Справа № 1608/2а-4692/11
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 р.
Справа № 1608/2а-4692/11Колегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В., Русанова В.Б..

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Карлівському районі
Полтавської області на постанову
Карлівського районного суду
Полтавської області від
10.11.2010р. по справі №
1608/2а-4692/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного
фонду України в Карлівському районі
Полтавської області

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

31.10.11 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Карлівського районного
суду Полтавської області від 10.11.2010
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
відповідача. Зобов'язано відповідача
здійснити нарахування доплати до
пенсії позивачу з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни відповідно до ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з 30.04.2011 року по 18.06.2011 року, з
урахуванням фактично виплачених за цей
період сум. Стягнуто з відповідача на
користь позивача судові витрати в
розмирі 03 гривні 40 копійок.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову.

Виходячи з приписів п.3 ч. 1 ст. 197 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має статус дитини
війни та за приписами ст.6 цього закону
має право на отримання підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції правильно застосував
до спірних правовідносин норми
матеріального права, надавши перевагу
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей" над постановою Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
за № 530 "Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також судом правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи з приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Отже, нарахування та виплата, на час
виникнення спірних правовідносин,
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19
Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та приписів ч.4 ст.9 КАС України,
відповідач, на час виникнення спірних
правовідносин, не мав підстав
застосовувати постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008р. за № 530 та
був зобов'язаний діяти у відповідності
з приписами діючої норми ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу ніж
зазначена постанова, нараховувати та
здійснювати позивачу доплату до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (в
редакції згідно Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
р. № 6-рп/2007) дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
коштів щодо забезпечення виплат
зазначеної доплати до пенсії, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст.46
Конституції України та зазначеною
нормою Закону.

Щодо доводів апеляційної скарги про
неврахування судом Закону України "Про
Державний Бюджет України на 2011 рік" та
Постанови КМУ від 06.07.2011 р. № 745 колегія
суддів зазначає наступне.

Так, 19.06.2011р. набрали чинності
доповнення п.4 до Прикінцевих положень
до Закону України " Про Державний
бюджет України на 2011рік", відповідно до
яких у 2011 році норми і положення статті
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

На виконання зазначених положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів
України прийнято Постанову № 745 від
06.07.2011р., яка набрала чинності 23.07.2011р.,

Відповідач мав здійснювати позивачу
доплати до пенсії в розмірі,
визначеному Законом "Про соціальний
захист дітей війни", до моменту
набрання чинності Постановою КМУ № 745.
Зазначене судом першої інстанції
враховано.

Проте колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції помилково стягнуто
судові витрати зі сплати судового
збору на користь позивача з Управління
Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області, тому як відповідно до ч.1 ст.94
КАС України суд присуджує всі
здійснені позивачем документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З огляду на що постанова суду в
частині розподілу судових витрат
підлягає зміні.

Відповідно до ч.1 ст. 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для зміни
постанови суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але з помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області задовольнити частково.

Постанову Карлівського районного суду
Полтавської області від 10.11.2010р. по
справі №
1608/2а-4692/11 - змінити в частині стягнення
з Управління Пенсійного фонду України
в Карлівському районі Полтавської
області судових витрат на користь
ОСОБА_1 в розмірі 3,40 грн., прийнявши в
цій частині нову постанову про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судових витрат зі
сплати судового збору в розмірі 3.40 грн.
(три гривні 40 копійок)

В іншій частині постанову Карлівського
районного суду Полтавської області від
10.11.2010р. по справі № 1608/2а-4692/11- залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В.. Русанова В.Б.