Справа № 2а-3885/10/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/5942/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Моторного
О.А.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
16.06.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.01.2011

у справі №2а-3885/10/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
м.Києва

до Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
16.06.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011,
позов задоволено частково. Стягнуто з
СПД - ф.о. ОСОБА_2 з будь-яких рахунків та
активів, які будуть виявлені
виконавцем під час виконання судового
рішення заборгованість перед бюджетом
у розмірі 1077829,90 грн. на користь
державного бюджету в наступному
порядку: податок на додану вартість у
розмірі 747162,00 грн., податок з доходів
фізичних осіб у розмірі 330667,90 грн. В
задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог з
прийняттям в цій частині нового
рішення про задоволення позову, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Сторони представників у судове
засідання касаційної інстанції не
направили, про час ті місце розгляду
справи повідомлені. Відповідно до ст.41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі акта
перевірки від 13.10.2009 №591-17-4-
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення №/0 від
19.10.2009 про визначення суми податкового
зобов?язання з податку на додану
вартість у розмірі 747162,00 грн., у тому
числі: 498108,00 грн. основний платіж, 249054,00
грн. штрафні (фінансові) санкції,
№/0 від 19.10.2009 про визначення суму
податкового зобов?язання з податку з
доходів фізичних осіб, що є суб?єктами
підприємницької діяльності у розмірі
330667,90 грн., у тому числі: 328627,90 грн.
основний платіж та 2040,00 грн. штрафні
(фінансові) санкції, рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 19.10.2009 у розмірі
237643,90 грн.

Вказані рішення були отримані
відповідачем 19.10.2009 особисто, у
визначений термін сума податкового
зобов?язання та сума штрафних
(фінансових) санкцій не була сплачена, в
адміністративному та судовому порядку
вказані рішення не оскаржені.

На виконання вимог пп.6.2.3, 6.2.4 п.6.2 ст.6
Закону України «Про порядок погашення
зобов?язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» платнику надіслані перша
податкова вимога №1/6534 від 02.11.2009 на
загальну суму податкового боргу за
узгодженими податковими
зобов?язаннями в сумі 1077829,90 грн., яка
отримана відповідачем особисто 19.11.2009
та друга податкова вимога №2/7344 від
17.12.2009 на загальну суму 1077829,90 грн., яка
вручена відповідачу 22.11.2009.

Оскільки податкові
повідомлення-рішення та податкові
вимоги платником не оскаржені, сума
боргу не сплачена, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в цій частині. Судові рішення в цій
частині не оскаржуються.

Щодо вимог про стягнення штрафних
санкцій нарахованих рішенням про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 19.10.2009 у розмірі
237643,90 грн., то підставою для їх
застосування стали висновки акта
перевірки про порушення п. 1, п. 2 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995
№265/95-ВР, а саме: виконання робіт,
надання послуг кінцевому споживачу за
готівкові кошти без застосування
реєстратора розрахункових операцій та
без видачі відповідних розрахункових
документів на підставі договорів від
11.06.2008, від 27.06.2008, від 01.07.2008 на загальну
суму 47528,78 грн.

Відповідальність за порушення
положень п.1 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачена п.1 ст.17 цього
Закону. Штрафні санкції, передбачені
цією статтею, в розумінні ст.238
Господарського кодексу України є
адміністративно-господарськими
санкціями.

Відповідно до ст. 250 Господарського
кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Оскільки оспорюване рішення
відповідачем прийняте на підставі
акта перевірки від 13.10.2009, яким
встановлено порушення вимог Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за період з 11.06.2008
по 01.07.2008, правильними є висновки суду
першої та апеляційної інстанції, що
застосування відповідачем
адміністративно-господарської санкції
здійснено поза межами строків,
встановлених ст.250 Господарського
кодексу України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
встановивши, що застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» здійснено
відповідачем після закінчення одного
року з дня його вчинення, тобто поза
межами строків встановлених ст.250 ГК
України, дійшли вірного висновку що це
є підставою для відмови в позові про їх
стягнення.

За встановлених обставин, доводи
касаційної скарги правильності
висновків суду першої та апеляційної
інстанції не спростовують та не можуть
бути підставою для їх скасування з
наведених мотивів. Вирішуючи спір про
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій, адміністративний суд
зобов'язаний перевірити правомірність
застосування цих санкцій рішенням
суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
м.Києва залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 16.06.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2011 - без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд д
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
О.А.Моторний

Н.Г.Пилипчук