Справа № 803/1302/14
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Справа № 803/1302/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання
Мартинюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області
(далі - УМВС України у Волинській
області) про визнання протиправним та
скасування наказу від 4 червня 2014 року
№353/в «Про систематичне невиконання
обов'язків працівниками центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів,
підпорядкованого Управлінню Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області (далі - УДАІ УМВС
України у Волинській області) та
покарання винних», поновлення на
посаді фахівця центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Луцька, Луцького,
Ківерцівського та Рожищенського
районів з 6 червня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до частини третьої статті 40
Кодексу законів про працю України
встановлено, що не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності (крім звільнення за
пунктом 5 цієї статті), а також у період
перебування працівника у відпустці. В
період з 30 травня 2014 року по 11 червня 2014
року позивач перебувала на
лікарняному. Вважає, що даний наказ є
протиправними, оскільки позивача
звільнено з органів внутрішніх справ, у
той час, коли перебував на лікарняному.
Крім того, зазначає, що застосування
дисциплінарного стягнення у виді
звільнення з роботи є занадто суворим і
передчасним.

Позивачем 21 липня 2014 року подано
клопотання про розгляд справи у її
відсутності за наявними матеріалами у
справі та позов просить задовольнити.

Представник відповідача в письмових
запереченнях №15/1121 від 11 липня 2014 року
пред'явлені позовні вимоги заперечила,
посилаючись на те, що на час звільнення
позивач мала діюче дисциплінарне
стягнення - догану. Вважає наказ УМВС
від 4 червня 2014 року №353/в правомірним
та законним, а звільнення позивача з
роботи проведене у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Представником відповідача 21 липня 2014
року подано клопотання про розгляд
справи у її відсутності, проти позову
заперечує.

У відповідності до статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
справу вирішено у відсутності сторін
на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку про задоволення
адміністративного позову з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що наказом
начальника УМВС від 7 жовтня 2013 року за
№331о/с ОСОБА_1 була призначена на посаду
фахівця (м/б*) центру з надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Луцька, Луцького,
Ківерцівського та Рожиіценського
районів, підпорядкованого УДАІ УМВС.

В УДАІ УМВС України у Волинській
області 27 березня 2014 року надійшов
рапорт начальника ВАТІ та ОРЕР УДАІ
УМВС України у Волинській області
підполковника міліції Долінка В.Ф.,
стосовно операцій по перереєстрації
при переобладнанні транспортних
засобів в Центрі надання послуг,
пов'язаного з використанням АТЗ, з
обслуговування м. Луцька, Луцького,
Ківерцівського та Рожищенського
районів.

На виконання наказу УМВС України у
Волинській області від 28 березня 2014
року №258, від 24 квітня 2014 року №319, було
проведено службове розслідування по
факту перереєстрації при
переобладнанні транспортних засобів
за заявами.

З матеріалів службового розслідування
встановлено, що при реєстраційній
операції «400 - Перереєстрація при
переобладнанні без заміни номерних
агрегатів» за заявою №33335563 від 31
грудня 2013 року в матеріалах
перереєстрації транспортного засобу
VOLKSWAGEN CADDY, д/н НОМЕР_1, наявний акт огляду
транспортного засобу перед
переобладнанням від 31 грудня 2013 року
№5972. Однак в журналі реєстрації актів
огляду транспортних засобів за даним
номером зареєстрований інший
транспортний засіб на інше прізвище. В
матеріалах відсутній сертифікат
відповідності. Рішення щодо
перереєстрації транспортного засобу
приймалось фахівцем Центру ОСОБА_1

Отже, фахівцем центру надання послуг,
пов'язаних з використанням АТЗ, з
обслуговування м. Луцька, Луцького,
Ківерцівського та Рожищенського
районів ОСОБА_1 прийнято матеріали та
прийнято рішення щодо перереєстрації
транспортних засобів при
переобладнанні без заміни номерних
агрегатів, не проконтролювавши
відповідно до пункту 8 Постанови
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року №1388 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Крім того, на момент проведення
службового розслідування позивач мала
діюче дисциплінарне стягнення-догану,
оголошену наказом УМВС від 4 квітня 2014
року №196/в за неналежне виконання своїх
службових обов'язків та несумлінне
ставлення до них, що виразилося у
порушеннях пункту 8, пункту 19 постанови
Кабінету Міністрів України №1388 від 7
вересня 1998 року «Про затвердження
Правил державної реєстрації та облік
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів і мотоколясок», пункту
3.3, пункту 3.9 «Інструкції про порядок
здійснення підрозділам
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та облік
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документі
номерних знаків на них», затвердженої
наказом МВС України № 379 в 11 серпня 2010
року, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2011 року за
№123/18861.

Наказом начальника УМВС від 4 червня 2014
року №353/в за систематичні недоліки в
роботі, що виразилось в порушенні вимог
постанови КМУ України від 7 жовтня 1998
року №1388, «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», порушення
посадової інструкції, наказу МВС
України №379 від 11 серпня 2010 року,
Податкового кодексу України, фахівця
центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Луцька,
Луцького, Ківерцівського та
Рожищенського районів ОСОБА_1
звільнено з роботи згідно із пунктом 3
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, ОСОБА_1 в період з 30 травня 2014
року по 11 червня 2014 року позивач
перебувала на лікарняному, що
підтверджується листком
непрацездатності.

Відповідно до положень частини третьої
статті 40 Кодексу законів про працю
України не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Згідно пункту 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року за №9, правила про
недопустимість звільнення працівника
в період тимчасової непрацездатності,
а також у період перебування у
відпустці (частина 3 статті 40 Кодексу
законів про працю України) стосуються
як передбачених статтями 40, 41 Кодексу
законів про працю України, так й інших
випадків, коли розірвання трудового
договору відповідно до чинного
законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу. При цьому
маються на увазі щорічні, а також інші
відпустки, що надаються працівникам як
із збереженням, так і без збереження
заробітку. Розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не може бути
визнано обґрунтованим, якщо в день
звільнення працівнику видано
лікарняний листок (довідку в
установлених законом випадках) про
його тимчасову непрацездатність.

Таким чином, звільнивши позивача із
займаної посади 4 червня 2014 року, тобто
в період тимчасової непрацездатності,
відповідач діяв всупереч вимог частини
третьої статті 40 Кодексу законів про
працю України.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду достатніх
доказів, які б свідчили, що
оскаржуваний наказ видано на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з урахуванням усіх обставин
справи, що мають значення для їх
прийняття.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку, що позивача було незаконно
звільнено з органів внутрішніх справ
України, а тому пункт 1 наказу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області від
4 червня 2014 року №353/в «Про систематичне
невиконання обов'язків працівниками
центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, підпорядкованого УДАІ УМВС
України у Волинській області та
покарання винних» слід скасувати як
протиправний та поновити ОСОБА_1 на
посаді фахівця центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Луцька, Луцького,
Ківерцівського та Рожищенського
районів з 7 червня 2014 року.

Відповідно до пункту третього частини
першої статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
негайно виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Таким чином, оскільки суд дійшов
висновку про поновлення ОСОБА_1 на
посаді фахівця центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Луцька, Луцького,
Ківерцівського та Рожищенського
районів з 7 червня 2014 року, тому
постанову суду в цій частині слід
звернути до негайного виконання.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтею 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Кодексу законів про працю України,
Закону України «Про державну службу»,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
пункт 1 наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області від 4 червня 2014 року №353/в «Про
систематичне невиконання обов'язків
працівниками центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів,
підпорядкованого Управлінню Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області та покарання
винних».

Поновити ОСОБА_1 на посаді фахівця
центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Луцька,
Луцького, Ківерцівського та
Рожищенського районів з 7 червня 2014
року.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді виконується негайно.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
А.Я. Ксензюк