Справа № 820/6260/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 р.Справа № 820/6260/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Харкова на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
12.05.2014р. по справі № 820/6260/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Харкова

до Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
м.Харкові

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

04.04.2014 року Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова
(позивач) звернулося до суду із
позовом, у якому просило:

- визнати незаконними дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Харківському
районі Харківської області
(відповідач) щодо внесення змін до
обліку осіб, яким виплачена пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок негласного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з вересня по
грудень 2013 року та з січня по лютий 2014
року в сумі 1274,28 грн.;

- визнати незаконними дії відповідача
щодо не включення до щомісячних актів
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з вересня по
грудень 2013 року та з січня по лютий 2014
року в сумі 1274,28 грн. за період з вересня
по грудень 2013 року та з січня по лютий
2014 року по пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3;

- зобов'язати відповідача включити суму
1274,28 грн. до актів звірки витрат за
особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв 'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по пенсіонерам ОСОБА_2,
ОСОБА_3 для подальшого відшкодування на
централізованому рівні відповідно до
п.7 Порядку №5-4/4 від 04.03.2003 року.;

- стягнути з відповідача суму 1274,28 грн.
за період з вересня по грудень 2013 року,
з січня по лютий 2014 року витрати з
виплати пенсій по пенсіонерам ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова.

Харківський окружний адміністративний
суд постановою від 12.05.2014 року відмовив
у задоволенні позовних вимог.

Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова подало
апеляційну скаргу, в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а саме положень Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання від 04.03.2003 року N 5-4/4.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, що
між позивачем та відповідачем були
проведені звірки витрат за особовими
справами потерпілих, та складені і
підписані акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з вересня по
грудень 2013року та з січня по лютий
2014року. В Актах Управлінням Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова зазначено про підготовку
списку осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та зазначило загальну
суму витрат, що підлягали
відшкодуванню. Сума невизнаних
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в м. Харкові сум за період з
вересня по грудень 2013 року та з січня
по лютий 2014 року в розмірі 1274,28 грн.,
складає собою суму основного розміру
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
осіб, нещасний випадок у яких стався на
території СРСР та сума витрат на
виплату пенсій, у зв`язку з втратою
годувальника. Також встановлено, що на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова перебуває ОСОБА_3, якому
призначена пенсія внаслідок трудового
каліцтвав країнах СНД та ОСОБА_2, яка
отримує пенсію за категорією втрата
годувальника.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем, в
порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, не
було надано належних та допустимих
доказів, які б свідчили про наявність у
відповідача обов'язку відшкодовувати
Пенсійному фонду України виплат
щомісячної державної адресної
допомоги до пенсії та витрат пов'язаних
з її доставкою.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" зазначається, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з положеннями ст. 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов тощо.

Тобто, витрати, понесені Управлінням
Пенсійного фонду України у зв'язку з
виплатою пенсій, передбачених ст. 26
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Стосовно не включення відповідачем при
підписанні до Актів суми витрат
внаслідок того, що нещасний випадок
стався на виробництві на території
колишньої республіки СРСР, на
території країн СНД, то з матеріалів
справи вбачається, що пенсіонеру
ОСОБА_3 призначена пенсія по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва Промисловим райсобес
Курської області від 18.06.1990року, на
підставі акту форми Н-1 складеного
30.01.1990року та довідкою МСЕК, якою
пенсіонеру надано третю групу
інвалідності.

Ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Отже, відповідач має обов'язок
відшкодовувати позивачу витрати на
виплату пенсій громадянам
держав-учасниць СНД та членам їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну. Разом з тим, обраний
позивачем у цій справі спосіб захисту
(відновлення) порушеного права є таким,
що не відповідає змісту прав
Управління Пенсійного фонду України,
щодо відшкодування понесених ним
витрат, оскільки вищезазначений
порядок, на який покладається позивач,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, так як
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору .

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
Україні витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання деталізований постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правлінням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 року № 5-4/4, п. 4
якого передбачено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, в тому числі
сума основного розміру пенсії у зв'язку
із втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_2, яка з 20.10.2010 року переведена на
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до ст.ст.37-50 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», оскільки
згідно акту про нещасний випадок на
виробництві № 4 від 06.01.1999 року (форма
Н-1) загинув її чоловік ОСОБА_5

Відповідно до довідок про неприйняття
до відшкодування витрат відповідач не
прийняв до відшкодування виплати за
період з вересня по грудень 2013року, з
січня по лютий 2014року здійснені
Управлінням за особовою справою
ОСОБА_2, якій виплачується пенсія у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Отже, враховуючи вказані вище
положення правових норм,
відшкодуванню підлягають кошти
виплачені у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 не мала права на виплати від
Фонду, оскільки на момент смерті
чоловіка не була на його утриманні,
тобто не досягла 55 років, працювала, не
була інвалідом та не відносилася до
особи, яка не мала джерел засобів для
існування.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із твердженням суду
першої інстанції про відсутність у
діях відповідача порушень діючого
законодавства України. А тому
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Харкові на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова суми
витрат пенсії по втраті годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві за період з вересня по
грудень 2013року та з січня по лютий 2014
року є неправомірним і таким, що не
підлягає задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Харкова залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.05.2014р. по
справі № 820/6260/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.