Справа № 872/8288/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2013 рокусправа № 808/2933/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
Державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Запоріжжі Межрегіонального
головного управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року по справі № 808/2933/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Запоріжтрансформатор»

до Спеціалізованої Державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у
м.Запоріжжі Державної податкової
служби

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Запоріжтрансформатор» (далі - позивач)
звернулося до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Спеціалізованої Державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у
м.Запоріжжі Державної податкової
служби (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
10.01.2012 №.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року по справі № 808/2933/13-а позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Запоріжтрансформатор»
задоволені повному обсязі.

Постанову суду мотивовано тим, що
позивачем у порядку та строки,
визначені Податковим кодексом України,
подані уточнюючи розрахунки
податкової звітності за формою № 1-ДФ, в
яких виправлені помилки, самостійно
виявлені платником податків, у зв'язку
з чим рішення про застосування до
позивача щтрафних санкцій прийнято
протиправно.

Не погодившись з постановою суду,
Спеціалізованою Державною податковою
інспекцію по роботі з великими
платниками податків у м.Запоріжжі
Державної податкової служби подало
апеляційну скаргу, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року по справі № 808/2933/13-а, як таку що
винесена, з порушенням норм
матеріального, та процесуального
права, та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. На думку
апелянта, суд не врахував, що факт
подання позивачем уточнюючих
розрахунків свідчить про помилки, що
містяться в раніше поданій декларації,
що є підставою для застосування
штрафних санкцій. При поданні
уточнюючих розрахунків позивачем
виконано приписи ст.50 Податкового
кодексу України, що не звільняє його
від відповідальності за вчинення
податкового правопорушення,
передбаченого ст. 119 Податкового
кодексу України.

Позивач по справі у судове засідання не
прибув, про час і місце апеляційного
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, надав до суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу,
згідно яких просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Відповідач в судовому засіданні
підтримав доводи, викладені ним у
апеляційній скарзі, просить апеляційну
скаргу задовольнити, постанову суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі заяви відповідача,
відповідно до ст. 55 КАС України,
колегією суддів допущено процесуальне
правонаступництво відповідача у
зв'язку з реорганізацією шляхом
приєднання та до участі у справі
залучено правонаступника відповідача -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

З урахуванням наявних у справі доказів,
згідно ч. 4 ст. 196 КАС України,
нез'явлення в судове засідання
представників сторін апеляційної
скарги не перешкоджає розгляду
справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що 25.12.2012 на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та
п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України
головним державним податковим ревізор
- інспектором відділу податкового
супроводження підприємств
машинобудування Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м.Запоріжжі Державної податкової
служби Шапталою О.В. проведена
камеральна перевірка в приміщенні
відповідача щодо подання з
недостовірними відомостями та
помилками податкової звітності за
ф.№1ДФ ПАТ «Запоріжтрансформатор», за ІІІ квартал, ІV квартал
2011 року, І квартал, ІІ квартали 2012 року.

За наслідками перевірки складено акт
№596/25-0/00213428 від 25.12.2012.

Перевіркою встановлено, що ПАТ
«Запоріжтрансформатор» подано
податкові розрахунки сум доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платника податку і сум утриманого з них
податку, а саме:

- за III квартал 2011 року - 24.10.2011 (№ ,
№, №);

- за IV квартал 2011 року - 31.01.2012. (№, №
, №, № );

- за І квартал 2012 року - 17.04.2012 (№,
№; №);

- за II квартал 2012 року - 26.07.2012 (№,
№; №, №).

Вказані розрахунки містять
недостовірні відомості та помилки:

- у реєстраційному номері облікової
картки платника податків або серії та
номері паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) фізичної особи, про яку
надається інформація у податковому
розрахунку;

- по окремим фізичним особам
відображена недостовірна інформація
щодо суми нарахованого доходу, суми
виплаченого доходу, суми нарахованого
податку на доходи фізичних осіб, суми
перерахованого податку на доходи
фізичних осіб.

За наслідками виправлення
вищезазначених помилок, позивачем були
подані до податкової інспекції
уточнюючі розрахунки податкової
звітності (ф.№1-ДФ)

- за III квартал 2011 року: № від
31.01.2012, № від 17.04.2012;

- за IV квартал 2011 року: № від
13.02.2012, № від 17.04.2012, № від
20.04.2012;

- за І квартал 2012 року: № від
26.07.2012, № від 28.11.2012, № від
28.11.2012, № від 10.12.2012, № від
13.12.2012;

- за II квартал 2012 року: № від 30.10.2012,
№ від 28.11.2012.

Відповідно до розділу «Висновки» акту
перевірки зазначено: «На порушення абз.
«б» п.176.2 ст.176, Податкового кодексу
України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та
доповненнями, р.3 Порядку заповнення і
подання податковими агентами до органу
державної податкової служби
затвердженого наказом ДПА України від
21.12.2010 №1020 ПАТ «Запоріжтрансформатор»
подано податкову звітність (форма
№1-ДФ) з недостовірними відомостями та
помилками за III квартал, IV квартал 2011
року, І квартал, II квартал 2012 року.

Не погоджуючись з висновками
відповідача, позивач надав письмові
заперечення на акт від 03.01.2013 №1/11-14, за
результатами розгляду яких висновки
акта перевірки залишені без змін
листом від 09.01.2013 № 7652/10/25-0/14.

За наслідками перевірки відповідач
надіслав на адресу позивача податкове
повідомлення-рішення від 10.01.2013 №
про нарахування 1 020 грн. штрафних
(фінансових) санкцій з податку на
доходи фізичних осіб.

18.01.2013 позивач звернувся зі скаргою до
Окружної державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення - рішення від
10.01.2013 №.

Рішенням про результати розгляду
скарги від 08.02.2013 №2257/10/10-233 податкове
повідомлення - рішення від 10.01.2013 №
залишено без змін, а скарга - без
задоволення.

19.02.2013 позивач звернувся з повторною
скаргою до Державної податкової служби
України.

Рішенням про результати розгляду
повторної скарги від 07.03.2013 № 3488/6/10-2315
податкове повідомлення - рішення від
10.01.2013 № та рішення Окружної
державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби від 08.02.2013 № 2257/10/10-233
залишено без змін, а скарга - без
задоволення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, про
відсутність законних підстав для
застосування до позивача штрафних
санкцій з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Згідно з п.49.1 ст.49 Податкового кодексу
України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
в тому числі, що дорівнює календарному
кварталу або календарному півріччю (у
тому числі в разі сплати квартальних
або піврічних авансових внесків) -
протягом 40 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу
(півріччя);

Стаття 51 Податкового кодексу України
визначає порядок подання відомостей
про суми виплачених доходів платникам
податків - фізичним особам.

Так, податковий агент зобов'язаний
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку органу державної податкової
служби за місцем свого обліку (п.51.1 ст.51
Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 176.1 статті 176
Податкового кодексу України платники
податку зобов'язані вести облік
доходів і витрат в обсягах, необхідних
для визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі якщо
такий платник податку зобов'язаний
відповідно до цього розділу подавати
декларацію або має право на таке
подання з метою повернення надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податкову
знижку, подавати податкову декларацію
за встановленою формою у визначені
строки у випадках, коли згідно з
нормами цього розділу таке подання є
обов'язковим.

Згідно з пунктом 176.2 статті 176
Податкового кодексу України, особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Правила та порядок складання та
подання податкових розрахунків
затверджені наказом ДПА України від
24.12.2010 №1020 «Про затвердження форми
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ) та Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку».

Так, податковий розрахунок подається
окремо за кожний квартал (податковий
період) протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного кварталу. Окремий податковий
розрахунок за календарний рік не
подається.

Податковий розрахунок подається
податковими агентами із штатною
чисельністю працівників до 1000 осіб
єдиним документом на всіх, що працюють,
з обов'язковим заповненням їхніх
податкових номерів або серії та номера
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) - однією порцією. Якщо штатна
чисельність працівників є більшою ніж
1000 осіб, можливе подання податкового
розрахунку кількома порціями, кожна з
яких являє собою окремий податковий
розрахунок із своїм номером порції.
Строк подання останньої порції не
повинен перевищувати встановленого
строку подання податкового розрахунку.
Аркуші окремого податкового
розрахунку зшиваються.

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового
кодексу України передбачено, що особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду.

Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Як встановлено судом першої інстанції,
та вбачається з матеріалів справи
своєчасне подання позивачем
податкової звітності за формою №1-ДФ за
ІІІ квартал, ІV квартал 2011 року, І
квартал, ІІ квартали 2012 року визнається
представниками сторін та, відповідно
до приписів частини 3 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зазначені обставини не
потребують доказуванню.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Обмеження щодо можливості подачі
уточнюючих розрахунків визначені
пунктом 50.2 статті 50 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
платник податків під час проведення
документальних планових та
позапланових виїзних перевірок не має
права подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Як встановлено судом першої інстанції,
та перевірено колегією суддів, за
наслідками виправлення помилок,
позивачем були подані до податкової
уточнюючі розрахунки податкової
звітності (ф.№1-ДФ), в яких виправлені
помилки, самостійно виявлені платником
податків, а саме: внесення змін до
ідентифікаційних номерів найманих
працівників, доповнення і виправлення
нарахованих та виплачених сум доходу,
нарахованих та перерахованих сум
податку на користь платника податку, до
проведення перевірки органом
державної податкової служби, що не
оспорюється представником відповідача
в судовому засіданні.

Відповідальність за податкові
правопорушення в частині неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку передбачена
пунктом 119.2 статті 119 Податкового
кодексу України.

Положеннями статті 109 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Податковим Кодексом України
вимагається від податкових агентів
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку, своєчасно подавати у
строки податковий розрахунок суми
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування та усувати
самостійно виявлені помилки.

Як встановлено судом першої інстанції,
та підтверджено матеріалами справи
позивачем було своєчасно подано до
податкового органу відповідну
звітність, а також самостійно усунуто
виявлені помилки, які не стосуються
сумарних показників сум доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, сум утриманого з них
податку, у зв'язку з чим бюджет не
зазнав втрат, а відтак, правильними є
висновки суду про недоведеність факту
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, у зв'язку з чим підстави
для застосування штрафних санкцій до
позивача відсутні.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що позивачем у
порядку та строки, визначені
Податковим кодексом України, подані
уточнюючи розрахунки податкової
звітності за формою № 1-ДФ, в яких
виправлені помилки, самостійно
виявлені платником податків, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про відсутність
податкового правопорушення з боку
позивача, а, відповідно, відсутність
підстав для застосування штрафної
санкції, у зв'язку з чим рішення суду
першої інстанції про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
10.01.2012 № є обґрунтованими та
законним.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції про задоволення позову
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні усіх обставин справи в їх
сукупності. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 55, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
Державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Запоріжжі Межрегіонального
головного управління Міндоходів на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року по справі № 808/2933/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року по справі № 808/2933/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай