Справа № 2а-11847/10/2670
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 липня 2014 року м. Київ
В/800/3350/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),

Винокурова К.С.,

Головчук С.В.,

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Управління Служби безпеки
України в Київській області про
зобов'язання зарахувати до вислуги
років час навчання у навчальному
закладі,-

в с т а н о в и в :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
жовтня 2010 року у задоволенні даного
позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано і прийнято нове рішення про
задоволення позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 квітня 2014 року рішення
суду апеляційної інстанції скасовано і
залишено в силі рішення суду першої
інстанції.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
квітня 2014 року заявник просить
скасувати вказану ухвалу, посилаючись
не неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме, постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.1992
року №393 "Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсії і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей", статті 43 Закону України "Про
освіту", Закону Української РСР "Про
народну освіту", постанови Верховної
Ради України "Про порядок введення в
дію Закону України "Про освіту", пункту 3
постанови Верховної Ради Української
РСР "Про порядок введення в дію Закону
Української РСР "Про освіту" від 4.06.1991
року №1144-ХП із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Верховної Ради
України від 18.12.1991 року №1992-ХІІ, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Зокрема, заявник посилається на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 22 січня 2013 року у іншій справі
№К-33614/10, якою скасовані рішення судів
першої та апеляційної інстанцій і
постановлено нове судове рішення про
задоволення позову.

Відповідно до положень ст.2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом ст.ст.2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для перегляду
можуть бути виключно:

неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;

встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення з боку України
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Вивчивши заяву та додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що у даному випадку наявні підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Як вбачається з тексту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
квітня 2014 року, про перегляд якої
просить заявник, суд касаційної
інстанції залишив в силі рішення суду
першої інстанції, яким у задоволенні
даного позову було відмовлено.

Разом з тим, в іншому рішенні від 22
січня 2013 року, долученому до заяви про
перегляд Верховним Судом України, суд
касаційної інстанції не погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову і
прийняв нове рішення про задоволення
позову.

Таким чином, суд касаційної інстанції у
зазначених рішеннях на підставі
застосування одних й тих самих норм
матеріального права дійшов
протилежних висновків.

У зв'язку з наведеним колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що справа за позовом ОСОБА_6 до
Управління Служби безпеки України в
Київськой області про зобов'язання
зарахувати до вислуги років час
навчання у навчальному закладі має
бути допущена до перегляду Верховним
Судом України, оскільки наявні
підстави, передбачені пунктом 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Управління Служби безпеки України в
Київській області про зобов'язання
зарахувати до вислуги років час
навчання у навчальному закладі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І.
Бутенко

К.С. Винокуров

С.В. Головчук

В.І. Ємельянова

М.М. Заїка