Справа № 808/6631/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/800/337/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.

суддів : Калашніковій О.В.,
Леонтович К.Г.

при секретарі Романишин О.Р

з участю представника позивача
Олійника О.С. відповідача Борисової Т.М

розглянувши в судовому засіданні
касаційну скаргу Запорізької митниці
Міністерства доходів та зборів України
на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 р. та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 5 грудня 2013 р. у справі № 808663113-а за
позовом публічного акціонерного
товариства «Український графіт» до
Запорізької митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Запорізькій області
про скасування рішень та зобов»язання
вчинити певні дії -

в с т а н о в и л
а:

30 липня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Український графіт»
звернулось до суду із позовом до
Запорізької митниці, Запорізької
митниці Міндоходів, Головного
Управління Державної казначейської
служби України у Запорізької області, в
якому просило, з врахуванням уточнених
позовних вимог:

- визнати протиправними дії
Запорізької митниці щодо направлення
запитів про надання додаткових
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість та обраний метод її
визначення: № 25487 від 26.02.2013, № 31809 від
01.04.2013, № 39530 від 13.05.2013, №46726 від 12.06.2013;

- визнати протиправними та скасувати
рішення Запорізької митниці про
коригування митної вартості товарів №
112050000/2013/000129/2 від 26.02.2013, №112050000/2013/000208/2
від 01.04.2013, № 112050000/2013/000395/2 від 16.05.2013, №
112050000/2013/0005000/2 від 13.06.2013;

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови Запорізької митниці в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення: №
112050000/2013/00166, № 112050000/2013/00278, №112050000/2013/00505;
№ 112050000/2013/00626;

- зобов'язати Запорізьку митницю
визнати митну вартість товарів,
заявлену ПАТ «Укрграфіт» згідно
вантажно митних декларацій, заявлених
до митного оформлення

- зобов'язати Запорізьку митницю
Міндоходів внести до цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи та до Автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками
Державної митної служби України,
відомості про визнання митної вартості
товарів, поставлених за контрактом ПАТ
«Укрграфіт» з Фірмою «CARBON CONSTRUCTION & TRADING
LIMITED» (Единбург, Великобританія) №
804/1323-818/32744/34 від 24.12.2012 за ціною, яка
вказана оформлених вантажно-митних
деклараціях № 112050000/2013/003777 від 26.02.2013, №
112050000/2013/007073 від 01.04.2013; № 112050000/2013/010983
від 13.05.2013; № 112050000/2013/014648 від 12.06.2013;

- зобов'язати Запорізьку митницю в
установленому законодавством порядку
скласти та направити Головному
управлінню Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
висновок про повернення ПАТ
«Укрграфіт» з Державного бюджету
України надмірно сплачених митних
платежів у сумі 1 148 391,31 грн.

- в порядку ст. 267 КАСУ зобов'язати
Запорізьку митницю Міндоходів не
пізніше 20 робочих днів з моменту
набрання постановою суду законної
сили, надати Запорізькому окружному
адміністративного суду звіт про
виконання постанови суду, що набрала
законної сили;

- в порядку ст. 267 КАСУ зобов'язати
Запорізьку митницю не пізніше 20
робочих днів з моменту набрання
постановою суду законної сили, надати
Запорізькому окружному
адміністративного суду звіт про
виконання постанови суду, що набрана
законної сили.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 р. адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Запорізької митниці
Міндоходів щодо направлення запитів
про надання додаткових документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
та обраний метод її визначення;
визнано протиправним та скасовано
рішення про коригування митної
вартості товару; визнано протиправними
та скасовані картки відморви в
прийнятті митної декларації;
зобов»язано Запорізьку митницю в
установленому порядку скласти та
направити Головному управлінню
Державної казначейської служби у
Запорізькій області висновок про
повернення із Державного бюджету
надмірно сплачених митних платежів в
сумі 1 148 391,31 коп. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 5 грудня 2013 р. скасована постанова
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову щодо
зобов»язання митниці визнати митну
вартість товарів за ціною, яка вказана
в вантажно митних деклараціях,
заявлених до митного оформлення. В цій
частині позов задоволений.

Ухвалені рішення мотивовані тим, що
митниця при прийнятті спірного рішення
та вчиненні дій порушила норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Не погоджуючись із ухваленими по
справі рішеннями, Запорізька митниця
подала касаційну скаргу, в якій просить
ці рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.
Скарга обґрунтована невірним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
знаходить підстави до її часткового
задоволення.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини, підтверджені
доказами, дослідженими та оціненими
судом.

Публічне акціонерне товариство
«Український графіт» зареєстроване як
юридична особа 27.09.1994 виконавчим
комітетом Запорізької міської ради.

24.12.2013 між ПАТ «Український графіт» як
покупцем та Фірмою «CARBON CONSTRUCTION & TRADING
LIMITED» (Единбург, Великобританія) як
продавцем укладений контракт №
804/1323-818/32744/34.

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивач 26.02.2013
подав до Запорізької митниці в
електронному вигляді: вантажну митну
декларацію МД-2, якій митницею було
присвоєно № 112050000/2013/003777. На
підтвердження митної вартості товару
позивач надав також митному органу
пакет таких документів (цифрові
позначення відповідають коду
документу в графі № 44 митної
декларації): картка обліку особи, що
здійснила операцію з товаром (1602);
коносамент TYORBY 140 від 31.12.2012 (2761);
залізничні накладні № 42259929, № 42259911, №
42259903 (2721); інвойс № 101269А від 24.01.2013 (3105);
контракт № 804/1323-818/32744/34 від 24.12.2012 (4100);
додаток (специфікація) № 1 від 24.12.2012 до
контракту (4103); довідка про
декларування валютних цінностей (5090);
інформація про радіологічний контроль
(5504), відноситься до коносаменту;
інформація про походження товару (7014),
відноситься до інвойсу; сертифікат
якості товару б/н від 25.12.2012 (9000).

На етапі перевірки митної вартості
товару інспектор митниці відмовив
позивачу у визнанні митної вартості
товарів за першим методом (за ціною
договору) у зв'язку з тим, що на його
думку, подані декларантом документи
містять розбіжності. Як на наявність
розбіжностей митний орган зазначає, що
контрактом від 24.12.2012 № 804/1323-818/32774/34
Додаток №1 від 24.12.2012, за яким
здійснюється зовнішньоекономічна
операція,

передбачено, що в кожному окремому
випадку відвантаження продавець
повинен надати покупцю оригінал
пакувального листа та оригінал
сертифікату ваги за 7 днів до прибуття
судна.

До митного оформлення оригінал
пакувального листа та оригінал
сертифікату ваги не надається. У
зв'язку з цим 26.02.2013 інспектор митної
служби направив на адресу позивача
запит № 25487 про надання митниці (за
наявності) додаткових документів, а
саме: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На такий запит декларант відповів, що
до митного оформлення товару надані
всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України, необхідні для
здійснення митного оформлення товару
відповідно до обраного першого методу
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту). Витребуваних
додаткових документів немає в
наявності, тому надати їх неможливо.

За результатами розгляду поданих
позивачем документів Запорізькою
митницею прийнято рішення №
112050000/2013/000129/2 від 26.02.2013, про коригування
митної вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару
митний орган визначив із застосуванням
резервного методу (2ґ) - згідно наявної у
митного органу інформації про вартість
операції з ідентичними товарами (за МД
№112050000/2013/000926 від 21.01.2013), митну вартість
скориговано з 240 дол. США за тонну до 292
дол. США за тонну, декларанту надано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
112050000/2013/00166 від 26.02.2013. Товар випущено у
вільний обіг за МД № 112050000/2013/003851 від
26.02.2013.

У графі 33 оскаржуваного рішення №
112050000/2013/000129/2 від 26.02.2013, митний орган
дійшов висновку, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, оскільки
встановлено, що документи, надані до
митного оформлення товару подано не у
повному обсязі та не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу. Метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), не може бути застосований
через те, що використані декларантом
або уповноваженою ним особою відомості
не підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом не
подано документи, які підтверджують
митну вартість, а також декларант не
надав додаткових документів, що були
витребувані митницею.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з
01.06.2012.

Стаття 4 Митного кодексу України
визначає, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд, задовольняючи позов в часині
скасування рішення про коригування
митної вартості, зазначив , що
відповідач мав можливість та був
зобов'язаний визначити митну вартість
за першим основним методом - за ціною
контракту та відповідно у відповідача
не було обґрунтованих підстав
застосовувати інший метод визначення
митної вартості, з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України
містить вичерпний перелік документів,
що підтверджують митну вартість, а тому
виявлення розбіжностей в інших
документах не надає митниці право
направляти декларанту вимогу про
надання додаткових документів. Серед
зазначеного переліку документів
відсутні такі документи як пакувальний
лист та сертифікат ваги.

Разом з тим, як зазначили суди,
пакувальний лист та сертифікат ваги не
може розцінюватись як додаток до
контракту, так як за загальновизнаними
правилами, додатки до договору
оформлюються за взаємною згодою сторін
та є його невід'ємними частинами.
Умовами контракту, за яким відбувалася
поставка товару, не встановлено, що
пакувальний лист та сертифікат ваги є
додатками до контракту чи його
невід'ємною частиною.

Крім того, частина 3 ст. 53 Митного
кодексу України передбачає, що
додаткові документи подаються на
письмову вимогу митного органу лише за
наявності таких документів у
декларанта. Декларантом на письмовому
повідомленні про витребування
додаткових документів зроблено запис,
що надати інші документи немає
можливості через їх відсутність.

Суд також обґрунтовано зазначив, що
ненадання митниці пакувального листа
та сертифіката ваги не є розбіжністю в
розумінні ч. 3 ст. 53 МКУ, так як
розбіжністю є протиріччя між певними
елементами документів чи між різними
документами. При цьому варто зазначити,
що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 54 МКУ
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Із вказаним висновком суду першої та
апеляційної інстанції колегія
погоджується, оскільки він ґрунтується
на нормах матеріального права, що
наведені та проаналізовані судами в
ухвалених рішеннях.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Зазначене кореспондується з
пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011р. № 3018-VІ, встановлено
стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною
операцією. В силу приписів статті 318
Митного кодексу України митний
контроль передбачає виконання митними
органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Отже, з огляду на законодавчо
встановлену компетенцію митниці при
перевірці митної вартості
імпортованих товарів, зазначені
розбіжності повинні бути не будь-якими,
а лише тими, що стосуються числового
значення заявленої митної вартості чи
розрахунку митної вартості здійсненої
декларантом.

В даному випадку, як вірно зазначили
суди, пакувальний лист та сертифікат
ваги не є обов'язковим та необхідним
документом для визначення митної
вартості.

Суди обґрунтовано зазначили, що
митний орган при здійсненні митного
контролю, у тому числі й з питань
контролю правильності визначення
митної вартості, має діяти у спосіб,
визначений Митним кодексом України, а
відомості, які містяться в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками, мають лише
допоміжний інформаційний характер при
прийнятті митним органом відповідних
рішень.

Колегія суддів погоджується із судом
першої та апеляційної інстанцій, що та
обставина, що в автоматизованій
системі аналізу та управління ризиками
є інформація про те, що товар, який
задекларовано однією особою, іншими
особами розмитнювався за іншою
вартістю (або товар, задекларований в
одному періоді в попередніх періодах
розмитнювався за іншою вартістю), за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
іншими методами, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах свободи
договору, при цьому певні обставини
можуть впливати на їх ціну
(характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Суди обгрунтовано зазначили , що
автоматизована система аналізу та
управління ризиками з об'єктивних
причин не може містити усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, тому такі
дані не можуть мати більше значення,
ніж надані декларантом первинні
документи про товар.

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивач 01.04.2013
подав до Запорізької митниці в
електронному вигляді: вантажну митну
декларацію МД-2, якій митницею було
присвоєно № 112050000/2013/007073. На
підтвердження митної вартості товару
позивач надав також митному органу
пакет таких документів (цифрові
позначення відповідають коду
документу в графі № 44 митної
декларації) картка обліку особи, що
здійснила операцію з товаром (1602);
коносамент TYORCQ 380 від 04.02.2013 (2761);
залізничні накладні № 42926576, № 42926584, №
42926592 (2721); інвойс № 101271А від 18.02.2013 (3105);
контракт № 804/1323-818/32744/34 від 24.12.2012 (4100);
додаток № 1 від 24.12.2012 до контракту (4103);
довідка про декларування валютних
цінностей (5090); інформація про
радіологічний контроль (5504),
відноситься до коносаменту (2761);
інформація про походження товару (7014),
відноситься до інвойсу № 101271А від
18.02.2013 (3105); сертифікат якості товару №
б/н від 31.01.2013 (9000).

На етапі перевірки митної вартості
товару інспектор митниці відмовив
позивачу у визнанні митної вартості
товарів за першим методом у зв'язку з
тим, що подані декларантом документи не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

У зв'язку з цим 01.04.2013 інспектор митної
служби направив на адресу позивача
запит № 31809 про надання митниці (за
наявності) додаткових документів, а
саме: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту), виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На такий запит декларант відповів, що
до митного оформлення товару надані
всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України, необхідні для
здійснення митного оформлення товару
відповідно до обраного першого методу
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту). Витребуваних
додаткових документів немає в
наявності, тому надати їх неможливо.

За результатами розгляду поданих
позивачем документів Запорізькою
митницею прийнято рішення №
112050000/2013/000208/2 від 01.04.2013 про коригування
митної вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару
митний орган визначив із застосуванням
резервного методу (2ґ) - згідно наявної у
митного органу інформації про вартість
операції з ідентичними товарами (за МД
№ 112050000/2013/003851 від 26.02.2013), митну
вартість скориговано з 240 дол. США за
тонну до 292 дол. США за тонну, декларанту
надано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення 112050000/2013/00278 від 01.04.2013.
Товар випущено у вільний обіг за МД №
112050000/2013/007140 від 26.02.2013.

У графі 33 оскаржуваного рішення №
112050000/2013/000208/2 від 01.04.2013, митний орган
дійшов висновку, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, оскільки
заявлені неповні відомості про митну
вартість товарів та документи, надані
до митного оформлення товару не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), не
може бути застосований через те, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом не
подано документи, які підтверджують
митну вартість, а також декларант не
надав додаткових документів, що були
витребувані митницею.

Як вірно зазначили суди в ухвалених
рішеннях, відповідачем в порушення
вимог законодавства не зазначено які
конкретно документи, що були надані
позивачем до митного оформлення не
містили всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості та які
конкретно дані були відсутні в цих
документах.

За таких обставин суд обґрунтовано
дійшов думки про протиправність та
необґрунтованість висновку митного
органу про те, що документи, які надані
до митного оформлення товару
(зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ) не містять
всіх даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду, як обґрунтованим.

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивач 13.05.2013
подав до Запорізької митниці в
електронному вигляді: вантажну митну
декларацію МД-2, якій митницею було
присвоєно № 112050000/2013/010983. На
підтвердження митної вартості товару
позивач надав також митному органу
пакет таких документів (цифрові
позначення відповідають коду
документу в графі № 44 митної
декларації) картка обліку особи, що
здійснила операцію з товаром (1602);
коносамент MSCUHI 142152 від 26.03.2013 (2761);
залізничні накладні № 40577934, № 40577942, №
40577959, № 40577967, № 40577975 (2721); інвойс № 101274А
від 29.03.2013 (3105); контракт № 804/1323-818/32744/34
від 24.12.2012 (4100); додаткова угода від
20.03.2013 № 1 до контракту (4103); довідка про
декларування валютних цінностей (5090);
інформація про радіологічний контроль
(5504), відноситься до коносаменту (2761);
інформація про походження товару (7014),
відноситься до інвойсу № 101274А від
29.03.2013 (3105); сертифікат кількості товару
№ 038OVE535781 від 15.03.2013, сертифікати якості
товару № 038OVE535781 від 05.03.2013, № 038OVE535781 від
07.03.2013 (9000), пакувальний лист № 038OVE535781
від 15.03.2013 (3141).

На етапі перевірки митної вартості
товару інспектор митниці відмовив
позивачу у визнанні митної вартості
товарів за першим методом у зв'язку з
тим, що на його думку, подані
декларантом документи містять
розбіжності. Як на наявність
розбіжностей митний орган зазначає, що
в інвойсі № 101274А від 29.03.20136 не вказано
дату підписання додаткової угоди № 1
від 20.03.2013 до контракту № 804/1323-818/32744/34
від 24.12.2012, що не дає можливості
ідентифікувати дану поставку товару. У
зв'язку з цим 13.05.2013 інспектор митної
служби направив на адресу позивача
запит № 39530 про надання митниці (за
наявності) додаткових документів, а
саме: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На такий запит, для підтвердження
заявленої митної вартості товару та
обраного методу її визначення
позивачем до митного органу надані
наступні запитувані документи:
висновок Запорізької ТПП щодо
вартісної характеристики товару від
30.04.2013 № 05.6.1/423; виписку з
бухгалтерської документації -
приходний ордер № 100п від 26.04.2013;
висновок Запорізької ТПП про якісні
характеристики товару від 07.05.2013 № И-48.

Інших витребуваних додаткових
документів зазначених в запиті немає в
наявності, тому надати їх неможливо,
при цьому на підтвердження
неможливості їх отримання, митному
органу надані: запит ПАТ «Укрграфіт»
постачальнику з проханням надати такі
документи (договір з третіми особами,
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь Продавця, каталоги,
прайс-листи, прейскуранти) від 19.04.2013 №
34-71 та відповідь постачальника від
13.05.2013 № 05-13 з відмовою в їх наданні.
Надати копію експортної митної
декларації також не виявилось
можливим, оскільки цей документ був
вилучений митним органом на кордоні.

За результатами розгляду поданих
позивачем документів Запорізькою
митницею прийнято рішення №
112050000/2013/000395/2 від 16.05.2013 про коригування
митної вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару
митний орган визначив із застосуванням
резервного методу (2ґ) - згідно наявної у
митного органу інформації про вартість
операції з ідентичними товарами (за МД
№ 112050000/2013/003885 від 26.02.2013), митну
вартість скориговано з 240 дол. США за
тонну до 292 дол. США за тонну, декларанту
надано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення 112050000/2013/00505 від 16.05.2013.
Товар випущено у вільний обіг за МД №
112050000/2013/0111534 від 16.05.2013.

У графі 33 оскаржуваного рішення №
112050000/2013/000395/2 від 16.05.2013, митний орган
дійшов висновку, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, оскільки,
виявлено, що заявлені неповні
відомості про митну вартість товарів, в
інвойсі № 101274А від 29.03.20136 не вказано
дату підписання додаткової угоди № 1
від 20.03.2013 до контракту № 804/1323-818/32744/34
від 24.12.2012, у зв'язку з чим, митний орган
дійшов висновку, що надані до митного
оформлення товару не містять всіх
даних відповідно до обраного
декларантом методу. Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), не може бути застосований
через те, що використані декларантом
або уповноваженою ним особою відомості
не підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом
надано не у повному обсязі документи,
які підтверджують митну вартість, а
також декларант не надав додаткових
документів у повному обсязі, що були
витребувані митницею.

Стосовно твердження митного органу
відносно того, що в інвойсі № 101274А від
29.03.20136 не вказано дату підписання
додаткової угоди № 1 від 20.03.2013 до
контракту № 804/1323-818/32744/34 від 24.12.2012, суд
зазначив наступне.

Судом встановлено, що у вказаному
інвойсі чітко зазначені повні
реквізити контракту. При цьому суд
обґрунтовано вказав, що всі додаткові
угоди є невід'ємними частинами
контракту, а тому зазначати їх в
інвойсі немає необхідності.

Крім цього, законодавством не
встановлена форма інвойсу та порядок
його заповнення, а також відсутні
імперативні законодавчі вимоги щодо
обов'язкового зазначення саме в
інвойсі реквізитів додаткових угод.
Отже, не зазначення в інвойсі дати
підписання додаткової угоди № 1 від
20.03.2013 до контракту № 804/1323-818/32744/34 від
24.12.2012 не є розбіжністю, в розумінні ч. 3
ст. 53 МК України, так як розбіжністю є
протиріччя між певними елементами
документів чи між різними документами.

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивач 12.06.2013
подав до Запорізької митниці в
електронному вигляді: вантажну митну
декларацію МД-2, якій митницею було
присвоєно № 112050000/2013/014648. На
підтвердження митної вартості товару
позивач надав також митному органу
пакет таких документів (цифрові
позначення відповідають коду
документу в графі № 44 митної
декларації): картка обліку особи, що
здійснила операцію з товаром (1602);
коносамент TYORWG420 від 15.04.2013 (2761);
залізничні накладні № 41290933, № 41290941, №
41290958, № 41290966, № 41290974, № 41290982, № 41311309, №
41311317, № 41311325, № 41311333, № 41311341, № 41311358 (2721);
інвойс № 101276А від 25.04.2013 (3105); контракт №
804/1323-818/32744/34 від 24.12.2012 (4100); додаток № 1
(специфікація) від 24.12.2012 № 1 до
контракту (4103); довідка про
декларування валютних цінностей (5090);
інформація про радіологічний контроль
(5504), відноситься до коносаменту (2761);
інформація про походження товару (7014),
відноситься до інвойсу № 101276А від
25.04.2013 (3105); сертифікати якості товару
б/н від 11.04.2013р. (9000).

На етапі перевірки митної вартості
товару інспектор митниці відмовив
позивачу у визнанні митної вартості
товарів за першим методом у зв'язку з
тим, що подані декларантом документи
містять розбіжності, а саме: контрактом
від 24.12.2012 № 804/1323-818/32774/34 Додаток № 1 від
24.12.2012, за яким здійснюється
зовнішньоекономічна операція,
передбачено, що в кожному окремому
випадку відвантаження продавець
повинен надати покупцю оригінал
пакувального листа та оригінал
сертифіката ваги за 7 днів до прибуття
судна. До митного оформлення оригінал
пакувального листа та оригінал
сертифіката ваги не надається.

У зв'язку з цим 12.06.2013 інспектор митної
служби направив на адресу позивача
запит № 46726 про надання митниці (за
наявності) додаткових документів, а
саме: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом), виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, прейскуранти (прайс-листи)
виробника товару; копію митної
декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На такий запит, для підтвердження
заявленої митної вартості товару та
обраного методу її визначення
позивачем до митного органу надані
наступні запитувані документи:
висновок Запорізької ТПП щодо
вартісної характеристики товару від
06.06.2013 № 04-109; виписку з бухгалтерської
документації - приходний ордер № 101п
від 15.04.2013р.; висновок про якісні
характеристики товару - сертифікат
якості № SAM 4/13 від 13.04.2013, виданий в
порту Японії незалежною міжнародною
інспекцією Nippon Kaiji Kentei Kyokai, Японія.
Інших витребуваних додаткових
документів зазначених в запиті немає в
наявності, тому надати їх неможливо,
при цьому на підтвердження
неможливості їх отримання, митному
органу надані: запит ПАТ «Укрграфіт»
постачальнику з проханням надати такі
документи (договір з третіми особами,
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь Продавця, каталоги,
прайс-листи, прейскуранти) від 22.05.2013 №
34-94 та відповідь постачальника від
04.06.2013 № 06-04 з відмовою в їх наданні.
Надати копію експортної митної
декларації також не виявилось
можливим, оскільки цей документ був
вилучений митним органом на кордоні.

За результатами розгляду поданих
позивачем документів Запорізькою
митницею прийнято рішення №
112050000/2013/000500/2 від 13.06.2013 про коригування
митної вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару
митний орган визначив за другорядним
методом (2а) - за ціною договору щодо
ідентичних товарів згідно наявної у
митного органу інформації, про
вартість операції з ідентичними
товарами (за МД № 112050000/2012/029753 від
26.12.2012), митну вартість скориговано з 240
дол. США за тонну до 283,4 дол. США за
тонну, декларанту надано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення 112050000/2013/00626
від 13.06.2013.

У графі 33 оскаржуваного рішення №
112050000/2013/000500/2 від 13.06.2013, митний орган
дійшов висновку, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, оскільки
виявлено, що документи надані до
митного оформлення товару містять
розбіжності: контрактом від 24.12.2012 №
804/1323-818/32774/34 Додаток № 1 від 24.12.2012 та
специфікація 2 від 15.04.2013, за яким
здійснюється зовнішньоекономічна
операція, передбачено, що в кожному
окремому випадку відвантаження
продавець повинен надати покупцю
оригінал пакувального листа та
оригінал сертифіката ваги за 7 днів до
прибуття судна. До митного оформлення
оригінал пакувального листа та
оригінал сертифіката ваги не надано. Та
наявні такі розбіжності у поданих
документах: у інвойсі від 25.04.2013 № 101276А
є посилання на специфікацію №2 від
15.12.2012, до митного оформлення надана
специфікація №2 від 15.12.2013, у перекладі
зазначеного інвойсу взагалі відсутнє
посилання на додатки та специфікації
до контракту від 24.12.2012 №804/1323-818/32774/34, у
коносаменті № від 15.04.2013 зазначений
зовсім інший інвойс, не той, що наданий
до митного оформлення зазначено Invois
NONCTE-12-8020/9, у висновку Запорізької
торгово-промислової палати від 06.06.2013
№OU09 є посилання на контракт від 24.12.2012
№804/1323-818/32774/34 та специфікації №1-2, але у
зазначених специфікаціях відсутні
дати, тобто не можливо з'ясувати які
специфікації надавалися до
Запорізької ТПП.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), не
може бути застосований через те, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом
подано не всі документи, які
підтверджують митну вартість, а також
декларант не надав усіх додаткових
документів, що були витребувані
митницею.

Суд оцінив дії та рішення відповідача з
урахуванням нормативно-правового
обґрунтування зазначеного вище.

В даній справі судом не встановлено
існування яких-небудь обмежень для
визначення митної вартості
задекларованих товарів за ціною
договору, наведених у статті 58 Митного
кодексу України.

Отже, з урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується із
висновком суду про протиправність
витребування митницею у позивача
додаткових документів, протиправними
висновки митниці про наявність
розбіжностей, та про неможливість
визначення митної вартості за першим
основним методом - за ціною контракту.

Стосовно позовної вимоги про
зобов'язання Запорізької митниці
скласти та направити Головному
управлінню Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
висновок про повернення позивачу з
Державного бюджету України надмірно
сплачених митних платежів в сумі 1 148
391,31 грн. суд першої та апеляційної
інстанцій зазначив наступне.

У відповідності з п. 1 Розділу ІІІ
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 № 618 (зареєстр. в Міністерстві
юстиції України 25 вересня 2007 за №
1097/14364), для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. Тобто, цей порядок передбачає
самостійне добровільне звернення
суб'єкта господарювання з заявою для
повернення помилково та/або надмірно
сплачених коштів. Для підготовки
висновку про повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, можливе ініціювання проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу.

Керівник (заступник керівника) митного
органу на підставі результатів
перевірки (у разі її проведення)
підписує Висновок про повернення,
Реєстр висновків про повернення та
супровідний лист, адресований органу
Державного казначейства України (далі -
пакет документів на повернення коштів).
Пакет документів на повернення коштів
передається до Загального відділу для
реєстрації та відправки до органу
Державного казначейства України.

Висновок про повернення платникам
податків помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів
повинен бути прийнятий митним органом
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення 20-денного строку з дня
подання платниками податків заяви.

Судом встановлено, що позивач
звертався до митного органу із заявами
про повернення з Державного бюджету
України коштів (№№16/4132, 16/4133, 16/4135, 16/4143
від 22.08.2013), у зв'язку з цим, з метою
повного захисту прав та інтересів
позивача суд обґрунтовано дійшов
думки про наявність підстав для
зобов'язання митниці в установленому
законодавством порядку скласти та
направити органу Державного
казначейства України висновок про
повернення Публічному акціонерному
товариству «Український графіт» з
Державного бюджету України надмірно
сплачених митних платежів у розмірі 1 148
391,31 грн.

Щодо позовних вимогах про зобов'язання
Запорізьку митницю визнати митну
вартість товарів, поставлених за
контрактом ПАТ «Укрграфіт» з Фірмою
«CARBON CONSTRUCTION & TRADING LIMITED» № 804/1323-818/32744/34
від 24.12.2012 суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив , оскільки,
по-перше, права позивача в даному
випадку вже поновлені судом шляхом
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів та карток
відмов; по-друге, нормативно не
визначений обов'язок митниці в такому
випадку приймати рішення про
визначення митної вартості товару за
основним методом.

Посилання позивача на положення ч. 3
ст.52, ч. 3 ст. 54 та ч. 9 ст. 55 МК України суд
першої інстанції обґрунтовано
розцінив, як безпідставні, оскільки
останні не встановлюють такого
обов'язку митниці, регулюють
діяльність митного органу на певному
етапі митного оформлення товару, а не
після звернення декларанта із позовом
до суду.

Стосовно позовної вимоги щодо внесення
до цінової бази Єдиної автоматизованої
інформаційної системи та до
Автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками відомостей про
визнання митної вартості товарів,
поставлених за контрактом ПАТ
«Укрграфіт» з Фірмою «CARBON CONSTRUCTION & TRADING
LIMITED» № 804/1323-818/32744/34 від 24.12.2012 суд
першої інстанції обґрунтовано
зазначив наступне.

Оскільки, суд першої інстанції у
задоволенні позову в частині
зобов'язання Запорізької митниці
визначити митну вартість товарів за
основним методом відмовив, у
задоволенні позову в частині внесення
до цінової бази Єдиної автоматизованої
інформаційної системи та до
Автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками відомостей про
визнання митної вартості товарів,
поставлених за контрактом ПАТ
«Укрграфіт» з Фірмою «CARBON CONSTRUCTION & TRADING
LIMITED» № 804/1323-818/32744/34 від 24.12.2012 суд також
прийняв обґрунтоване рішення про
відмову в задоволенні цих позовних
вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
постанову суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позову
про зобов»язання здійснити митне
оформлення по ціні, вказаній позивачем
в вантажно-митній декларації, вийшов за
межі повноважень суду, оскільки права
позивача в цій частині поновлені
прийнятим рішенням суду про скасування
рішення про визначення митної
вартості товару.

Колегія суддів дійшла думки, що суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, вірно дійшов
висновку про доведеність позовних
вимог в частині протиправності рішення
митниці про коригування митної
вартості товару та карток відмови в
прийнятті митної декларації до митного
оформлення, та зобов»язання митниці
зробити та направити відповідно до
закону висновок про повернення
позивачеві з Державного бюджету
України надмірно сплачених митних
платежів.

В іншій частині позовних вимог колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про їх
безпідставність.

Колегія суддів дійшла думки, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, вірно
встановив характер спірних
правовідносин та обґрунтовано
застосував норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень
процесуального закону, які б потягли за
собою ухвалення незаконного рішення,
не вбачається.

Суд апеляційної інстанції помилково
скасував рішення суду першої
інстанції, яке ухвалене відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалене відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л
а:

Касаційну скаргу Запорізької митниці
Міністерства доходів і зборів України
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 5 грудня 2013 р. по справі № 808663113а
скасувати.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
судом України в порядку, з підстав та у
строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС
України.

Судді : підписи

З оригіналом згідно: суддя
Н.Васильченко