Справа № 711/3991/14-а
Суддя: Клочко О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/3991/14-а
Провадження №2а71110414
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:
- головуючого: судді -
- при секретарі - Туз Н.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Інспекції Державного
архітектурно - будівельного контролю у
Черкаській області про скасування
постанови про адміністративне
ОСОБА_1 (в подальшому позивач) звернувся
до Придніпровського районного суду м.
Черкаси із адміністративним позовом до
інспекції Державного архітектурно -
будівельного контролю у Черкаській
області (в подальшому відповідач) про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови про
адміністративне правопорушення від 1
квітня 2014 року, мотивуючи його тим, що
постановою начальника Інспекції ДАБК у
Черкаській області Євмини Б.Г. від 1
квітня 2014 року на позивача ОСОБА_1
накладено адміністративне стягнення
по ч.1 ст. 96 КУпАП в розмірі десяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що складає 170 гривень.
Відповідно до постанови та протоколу
про адміністративне правопорушення
від 28 березня 2014 року , у позивача
ОСОБА_1 відсутні документи дозвільного
характеру на будівництво мансарди та
реконструкцію сараю, чим порушено п.»б»
ст..25 Закону України «Про основи
містобудування», відстань від стіни
сараю до межі сусідньої ділянки менше ,
ніж 1 метр, що є порушенням п.3 ст.25 ДБН
Постанова винесена на підставі акту
позапланової перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності та на
підставі звернення сусідки ОСОБА_4 від
18.03.2014 року, протоколу про
адміністративне правопорушення від
28.03.2014 року.

Вважає, що вказана постанова є
незаконною, в зв'язку з порушенням
процедури притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої КУпАП, та в зв'язку з тим,
що ним не було допущено правопорушення
, оскільки ще 21 грудня 2004 року
Черкаським районним судом Черкаської
області було винесено рішення по
цивільній справі за його позовом до
Черкаської районної державної
адміністрації про визнання права
власності на самочинне будівництво.

Згідно даного рішення суду за ним
визнано право власності на будівлі під
літерами «а-4», «а-5» та «М-с» в 12 частині
будинку АДРЕСА_1.

У відповідності до цього рішення в
технічному паспорті на житловий
будинок згадка про самочинні будівлі
погашена та постановлено печатку БТІ
про підтвердження цього факту.

Таким чином , вказані будівлі ним
узаконені в установленому законом
порядку та не вважаються самочинним
будівництвом.

Крім того , позапланова перевірка була
здійснена у відповідності до заяви
сусідки ОСОБА_4 від 18.03.2014 року, яка
24.11.2009 року отримала Державний акт на
право власності на земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_1., жодних претензій з 2009
року до 18.03.2014 року від неї не було
стосовно будівель позивача.

Крім того, не зрозуміло з протоколу про
адміністративне правопорушення , про
який саме сарай йдеться мова у ньому
,оскільки сараїв є декілька.

Також, ОСОБА_4 23.11.2009 року отримала
технічний паспорт на 12 частини
житлового будинку в АДРЕСА_1, де
відсутні відомості про будь - які
самочинно збудовані об,єкти на частині
земельної ділянки позивача або його
частини будинку. Таким чином , ОСОБА_4
знала про існування всіх будівель
позивача як сусіда.

Отже, накладення стягнення, яке
оскаржується, могло бути накладено не
пізніше 21.02.2005 року, а з точки зору
повідомлення ОСОБА_4 - не пізніше 23.01.2010
року., Але, в будь - якому випадку, не
через велику кількість років після
встановлення факту правопорушення та
послідуючого узаконення самочинно
збудованих приміщень.

Просив суд постанову від 1 квітня 2014
року визнати протиправною і скасувати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5
адміністративний позов підтримав.
Представник інспекції ДАБК у
Черкаській області позов не визнала.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб,єкта владних повноважень порушені
її права, свободи чи інтереси.

У випадку, установлених законом, до
суду можуть звертатися органи та особи,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших.

Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкт владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності, визначені ст..171-2 КАС
України.

За обставинами справи ,постанову № 78
від 1 квітня 2014 року винесено
начальником інспекції ДАБК Євминою Б.Г.
відносно ОСОБА_1 в адміністративному
позові помилково вказано - постанова
№28 .

Як встановлено в судовому засіданні, 1
квітня 2014 року начальником Інспекції
ДАБК у Черкаській області Євминою Б.Г.
винесена постанова відносно позивача
ОСОБА_1 про накладення на нього
адміністративного стягнення за
порушення вимог ч. 1 ст. 96 КУпАП в виді
штрафу в розмірі десяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що складає 170 грн., про те , що ,
у позивача ОСОБА_1 відсутні документи
дозвільного характеру на будівництво
мансарди та реконструкцію сараю, чим
порушено п.»б» ст..25 Закону України «Про
основи містобудування», відстань від
стіни сараю до межі сусідньої ділянки
менше , ніж 1 метр, що є порушенням п.3
ст.25 ДБН 360-92.

Постанова винесена на підставі акту
позапланової перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності та на
підставі звернення сусідки ОСОБА_4 від
18.03.2014 року, протоколу про
адміністративне правопорушення від
28.03.2014 року.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, суд при
розгляді скарги на постанову по справі
про адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
може змінити захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак стягнення
не було посилено.

Суд вважає , що вказана постанова є
незаконною у зв'язку з порушенням
процедури притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої КУпАП та в зв'язку з тим,
що постанова не вмотивована і не
підтверджена доказами, зібраними
відповідно до вимог закону, та які б
свідчили про вчинення ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП, а тому,
підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
проступком визнається протиправна,
винна умисна або необережна дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність , права
і свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Зазначена постанова винесена з
порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
встановлених цим кодексом та іншими
законами України .

При накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини ,
майновий стан, обставини , що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

При винесенні оскаржуваної постанови,
цього зроблено не було, та посадовою
особою яка винесла цю постанову вимоги
закону не враховані.

При винесенні постанови були грубо
порушені права позивача, передбачені
ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка
притягується до адміністративної
відповідальності має право, зокрема:

- знайомитися з матеріалами справи

- давати пояснення, подавати
докази, заявляти клопотання

- при розгляді справи
користуватися юридичною допомогою
адвоката , іншого фахівця у галузі
права, який за законом має право на
надання правової допомоги особисто чи
за дорученням.

- Відповідно до постанови,
вбачається що розгляд справи було
здійснено без участі ОСОБА_1, однак,
встановлено , що перевірка наданих
документів була здійснена поверхово
,оскільки не враховано та не взято до
уваги документи , які були і є у ОСОБА_1
та які безпосередньо стосуються самої
суті вказаного «правопорушення», а
саме:

- не взято до уваги рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 21 грудня 2004 року про
визнання права власності за ОСОБА_1
права власності на будівлі під
літерами «а-4», «а-5» та «М-с» в 12 частині
будинку АДРЕСА_1, яким узаконено
будівлі і не вважаються самочинними і
це рішення документом , який набрав
законної чинності та в ході розгляду
справи законність побудови вказаних
приміщень була об'єктом перевірки.
рішення суду додається .

- не враховано також, що ще 23.11.2009
року сусідка ОСОБА_4 отримала технічний
паспорт на 12 частини житлового будинку
в АДРЕСА_1, де відсутні відомості про
будь - які самочинно збудовані об'єкти
на частині земельної ділянки позивача
або його частини будинку і вона знала
про існування всіх будівель сусіда,
яким є ОСОБА_1

- не витребувано будь - які
документи щодо сараю, та не перевірено
і в постанові про це не вказано - від
якого саме сараю до межі відстань
становить менше 1м, оскільки в судовому
засіданні представником позивача
зазначено , що є декілька сараїв, а
законність побудови мансарди та інших
об'єктів перевірена в судовому порядку
рішення суду від 21.12.2004 року .

Від наданих позивачеві цим законом
прав позивач був позбавлений , що є
порушенням процесу при розгляді справи
про адміністративне правопорушення,
оскільки фактично не взято до уваги
вищевказане рішення суду і про це
жодного слова немає і постанові від
1.04.2014 року.

У відповідності до вимог ст. 9
Конституції України та Закону України
«Про ратифікацію Конвенції» від 17.07.1997
року «Європейська конвенція про захист
прав людини та основоположних свобод»
і протоколи до неї, є частиною
національного законодавства України.

Вимогами ст. 6 даної Конвенції та ст. 24
Протоколу №7 до Конвенції, які
застосовуються і при розгляді справ
про адміністративні правопорушення,
закріплено право особи на справедливий
суд, що включає в себе право на доступ
до матеріалів справи , право на захист
та юридичну допомогу, право на надання
доказів, проведення експертиз та
залучення свідків, право бути
повідомленим про час та місце слухання
справи та присутнім при розгляді його
справи судом .

Та основне те що особа має право бути
негайно і детально поінформована
зрозумілою для нього мовою
компетентним органом державної влади
про характер та причини обвинувачення,
мати час і можливості, необхідні для
підготовки свого захисту та захищати
себе особисто чи використовувати
захисника.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач на виконання ухвали суду
від 28 квітня 2014 року про відкриття
провадження у справі та надання
письмових заперечень на
адміністративний позов - ніяких
заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1
не надав, перепровірити обставини
адміністративного правопорушення за
таких обставин неможливо , оскільки
свідки не вказані, в самій постанові
про адміністративне правопорушення -
про це також не вказано, позивач у
письмових поясненнях зазначив , що з
вказаним порушенням не згідний і всі
побудови узаконені , а на розгляді
справи також не був згідно заяви.

А тому , відповідачем не спростовано
позовні вимоги відповідно до ч.2 ст. 71
КАС України , а крім того , порушена
процедура притягнення до
адміністративної відповідальності,
оскільки відповідачем не враховано та
не витребувано всі доводи ОСОБА_1 щодо
законності побудов ,в особливості не
взято до уваги вищевказане рішення
Черкаського районного суду.

Окрім цього, в матеріалах справи
міститься лист Інспекції ДАБК у
Черкаській області від 17.02.2014 року у
відповідності до якого ОСОБА_1 у
відповідь на його заяву повідомлено, що
«також наголошуємо, що згідно чинного
законодавства власник не прийнятих в
експлуатації об'єктів будівництва, які
завершені будівництвом до 19 січня 2012
року, до адміністративної
відповідальності не притягаються».

Як вбачається із матеріалів справи
об'єкти стосовно яких накладено
адміністративне стягнення ОСОБА_1 були
побудовані станом на 2004 рік, а у
відповідності до рішення Черкаського
районного суду від 21.12.2004 року об'єкти
визнані його приватною власністю. У
відповідності до цього за технічною
документацією вони не вважаються
самочинними.

Беручи до уваги, що правопорушення, на
думку суду, виявлене 21.12.2014 року та
приписи ч. 2 ст. 38 КУпАП, згідно з якими
адміністративне стягнення може бути
накладено не пізніш як через три місяці
з дня вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні не пізніш як
через три місяці з дня його виявлення,
суд вважає, що правових підстав у
начальника інспекції ДАБК у Черкаській
області для притягнення позивача
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності та накладення на
нього стягнення, не було.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП, особа, яка
оскаржила постанову у справі про
адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

Керуючись ст. ст. 11, 69, 71, 159, 161-163 КАС
України, ст. ст. 22, 33, 280, 283, 284, 289 КУпАП,
суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати причини пропуску строку для
звернення ОСОБА_1 з даним
адміністративним позовом до суду -
поважними та поновити строк звернення
до суду.

Постанову начальника Інспекції ДАБК у
Черкаській області Євмини Б.Г. за № 78
від 1 квітня 2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.96 КпАП
України в виді штрафу у розмірі 170
гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній
справі про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 96 КУпАП - закрити.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ
Клочко О.В.