Справа № 2а/0470/9375/11
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/0470/9375/11

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2013 року

справа № 2а/0470/9375/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року

у справі № 2а/0470/9375/11

за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль»

до державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,–

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с. 63-64).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09 грудня 2009 року державною податковою інспекцією у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області проведена невиїзна документальна (камеральна) перевірка відкритого акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» з питань несвоєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за період з 31 жовтня 2008 року по 05 листопада 2009 року, за результатами якої складено акт від 09 грудня 2009 року № 5875/491/15-3/00130820.

Перевіркою встановлено порушення підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та статті 17 Закону України «Про плату за землю» щодо несвоєчасного сплачення узгоджених сум податкового зобов’язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено загальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, а саме для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду з вимогами щодо протиправності податкового повідомлення-рішення врегульовано Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що є спеціальним законом для даних правовідносин.

По суті спору суд апеляційної інстанції зазначає, що підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов’язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, - у розмірі п’ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, підставою для застосування санкції на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» є факт несвоєчасної сплати платником податків узгодженої суми податкового зобов’язання.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», визначений принцип рівності бюджетних інтересів. Установлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов’язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», джерелами самостійної сплати податкових зобов’язань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов’язань і погашення податкового боргу.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

При цьому, згідно з пунктом 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, право визначати призначення платежу належить виключно платнику.

Тому суми податкових зобов’язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов’язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» установлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів не має зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов’язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий орган не наділений правом чи обов’язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов’язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Щодо застосування державною податковою інспекцією у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області заходів відповідальності за порушення публічним акціонерним товариством «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід зазначити наступне.

Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено вичерпний перелік порушень податкового законодавства за які передбачена відповідальність. Серед таких порушень немає недотримання порядку погашення податкового боргу та податкових зобов’язань, встановлених пунктом 7.7 статті 7 зазначеного Закону.

Отже, чинним законодавством України не передбачено спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов’язань у порядку календарної черговості їх виникнення. У зазначених випадках до платника податків уживаються відповідні заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов’язань.

Таким чином, у державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області відсутні повноваження змінювати призначення платежу, який було самостійно визначено публічним акціонерним товариством «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» у платіжних дорученнях від 29 вересня 2009 року № 3584 та від 30 листопада 2009 року № 141 під час виконання ним свого обов’язку при сплаті сум податкових зобов’язань з податку на землю та направляти суми при веденні оперативного обліку платежів на погашення податкового боргу за інший податковий період.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з’ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» – задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року – скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим