" на вимогу органів
державної влади, на які згідно із
законом покладено контроль за
дотриманням вимог законодавства про
рекламу, рекламодавці, виробники та
розповсюджувачі реклами зобов'язані
надавати документи, усні та/або
письмові пояснення, відео- та
звукозаписи, а також іншу інформацію,
необхідну для здійснення ними
повноважень щодо контролю.

В силу приписів ч. 6 ст. 27 Закону України
"Про рекламу" за неподання або подання
завідомо недостовірної інформації
щодо вартості розповсюдженої реклами
та/або виготовлення реклами та/або
вартості розповсюдження реклами
центральному органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, необхідної для здійснення
ними передбачених цим Законом
повноважень, на рекламодавців, на
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що постановою №8 від
26.02.2014р. на відповідача за порушення п. 1
ч. 3 ст. 44 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції, а саме: за розповсюдження
іграшок дитячих, на яких відсутній
національний знак відповідності, що є
порушенням п. 32 Постанови КМУ №901 від
08.10.2008р. "Про затвердження технічного
регламенту безпеки іграшок" накладено
штраф у розмірі 2550 грн.

Відповідно до пунктом 7 вказаного
Технічного регламенту передбачено, що
перед введенням в обіг на
електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.

Відповідно до вимог частини 3 статті 29
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" у разі, якщо органом
ринкового нагляду встановлено, що
неналежно застосовано Національний
знак відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
не складено декларацію про
відповідність, якщо її складання
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, декларацію про
відповідність складено з порушенням
встановлених вимог або органу
ринкового нагляду не надано чи надано
технічну документацію на відповідну
продукцію не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган ринкового
нагляду невідкладно вимагає від
відповідного суб'єкта господарювання
вжити протягом визначеного строку
заходів щодо приведення такої
продукції у відповідність із
встановленими вимогами.

Відповідно до пункту 2 частина 2 статті
44 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" до особи, яка ввела
продукцію в обіг або відповідно до
цього Закону вважається такою, що ввела
продукцію в обіг, застосовуються
штрафні санкції у разі: введення в обіг
продукції, яка не відповідає
встановленим вимогам (крім випадків,
передбачених статтею 28 цього Закону), у
тому числі нанесення Національного
знака відповідності на продукцію, що
не відповідає вимогам технічних
регламентів, - у розмірі від п'ятисот до
тисячі п'ятисот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а за
повторне протягом трьох років вчинення
такого самого порушення, за яке на
особу вже було накладено штраф, - у
розмірі від тисячі до трьох тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Так, право на звернення до суду
Держспоживінспекції України (її
територіальних органів) визначено у пп.
10 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про захист
прав споживачів". В Положенні про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
Указом Президента України № 465/2011 від
13.04.2011р. визначені випадки, в яких
Держспоживінспекція України має право
звертатися з позовами до суду, а саме:
щодо захисту прав споживачів (пп.10 п.6
Положення); щодо протиправних дій
рекламодавців, виробників та
розповсюджувачів реклами, заборони
відповідної реклами та її публічного
спростування (пп.13 п.6 Положення); про
стягнення до бюджету коштів у разі
застосування відповідних
адміністративно-господарських
санкцій, зобов'язання вчинити певні дії
або утриматися від їх вчинення (пп.24 п.6
Положення).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивач правомірно
застосував до відповідача штрафні
фінансові санкції, а тому позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо питання про розподіл судових
витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Беручи до уваги встановлені Законом
ставки судового збору, при зверненні до
суду з цим адміністративним позовом
позивач повинен був сплатити 10
відсотків розміру судового збору за
позовними вимогами майнового
характеру що становить 182,70 грн.

Проте, відповідно до частини першої
статті 88 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, враховуючи
майновий стан сторони, може своєю
ухвалою зменшити розмір належних до
оплати судових витрат чи звільнити від
їх оплати повністю або частково, чи
відстрочити або розстрочити сплату
судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною другою статті 88
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо у строк, встановлений
судом, судові витрати не будуть
оплачені, позовна заява залишається
без розгляду або витрати
розподіляються між сторонами
відповідно до судового рішення у
справі, якщо оплату судових витрат
розстрочено або відстрочено до
ухвалення судового рішення у справі.

Так, ухвалою суду від 22.05.2014р. частково
задоволено клопотання позивача у
справі та відстрочено сплату судового
збору у даній справі до часу
постановлення судом рішення за
наслідками розгляду справи по суті
спору.

Однак, станом на момент винесення
судового рішення судовий збір
позивачем не сплачено. Водночас,
незважаючи на повне задоволення вимог
за адміністративним позовом, в силу
положень статті 94 КАС України підстав
для стягнення судового збору з
відповідача немає, оскільки позивачем
у справі є суб'єкт владних повноважень,
а відповідачем юридична особа.

За таких обставин, суд доходить
висновку про необхідність стягнення
судового збору у розмірі 182,70 грн. з
позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України штраф у
розмірі 2550,00 грн. (дві тисячі п'ятсот
п'ятдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Вінницькій області
(вул. Хмельницьке шосе,7, м. Вінниця) в
дохід Державного бюджету України ( р/р
№ 4002, одержувач УДКСУ у м. Вінниці,
код платежу 22030001, ідентифікаційний код
38054707, банк одержувача ГУ ДКСУ у
Вінницькій області, МФО 802015) судовий
збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят
дві гривні сімдесят коп).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комар
Павло Анатолійович