Справа № 820/7740/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р.Справа № 820/7740/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
12.06.2014р. по справі № 820/7740/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Коломацьке
хлібоприймальне підприємство "

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Харківське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі-позивач) звернлося до суду першої
інстанції з позовом, в якому просило
стягнути з ТОВ "Коломацьке
хлібоприймальне підприємство"
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
20 747,17 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.06.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач , не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій простить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.06.2014 р. та
винести нову постанову, якою позов
задовольнити.

В обґрунтування вимог посилається на
неправильне застосування судом ст.
18,19,20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів»,
оскільки відповідач як роботодавець не
виконав нормативу по працевлаштуванню
інвалідів, а тому зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарські санкції.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
поважних причин неявки до суду, не
встановлено, в зв'язку з чим справа
розглядається в письмовому
провадженні відповідно до ст.197 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідач
використовує найману працю, є
роботодавцем, зобов'язаний створювати
робочі місця для інвалідів.

За 2013 рік середньооблікова кількість
штатних працівників підприємства
склала 53 особи, норматив робочих місць
для інвалідів по підприємству - 2 особи,
що вбачається зі Звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів, форми
10-ПІ.

У 2013 році на підприємстві відповідача
працювала ОСОБА_1, що є інвалідом другої
групи, що підтверджується довідкою до
акта огляду МСЕК від 21.04.2011 р. та наказом
№4-К від 31.01.2011 р. про прийняття на
роботу. Тобто, у відповідача за цей
період була не зайнята одна вакансія,
передбачена в штаті для інвалідів.

Відповідач зазначав про наявну
вакансію для працевлаштування
інвалідів по звітам форми №3-ПН за
період з січня по грудень 2013 року, які
подавалися ним до Краснокутського
районного центру зайнятості.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
порушень з боку відповідача вимог
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду з наступних підстав.

Згідно ч.1, 3 ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів» (далі Закон №875-XII)
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи
до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. 18-1 Закону №875-XII
інвалід, який не досяг пенсійного віку,
не працює, але бажає працювати, має
право бути зареєстрованим у державній
службі зайнятості як безробітний.
Рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 р. №70,
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наказом державного комітету
статистики №420 від 19.12.2005 р. затверджена
форма статистичної звітності №3-ПН
"Звіт про наявність вакансій", яка
подається підприємствами, установами
та організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості (в
редакції чинній до 31.05.2013 року).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 р. №316,
затверджено форму звітності №3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та порядку її подання
(чинний з 31.05.2013 р.).

Згідно ч. 3, 5 ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі- Закон №875-XII)
д Підприємства, установи,
організації, у тому числі
підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Відповідно ч. 1 ст. 20 Закону №875-XII
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів
менша, ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичної особи, яка використовує
найману працю, за кожне робоче місце,
призначене для працевлаштування
інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно ч.1 ст. 217 ГК України
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Колегія суддів погоджується із судом
першої інстанції, що законом на
підприємство відповідача покладається
обов'язок створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
інформувати про таку кількість
створених робочих місць органи
працевлаштування інвалідів. Між тим,
відповідний обов'язок не
супроводжується вимогою до
підприємства здійснювати самостійний
підбір та працевлаштування інвалідів
на створені робочі місця.

Судом встановлено, що за 2013 рік
відповідачем дотримано норматив
робочих місць для інвалідів, створено 2
робочих місць, а отже виконано вимоги
ст. 19 Закону №875-XII.

Одне із зазначених місць у 2013 р.
заміщене інвалідом, що підтверджено
доказами по справі.

Про наявні вакансії для інвалідів
відповідач повідомляв орган ДСЗ
звітами форми №3-ПН за період з січня по
грудень 2013 року.

З огляду на зазначене висновки суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для призначення відповідачу
адміністративно-господарських санкцій
є вірними.

Згідно вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Позивачем не надано доказів, що
відповідач відмовив у прийнятті на
роботу інвалідам, які до нього
зверталися безпосередньо, або
направлені на працевлаштування
органом ДСЗ.

Тому, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги, що відповідачем не вжито
заходів для працевлаштування
інвалідів у 2013 році, у зв'язку із чим ним
мають бути сплачені
адміністративно-господарські санкції.

Висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи, судом
вірно застосовано норми матеріального
права, постанова суду є законною та
обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що підстави для
скасування постанови Харківського
окружного адміністративного суду від
12.06.2014 р. відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.06.2014р.
по справі № 820/7740/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В.
Присяжнюк О.В.