Справа № 805/6854/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/41501/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10.06.2013р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2013р. у
справі

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Дзержинську
Донецької області

до відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Дзержинську
Донецької області

про стягнення витрат на виплату та
доставку пенсій , -

В С Т А Н О В И В :

16.05.2013р. до суду надійшов позов
управління Пенсійного фонду України в
м.Дзержинську Донецької області (далі
УПФ) про стягнення з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську
Донецької області (далі Фонд) суми
державної адресної допомоги, суми
витрат на виплату і доставку пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві за межами України та на її
доставку, суми цільової грошової
допомоги за період з жовтня 2012 року по
квітень 2013 року у сумі 2809,73грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10.06.2013р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25.07.2013р., в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанції, УПФ звернулось з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, просило їх скасувати та
задовольнити позов. При цьому позивач
зазначив, що суди дійшли помилкового
висновку про необґрунтованість
заявлених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Фондом не визнані
розбіжності в сумі 2809,73грн., які виникли
в результаті непогодження
відповідачем на відшкодування УПФ суми
витрат по особовій справі громадянки
ОСОБА_4, яка складається з суми витрат
на виплату і доставку пенсії у зв'язку
із втратою годувальника та державної
адресної допомоги, за особу яка померла
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за межами України за
період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року.

Фонд відмову обґрунтовує тим, що
смерть батька відбулася за межами
України у 2010 році. Пенсія призначена
22.11.2010, внаслідок чого всі посилання
позивача на відшкодування пенсій за
випадки, що мале місце на території
колишнього Союзу РСР є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався у
2010 році на території Республіки
Казахстан.

Виходячи з того факту, що випадок
стався на території іншої держави,
аналізуючи частину 4 статті 26 та
положення статті 25 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.1998 №16/98- ВР, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
необґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення витрат по виплаті
пенсії ОСОБА_4

Посилання позивача на Угоду про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних держав, є
безпідставними, оскільки вказана Угода
не передбачає відшкодування шкоди,
заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншими
ушкодженнями здоров'я, які пов'язані із
виконанням ними трудових обов'язків, а
регулює питання виплати пенсій.

Відшкодування шкоди фізичній особі і
відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення у зв'язку з трудовим
каліцтвом - це різні правові категорії,
які регулюються різними
нормативно-правовими актами, про що
вірно зазначено судом першої
інстанції.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення державної адресної допомоги,
необхідно зазначити, що відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суди
попередніх інстанцій послались на те,
що, зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та враховуючи
те, що адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги, в зв'язку з чим позовні вимоги
УПФ в цій частині задоволенню не
підлягають.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.11.2012 у
справі №2а/0570/14709/2012 відмовлено у
задоволенні позову УПФ до Фонду про
стягнення витрат на виплату і доставку
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
межами України, державної адресної
допомоги, цільової грошової допомоги
та витрат на їх доставку за період з
квітня 2012 року по вересень 2012 року
(включно) в сумі 5211,96грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню у повному
обсязі у зв'язку з відсутністю правових
підстав для покладання на Фонд
обов'язку по відшкодуванню УПФ витрат
на здійснення виплати пенсії по втраті
годувальника, який загинув від
нещасного випадку на виробництві, що
стався на території держави - учасниці
Співдружності незалежних держав,
цільової грошової допомоги та
щомісячної державної адресної
допомоги.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012
залишено без змін постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
22.11.2012 у справі №2а/0570/14709/2012.

Вказані висновки судів повністю
відповідають правовим позиціям,
висловленим Верховним Судом України по
справам № 21-57а11, № 21-59а11, № 21-118а11, №
21-397а11, № 21-462а11, які,
відповідно до ст.244-2 КАС України, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України ,-

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області
залишити без задоволення, постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 10.06.2013р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2013р. -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз