Справа № 541/700/14-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р. Справа № 541/700/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 12.06.2014р. по
справі № 541/700/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Миргородської міської ради
Полтавської області третя особа
ОСОБА_1

про часткове скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в
якому просила визнати не чинним та
частково скасувати рішення
виконавчого комітету Миргородської
міської ради Полтавської області від
24.10.1997 р. № 1133 «Про індивідуальне
землекористування» в частині надання
додатково у постійне користування
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 264 кв.
м. АДРЕСА_1.

Постановою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 12.06.2014 р. позов задоволено.

Визнано не чинним та скасовано рішення
Виконавчого комітету Миргородської
міської ради Полтавської області від
24.10.1997 р. № 1133 «Про індивідуальне
землекористування» в частині надання
додатково у постійне користування
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 264 кв.
м. АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 (далі-третя особа), не
погодившись з судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Миргородського
районного суду Полтавської області від
12.06.2014 р. та винести нову постанову, якою
у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а саме ст.ст.120, 152
ЗК України, ст.ст.20, 22-23 ЗК УРСР, ст.377 ЦК
України, ст.99 КАС України. Зазначає, що
рішення виконавчого комітету прийнято
законно, а права позивача спірним
рішення не порушені.

ОСОБА_2 (далі-позивач) подала
заперечення на апеляційну скаргу,
простить залишити апеляційну скаргу
без задоволення, постанову суду
першої інстанції - без змін.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
поважних причин неявки до суду, не
встановлено, в зв'язку з чим справа
розглядається в письмовому
провадженні відповідно до ст.197 КАС
України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, дослідивши докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
розташованого в АДРЕСА_2. на земельній
ділянці 0,1000 га на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 27.07.2013 р. Зазначений будинок
позивачем придбано у ОСОБА_4
спадкоємця після померлого ОСОБА_5.(а.с.
19).

ОСОБА_1 є власником домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1 згідно
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 18.10.2007 р. Зазначений
будинок позивачем придбано у ОСОБА_6
(спадкоємця після померлої ОСОБА_3)(а.с.
11, 12).

ОСОБА_3 мала в користуванні земельну
ділянку розміром 600 кв.м. в АДРЕСА_1

16.07.1997р. ОСОБА_3 зверталася до виконкому
Миргородської міської ради з заявою
про надання додатково в користування
земельної ділянки 264 кв.м. АДРЕСА_1.(а.с.81)

24.10.1997 р. Виконавчим комітетом
Миргородської міської ради
Полтавської області прийнято рішення
№ 1133, пунктом 3 якого, ОСОБА_3 додатково
до 600 кв. м. надано у постійне
користування земельну ділянку площею
264 кв.м. АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

11.12.2009р. рішенням Миргородської міської
ради Полтавської області № 157 прийнято
у фонд міської ради земельну ділянку
площею 864, к.в.м за адресою АДРЕСА_1, що
знаходилася у користуванні ОСОБА_3;
визнано таким, що втратив чинність п.1
рішення № 1228 від 19.11.1997р. про надання
ОСОБА_3 земельної ділянки у приватну
власність в розмірі 864 кв.м. ; та
передано у безоплатну власність
ОСОБА_1. земельну ділянку розміром 864
кв.м. за цією адресою для
обслуговування житлового будинку.
(а.с.61)

Зазначене рішення виконкому є чинним.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
від 24.10.1997р. в частині надання земельної
ділянки в користування ОСОБА_3,
прийнято з порушенням закону.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з такого.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п 1 ч. «а» ст. 29 Закону «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
управління в межах, визначених радою,
майном, що належить до комунальної
власності відповідних територіальних
громад.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
основною формою роботи виконавчого
комітету сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради є його засідання.

Згідно п.1 ст.10 ЗК України до відання
міських Рад народних депутатів у
галузі регулювання земельних відносин
на їх території належить передача
земельних ділянок у власність, надання
їх у користування, в тому числі на
умовах оренди, у порядку, встановленому
статтями 17 і 19 цього Кодексу

Отже, до повноважень виконавчого
комітету Миргородської міської ради
належить, зокрема, передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність або користування фізичним та
юридичним особам

Відповідно до ст.17 ЗК України передача
земельних ділянок у колективну та
приватну власність провадиться Радами
народних депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Громадяни, заінтересовані у передачі
їм у власність земельних ділянок із
земель запасу, подають заяву про це до
сільської, селищної, міської, а у разі
відмови - до районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування земельної
ділянки. У заяві зазначаються бажані
розмір і місце розташування ділянки,
мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди передати
земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність.

Передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для: будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах
згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 19 ЗК України (в
редакції від 05.05.1993 р.) сільські, селищні
Ради народних депутатів надають
земельні ділянки у користування для
всіх потреб із земель сіл, селищ, а
також за їх межами для будівництва
шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та
інших об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням населення (сфера
послуг), сільськогосподарського
використання, ведення селянського
(фермерського) господарства,
особистого підсобного господарства,
індивідуального житлового, дачного і
гаражного будівництва,
індивідуального і колективного
садівництва, городництва, сінокосіння
і випасання худоби, традиційних
народних промислів.

Міська Рада народних депутатів надає
земельні ділянки (крім ріллі і
земельних ділянок, зайнятих
багаторічними насадженнями) для
будь-яких потреб у межах міста.

Надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або
користуванні, іншому громадянину,
підприємству, установі, організації
провадиться лише після вилучення
(викупу) цієї ділянки в порядку,
передбаченому статтями 31 і 32 цього
Кодексу.

Підприємство, установа, організація та
громадяни, заінтересовані в одержанні
земельних ділянок, звертаються з
відповідним клопотанням (громадянин з
заявою) до місцевої Ради народних
депутатів, яка має право надавати
земельні ділянки.

У заяві громадянина про надання
земельної ділянки вказуються бажані її
розмір і місце розташування, мета
використання.

Відповідна місцева Рада народних
депутатів розглядає клопотання (заяву)
у строк не більше місяця, дає дозвіл на
складання проекту відведення
земельної ділянки і одночасно
повідомляє про це Раду народних
депутатів, на території якої
розташована намічувана для відведення
земельна ділянка.

Судом встановлено, що відповідачем
надано додаткову земельну ділянку
розміром 264 кв.м. за заявою користувача
ОСОБА_3 та за наявності згоди сусідів
ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 , що
підтверджується копією заяви ОСОБА_3,
рішенням виконавчого комітету. (а.с.5-6,
8), а тому доводи позивача та суду, що
відсутності згоди ОСОБА_5,
спростовуються матеріалами справи.

Доводи суду , що спірна земельна
ділянка перебувала в користуванні
ОСОБА_5 ( колишнього власника будинку
АДРЕСА_1), та без його згоди була
вилучена у нього та надана в
користування ОСОБА_3 є припущеннями та
не ґрунтуються на доказах що містяться
в матеріалах справи.

Доказів, що в фактичному користуванні
колишніх власників житлового будинку
по АДРЕСА_2 перебувала земельна ділянка
розміром 0,1000 га суду не надано.

Надані суду свідоцтво про право
власності на будівлю № 236 віл 05.01.1967р. на
ім'я ОСОБА_5 не підтверджує розмір
земельної ділянки , яка перебувала в
користуванні ОСОБА_5, оскільки таких
даних не містить. Згідно платіжних
повідомлень про сплати плати за землю ,
виданих ОСОБА_5, розмір земельної
ділянки зазначений 900 кв.м.(а.с.103-105)

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення про надання
додатково у користування земельної
ділянки винесено відповідачем в межах
повноважень та у спосіб, встановлений
законом.

Посилання позивача, що рішенням № 1133
порушуються її права на користування
земельною ділянкою, колегія суддів
вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст.120 ЗК України ( в
редакції що діяла на час набуття
позивачем права власності на житловий
будинок) у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача

Так, відповідно до договору
купівлі-продажу від 2013р. позивачем
придбано житловий будинок, що
розташований на земельній ділянці 0,1000
га, проте в технічному паспорті на
житловий будинок , загальна площа
земельної ділянки зазначена інша- 1093 .
(а.с.13-14)

Доводи суду та позивача, що у
користуванні ОСОБА_2 перебувала
земельна ділянка розміром 0,1000 га, не
підтверджені належними доказами,
оскільки договір купівлі - продажу від
27.07.2013р. , на якій посилається позивач,
посвідчує лише факт придбання
житлового будинку, проте не є належним
доказом правомірності користування
або володіння земельною ділянкою в
зазначеному розмірі. Інших документів,
щодо користування спірною земельною
ділянкою (зокрема 264 кв.м.) , зокрема акту
встановлення меж в натурі, позивачем не
надано.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету від 11.12.2009р. у користуванні
ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка
розміром 864 кв.м. , зазначене також
вбачається з технічного паспорту на
житловий будинок (а.с.42-43)

З зазначеного рішення також
вбачається, що в користуванні ОСОБА_3
перебувала земельна ділянка розміром
864 кв.м., згідно рішення виконавчого
комітету № 1228 від 19.11.1997 р.

Доказів існування спору щодо
користування земельною ділянкою
розміром 264 кв.м. між колишніми
власниками будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
,АДРЕСА_1 ( а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,
особами у яких позивач та ОСОБА_1
придбали будинки) матеріали справи не
містять.

Сторонами по справі визнається, що з
моменту придбання позивачем житлового
будинку границі земельної ділянки
позивача не змінювалися.

Позивач , звертаючись до суду, по
посилаючись на порушення свого права
користування земельною ділянкою,
зазначає, що відповідачем - виконавчим
комітетом Миргородської міської ради,
не законно, без згоди було вилучено у
ОСОБА_5 (колишнього власника житлового
будинку по АДРЕСА_2), земельну ділянку,
яка в подальшому була передана ОСОБА_3,
колишній власниці будинку , АДРЕСА_1.

Таким чином фактично позивачем
оскаржується право користування
земельною ділянкою, між колишніми
власниками житлових будинків, та
правомірність вилучення та надання їм
земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що позивач, на час
прийняття спірного рішення № 1133
від24.10.1997 р., не була власником
домоволодіння по АДРЕСА_2, з часу
набуття позивачем права власності
(2013р.) на земельну ділянки межі
земельної ділянки не змінювалися, а
отже висновки суду щодо порушення прав
позивача спірним рішенням є
помилковими.

З огляду на зазначене, постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової про відмову в
задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення позивачем строків звернення
до суду колегія суддів вважає
помилковими, тому як відповідно до ст.99
КАС України строки звернення до суду
починаються з моменту коли особа
дізналася, або мала дізнатися про
порушення своїх прав. ОСОБА_2 в липні
2013р. набула право власності на житловий
будинок, а тому с цього часу мала
дізнатися про порушення своїх прав. До
суду позивач звернулася 20.03.2014р., тобто
в межах строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права; неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 1, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 12.06.2014р. по справі №
541/700/14-а скасувати в частині визнання
не чинним та скасування рішення
Виконавчого комітету Миргородської
міської ради Полтавської області від
24.10.1997 р. № 1133 «Про індивідуальне
землекористування» в частині надання
додатково у постійне користування
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 264 кв.
м. АДРЕСА_1.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою в задоволені позову відмовити.

В іншій частині постанову
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 12.06.2014р. по
справі № 541/700/14-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В.
Курило Л.В.