Справа № 872/8389/13
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" липня 2014 р. справа № 804/2857/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в м.Марганці на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у справі № 804/2857/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м.Марганці до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Марганці про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Марганці звернулось до суду з позовом
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Марганці про зобов'язання
відповідача прийняти до заліку суму
пенсії в розмірі 1 956 грн., виплачену гр.
ОСОБА_1, каліцтво якого сталося на
території колишнього СРСР.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

На підстав ч.1 ст.196 КАС України, п.2 ч.1
ст.197 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла
наступних висновків.

Судом встановлено, що спірна сума,
відносно якої позивачем заявлена
вимога щодо зобов'язання відповідача
прийняти її до заліку, є сумою пенсії
гр. ОСОБА_1 по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що
стався на території колишнього СРСР та
країн СНД, виплаченою позивачем
протягом вересня - листопада 2012р.

Принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні врегульовані положеннями
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.98 №16/98-ВР
(далі - Основи), відповідно до яких,
залежно від страхового випадку,
визначені наступні види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: - пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням; -
медичне страхування; - страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності; -
страхування на випадок безробіття; -
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (ст. 4 Основ).

Згідно з п.4 ч.1 ст.25 Основ пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є видом
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, яка надається за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання. Отже, пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання. Законом України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.99 №1105 (далі -
Закон №1105), який виданий відповідно до
Конституції України та Основ,
страхування від нещасного випадку
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків -
некомерційну самоврядну організацію,
що діє на підставі статуту, який
затверджується її правлінням. Отже,
належним страховиком, тобто тим, хто
має надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, також мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку відповідно до
Закону №1105 (ч.2 ст.2 Закону №1105). Аналіз
зазначених положень дає підстави для
висновку, що право на таке забезпечення
не залежить від того, у якій з колишніх
республік СРСР стався нещасний випадок
на виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків. На користь викладеного
свідчать як положення ст.27 Закону
України „Про пенсійне забезпечення"
від 05.11.91 №1788, відповідно до яких
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи, так і положення абз.2п.3
Прикінцевих положень Закону №1105, за
змістом яких відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом також
зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території
країн-учасниць СНД - є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків,
який і має відшкодовувати органам ПФУ
витрати з виплати такими органами
відповідних пенсій потерпілим. Адже,
положеннями ч.4 ст. 26 Основ визначено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Між тим, обраний позивачем у цій справі
спосіб захисту (відновлення)
порушеного права є таким, що не
відповідає змісту прав Управління ПФУ
щодо відшкодування понесених ним
витрат. Так, Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.03 № 5-4/4 (далі -
Порядок), не врегульовує спірних
відносин, які виникли у даному випадку,
оскільки встановлене ним правило
підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору.
Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом №1105, у
тому числі добровільно застраховані,
та потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

У випадку відсутності згоди на
підписання актів та прийняття до
заліку певних сум з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, що має місце у
спірних правовідносинах, вимоги про
відшкодування таких сум вирішуються в
судовому порядку шляхом пред'явлення
позову про стягнення (відшкодування)
цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог
про зобов'язання прийняти до заліку сум
виплачених пенсій або включити їх до
актів звірки.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно встановлено обставини
справи та правильно застосовано до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують. Підстави для скасування
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Марганці -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2013 року у справі № 804/2857/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров