Справа № 802/2517/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 липня 2014 р.
Справа № 802/2517/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Мошняги В. І.

представника позивача:
Коханець О. В.

представника відповідача:
Гуменюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінкрон"

до: Вінницької об'єднаної держаної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Вінкрон" (далі - ТОВ
"Вінкрон", позивач) із позовом до
Вінницької об'єднаної держаної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Вінницька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення.

Мотивуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що Вінницькою ОДПІ проведено
документальну позапланову перевірку
виїзну перевірку правомірності
нарахування ТОВ "Вінкрон" від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у сумі 38234 грн. і бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку у
сумі 267149 грн. відображених у декларації
по ПДВ за квітень 2014 року поданій за
відповідний звітний період згідно з
затвердженим планом перевірки. За
результатами проведеної перевірки
складено акт №1532/1501/32055032 від 11.06.2014р. на
підставі якого прийнято податкове
повідомлення - рішення № за
формою "В4" від 26.06.2014р., яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 742 853 грн.

На думку позивача, зазначене податкове
повідомлення - рішення є протиправним
та таким, що підлягає скасуванню, що
стало підставою для звернення до суду
із даним позовом.

Ухвалою суду від 07.07.2014р. провадження у
справі відкрито.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі та надав суду
пояснення, що відтворюють зміст
позовної заяви.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову та
просив суд відмовити у задоволенні
позову з підстав наведених у письмових
запереченнях, що долучені до
матеріалів справи. Пояснив суду, що
відповідач, приймаючи оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, діяв
згідно із нормами чинного
законодавства, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши усі обставини
справи та надавши їм юридичну оцінку,
судом встановлено наступне.

ТОВ "Вінкрон" зареєстроване рішенням
Виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 03.07.2002р. №0003970,
свідоцтво про державну реєстрацію
серії АОО №145798 від 03.07.2002р.

Головним державним ревізором -
інспектором відділу контролю за
декларуванням податку на додану
вартість управління оподаткування та
контролю об'єктів та операцій
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницької області Мельником Віталієм
Миколайовичем на підставі п. п. 78.1.8 п. 78.1
ст. 78 Податкового кодексу України (далі
- Кодекс), проведено позапланову виїзну
документальну перевірку правомірності
нарахування ТОВ «Вінкрон» від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, у сумі 38234 грн., та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку в
сумі 267149 грн., відображених у
податковій декларації з ПДВ за квітень
2014 року (вх. № 20.05.2014 р).

Результати перевірки оформлено актом
№ 1532/1501/32055032 від 11.06.2014 р., на підставі
якого Вінницькою ОДПІ 26.06.2014р. прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ за формою "В 4", яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 742 853 грн.

На думку позивача, викладені в акті
висновки є невірними, а тому просить
податкове повідомлення - рішення,
згідно якого встановлено
відповідальність за порушення ст. 102. п.
5 Податкового кодексу України
протиправним та таким, що належить
скасувати.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

Як вбачається з акту № 1532/1501/32055032 від
11.06.2014 р. перевіркою встановлено, що на
порушення пунктів 102.5 ст. 102 ПК України
ТОВ «Вінкрон» в квітні 2014 року завищено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 Декларації), термін виникнення яких
становить понад 1095 днів у розмірі 742853
грн.

Сума, що обліковується у рядку 24
декларації за квітень 2014 року «Залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду» за
економічною суттю є заявою на
відшкодування задекларованою
платником - за напрямком бюджетного
відшкодування в рахунок майбутніх
платежів з ПДВ.

Крім цього, відповідно до п.102.5 ст.102 ПК
України заяви про повернення надміру
сплачених грошових зобов'язань або про
їх відшкодування у випадках,
передбачених цим Кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, що настає, за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування

Отже, право на зарахування від'ємного
значення податкових зобов'язань у
зменшення податкових зобов'язань з
податку у наступних податкових
періодах також обмежується 1095 днями,
обрахованими з наступного дня за днем
отримання права на відшкодування сум
ПДВ.

Таким чином, в результаті порушення
пункту 102.5 ст.102 ПК України TOB «Вінкрон»
в квітні 2014 року завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 Декларації), термін виникнення яких
становить понад 1095 днів, у розмірі 742853
грн.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначаються статтею 200 Податкового
кодексу України:

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає, зокрема, відшкодуванню з
Державного бюджету України (бюджетному
відшкодуванню) передбачено статтею 200
Податкового кодексу України.
Підпунктом 200.1 ст.200 Податкового
кодексу України передбачено, що Сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 Податкового кодексу
України зазначено, що при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Пунктом 200.3 ст. 200 Податкового кодексу
України зазначено, що при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

При цьому, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Таким чином, у рядку 24 декларації за
квітень 2014 року завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 Декларації), термін виникнення яких
становить понад 1095 днів.

Відповідно до ст.200.7 Податкового
кодексу України платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Наказом Міністерства Фінансів України
від 25.11.2011 №1492 Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість зареєстрованого в
Мін'юсті України 20 грудня 2011 р. за N
1490/20228 затверджено нову форму
декларації з ПДВ.

Законом не передбачено можливості
платника примати самостійне рішення
щодо відстрочення реалізації своїх
прав на отримання бюджетного
відшкодування після настання права на
таке відшкодування. Якщо на дату
виникнення права на бюджетне
відшкодування, платник не скористався
таким правом, вважається, що ним
прийняте рішення стосовно відмови від
такого відшкодування.

Згідно ст. 14.1.156 Податкового кодексу
України податкове зобов'язання - сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлена тривалістю у три роки.

Згідно з пп. 102.1 ст.102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
має право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку контролюючий орган не визначає
суму грошових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Аналогічно пп. 102.5 ст.102 Податкового
кодексу України передбачено, що заяви
про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
цим Кодексом, можуть бути подані не
пізніше 1095 дня, що настає за днем
здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 p.V Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 ПК України та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 ПКУ протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Згідно ст.200 ПКУ сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
п.200.1 цієї статті, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені цим розділом. При
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з п.200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з п.200.1 цієї статті,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактичне сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду. Крім цього, відповідно до п. 102.5
ст. 102 ПКУ заяви про повернення надміру
сплачених грошових зобов'язань або про
їх відшкодування у випадках,
передбачених цим Кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, що настає за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.
Враховуючи вищевикладене, у разі якщо
залишок від'ємного значення податку
попередніх податкових періодів, який
сформований за придбаними
товарами/послугами, протягом терміну
позовної давності платником ПДВ є
неоплаченим, то такі товари вважаються
безоплатно отриманими, оскільки за
такими товарами відсутній факт їх
придбання, як це передбачено у п. 198.3
ст.198 ПКУ, а тому право на податковий
кредит та відповідно на бюджетне
відшкодування сум ПДВ за такими
товарами/послугами у платника
відсутнє.

Так, згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, ч.3 ст. 2 КАС України визначено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд, надаючи оцінку рішенню
податкового органу, виходив з того, що
відповідач виконував функції,
покладені на нього державою, діяв в
межах та у спосіб, передбачений
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних справах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС
України), за згідно із ст. 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності своїх рішень та докази,
надані позивачем, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
визнання протиправними і скасування
податкового повідомлення - рішення
Вінницької ОДПІ за № від 26.06.2014
року, а тому заявлений
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1, 2 ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір".
Оскільки при зверненні до суду позивач
сплатив 10 % розміру ставки судового
збору, а саме 487,20 грн., з нього слід
стягнути решту суми судового збору, що
підлягає сплаті при звернення до
адміністративного суду, тобто судовий
збір у розмірі 4384,80 грн.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір в сумі 4384,80 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комар Павло Анатолійович