Справа № 802/2525/14-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

30 липня 2014 р.
Справа № 802/2525/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання:
Мельника В.С.,

за участю позивачів:
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області

про визнання протиправними та
скасування рішень, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулись
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з адміністративним
позовом до реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області про
визнання протиправними та скасування
рішень, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
державним реєстратором реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції у Вінницькій
області 28.02.2014р. винесено рішення від
28.02.2014р. №11299081 та за №11299446, якими ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовлено у державній
реєстрації права власності, з підстав
відсутності документів, необхідних для
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень.

На думку позивачів, державним
реєстратором не надано належної оцінки
всім документам при подані заяв про
державне реєстрацію прав та їх
обтяжень, тому останні змушені були
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Позивачі в судовому засіданні позов
підтримали та просили його
задовольнити на підставі та в межах
заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак надав
заяву в якій просив провести розгляд
справи за його відсутності та
заперечення у відповідності до яких,
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Частина 4 статті 122 КАС України
передбачає, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
за можливе провести розгляд вказаної
справи за відсутності уповноваженого
представника відповідача.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

05.02.2014р. ОСОБА_1 звернувся з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень до реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області.

Окрім того, 06.02.2014р. ОСОБА_2 подала
аналогічну заяву до відповідача з
вимогами щодо проведення реєстрації
права власності: спільної часткової
кімнати в гуртожитку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, кім.
НОМЕР_1.

Рішеннями від 07.02.2014р. за №10730013 та за
№10730872 державним реєстратором зупинено
розгляд зазначених заяв, з підстав
відсутності у повному обсязі
документів необхідних для проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень визначених "Порядком
державної реєстрації права на нерухоме
майно та їх обтяжень" затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011р. №703, а саме, документів, що
підтверджують факт прийняття спадщини
на майно спільної часткової кімнати в
гуртожитку, що розташований: АДРЕСА_1,
кім. НОМЕР_1 ОСОБА_3 Додатково
проінформовано, що у разі подання у
встановленому законодавством порядку
необхідних документів, розгляд заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень буде відновлено.

28.02.2014р. рішеннями державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень кімнати НОМЕР_1 в
гуртожитку розташованого по АДРЕСА_1.

Ці рішення прийнято по факту не
усунення обставин, що слугували
підставою для зупинення розгляду заяв
про державну реєстрацію.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Статтею 2 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (надалі - Закон)
встановлено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав, що передбачає ч.1 ст. 3
Закону.

Обов'язковій державній реєстрації,
згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону, підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме право власності на нерухоме майно;

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Тобто, факту прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, передує факт прийняття і
перевірки документів та встановлення
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень.

З наданих до суду доказів вбачається,
що 05.02.2014р. ОСОБА_1 звернувся з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень до реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області з
проханням щодо проведення реєстрації
права власності: спільної часткової
кімнати 306 в гуртожитку розташованого у
АДРЕСА_1, крім того, 06.02.2014р. аналогічну
заяву подано ОСОБА_2

Вказані заяви позивачі подали з
підстав укладеного договору купівлі
продажу від 09.08.2007р., за яким ОСОБА_4
передає у власність, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2
приймають в рівних частках кожний від
продавця в секції №5 кімнату № НОМЕР_1
по АДРЕСА_1.

За наслідками поданих заяв рішеннями
від 07.02.2014р. за №10730013, № 10730872 державним
реєстратором зупинено розгляду
зазначених заяв, з підстав відсутності
у повному обсязі документів необхідних
для проведення державної реєстрації
прав та їх обтяжень визначених
"Порядком державної реєстрації права
на нерухоме майно та їх обтяжень"
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011р. №703, а
саме, документів, що підтверджують факт
прийняття спадщини на майно спільної
часткової кімнати в гуртожитку
розташованого за адресою АДРЕСА_1, кім.
НОМЕР_1, ОСОБА_3 Додатково
проінформовано, що у разі подання у
встановленому законодавством порядку
необхідних документів, розгляд заяв
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень буде відновлено.

Так, зі змісту ст. 22 Закону вбачається,
що у разі, якщо документи для державної
реєстрації прав та їх обтяжень подано
не в повному обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.
Якщо заявник протягом п'яти робочих
днів після отримання письмового
повідомлення виконав вимоги
державного реєстратора, загальний
строк розгляду заявленого права
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення.

Частиною 3 статті 16 Закону визначено, що
разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Положення ч.2. ст. 15 Закону України
визначають, що орган державної
реєстрації прав, державні реєстратори
зобов'язані надати до відома заявників
інформацію про необхідний перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав.

З аналізу вказаних норм можна зробити
висновок, що особа при поданні заяви
про проведення державної реєстрації
прав та їх обтяжень зобов'язана подати
оригінали документів, необхідних для
проведення такої державної реєстрації,
в протилежному випадку державний
реєстратор зобов'язаний
проінформувати про відсутність
необхідних документів, про що
постановляє відповідне рішення.

Судом встановлено, що на виконання
зазначених рішень до реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції у Вінницькій
області подано заяву від 15.12.2012р. про
факт розрахунку позивачів перед
ОСОБА_4 за кімнату в гуртожитку
розташованого по АДРЕСА_1, кім.НОМЕР_1,
м. Вінниця та довідку видану першою
Вінницькою державною нотаріальною
конторою, про те, що ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. дійсно проживала за
адресою АДРЕСА_1, кім. НОМЕР_1, м. Вінниця.
Крім того, даною довідкою також
підтверджено факт звернення ОСОБА_3 як
спадкоємця про прийняття спадщини.

На думку позивачів, вказаним доказам
державним реєстратором реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції у Вінницькій
області не надано належної оцінки, що
призвело до винесення оскаржуваних в
судовому порядку рішень.

Так, рішеннями від 07.02.2014р. за №10730013 та
за №10730872 про зупинення розгляду заяв
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень встановлено відсутність
документів, що підтверджують факт
прийняття спадщини на майно спільної
часткової кімнати в гуртожитку, що
розташований : АДРЕСА_1, кім. НОМЕР_1, м.
Вінниця, за ОСОБА_3

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно закріплює ч.1 ст. 1297
Цивільного кодексу України, зокрема,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що доказів прийняття
спадщини ОСОБА_3 кімнати в гуртожитку
за адресою АДРЕСА_1, кім. НОМЕР_1 у м.
Вінниця, позивачами до державного
реєстратора не представлено.

Тобто, позивачами не усунуто обставини,
що слугували підставами для винесення
рішень про зупинення розгляду заяв про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Згідно з п. 5-4) ст. 24 Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо після
завершення п'ятиденного строку з дня
отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення.

Судом встановлено у зв'язку з
відсутністю необхідних документів
28.02.2014р. державним реєстратором прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області винесено
рішення №11299446, №11299081 про відмову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у державній
реєстрації прав та їх обтяжень кімнати
в гуртожитку розташованої по АДРЕСА_1,
кім. НОМЕР_1, м. Вінниця.

Надаючи правову оцінку даним рішенням,
суд виходить з того, що згідно ч.3 ст.2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми
випливає, що рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень повинні бути прийняті чи
здійснені в межах компетенції
відповідного органу та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України, не порушувати
інтересів держави, прав та інтересів
фізичних та юридичних осіб,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
відповідати вимогам діючого
законодавства.

Встановлення невідповідності
діяльності суб'єкта владних
повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності може
бути підставою для задоволення
адміністративного позову, однак лише
за умови, що встановлено порушення
прав, свобод та інтересів позивача.

В контексті зазначеного, рішення від
28.02.2014р. №11299081 та за №11299446, якими ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовлено у державній
реєстрації права власності, винесені
державним реєстратором реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції у Вінницькій
області на підставі та в межах
повноважень та у спосіб, що передбачено
Конституцією України та законами
України.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, судом також враховано той факт,
що будь-яких інших обґрунтувань в
протиправність оскаржуваних рішень
позивачами не наведено.

Таким чином, надавши правову оцінку
всім обставинам справи, які знайшли
своє підтвердження в ході судового
засідання, суд в узгодження з вимогами
статті 162 КАС України, вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити в повному обсязі.

Частина 2 статті 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Згідно з ч. 2 цієї статті, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
відповідач довів правомірність своїх
дій, а тому адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області про визнання
протиправними і скасування рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №11299446 та рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №11299081 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
Крапівницька Н. Л.