Справа № 2а-4730/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 липня 2014 року м. Київ
В/800/3075/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Пасічник С.С., Винокурова К.С.,
Загороднього А.Ф., Олексієнка М.М.,
Юрченка В.В.

перевіривши заяву ОСОБА_6 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 22 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання поновлення виплати
пенсії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулась до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України із заявою про перегляд
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 22 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання поновлення виплати
пенсії.

Постановою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 22
квітня 2014 року у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
28 січня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про зобов'язання поновлення виплати
пенсії відмовлено на підставі п.5 ч.5 ст.
214 КАС України.

В заяві про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
квітня 2014 року ОСОБА_6 порушує питання
про її скасування та ухвалення нового
рішення про задоволення своїх позовних
вимог.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з статтею 235 Кодексу
адміністративного судочинства України
Верховний Суд України переглядає
судові рішення в адміністративних
справах виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Згідно з положеннями статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Встановлений статтею 237 КАС України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

У заяві, що надійшла до Вищого
адміністративного суду України, ОСОБА_6
посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, ст. ст. 49, 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Обґрунтовуючи неоднакове застосування
Вищим адміністративним судом України
норм матеріального права, ОСОБА_6
додала до матеріалів заяви копії ухвал
Вищого адміністративного суду України
від 16 січня 2014 року №К/9991/71901/12, від 19
лютого 2014 року №К/800/62277/13, від 20 березня
2014 року №К/800/64034/13.

Проте, зі змісту доданих до заяви
судових рішень не вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм ст. ст. 49, 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», адже ухвала судді Вищого
адміністративного суду України від
22.04.2014 р., про перегляд якої порушено
питання заявницею, постановлена в
зв'язку з необґрунтованістю
касаційної скарги на рішення судів
попередніх інстанцій, які, відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, прийшли
до висновку про недотримання
позивачкою Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Зважаючи на викладене, підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.
Дніпропетровська, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
зобов'язання поновлення виплати пенсії
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
квітня 2014 року за заявою ОСОБА_6.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
С.С. Пасічник

К.С.
Винокуров

А.Ф.
Загородній

М.М. Олексієнко

В.В. Юрченко