Справа № 2а-17773/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/800/56556/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Білуги С.В.,

Винокурова К.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 25 жовтня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі Запорізької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі Запорізької області про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо ненарахування та
невиплати йому пенсії за віком у
розмірі 4-х мінімальних пенсій за віком
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату йому пенсії за віком
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з врахуванням
виплачених сум з 01 січня 2005 року і
довічно.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 25 жовтня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05 вересня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі Запорізької області та з 29
квітня 1999 року отримує пенсію за віком
на пільгових умовах відповідно до ст.14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Так, позивачу з 29 квітня 1999 року і по 01
січня 2004 року виплачувалась пенсія у
розмірі, передбаченому ст.19 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
відповідно до якої максимальний розмір
пенсії, зокрема, для працівників,
зайнятих на роботах, передбачених ст.14
цього Закону, не може перевищувати
чотирьох мінімальних пенсій за віком.

З 01 січня 2004 року пенсія позивача була
перерахована у відповідності до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно з якою розмір
пенсії кожного пенсіонера
визначається індивідуально в
залежності від набутого ним страхового
стажу та отриманого заробітку, з якого
виплачувалися страхові внески.

Крім того, враховуючи, що частиною 4
Перехідних положень вказаного Закону
передбачено, що у разі, якщо внаслідок
перерахунку пенсії за нормами цього
Закону її розмір зменшується, пенсія
виплачується в раніше встановленому
розмірі, відповідачем вказаний
перерахунок пенсії позивача було
здійснено з врахуванням Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.11.2003р.
№1783 «Про підвищення пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
внаслідок чого останній з 01 січня 2004
року склав 224,00 грн.

В подальшому після прийняття 23.12.2004р.
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
державний бюджет України на 2005 рік»
позивачу з 12 січня 2005 року було
здійснено перерахунок пенсії, виходячи
з розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність та з
урахуванням понаднормативного стажу.

Не погоджуючись зі здійсненим
перерахунком, внаслідок якого, на його
думку, розмір його пенсії зменшився,
позивач і звернувся до суду з позовом у
даній справі.

При цьому, суд першої інстанції,
відмовляючи в задоволенні позову,
прийшов до висновку про
безпідставність по суті позовних вимог
ОСОБА_4

Суд же апеляційної інстанції, як
вбачається з оскарженого судового
рішення останнього, залишивши
постанову суду першої інстанції без
змін, фактично не здійснював перегляд
справи, адже не досліджував її обставин
й не перевіряв правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права і, як наслідок, не навів своїх
доводів та мотивів щодо
обґрунтованості позиції суду першої
інстанції, а лише зіслався на норми ст.99
КАС України щодо встановлення
останньою шестимісячного строку
звернення до суду.

Проте, така позиція апеляційного суду
не узгоджується з положеннями статті 159
Кодексу адміністративного суду
України, яка визначає, що судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права;
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Крім того, суд звертає увагу на
положення ст.100 КАС України, яка
передбачає в разі пропуску строку
звернення до суду й відсутності
підстав для його поновлення вчинення
такої процесуальної дії як залишення
позову без розгляду.

При цьому, дана норма може бути
застосована під час дослідження судом
питання дотримання позивачем (за
обставин та вимог у даній справі)
строку звернення до суду (визначеного
ст.99 КАС України).

Враховуючи викладене та зважаючи на
приписи ч.2 ст.227 КАС України, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа - направленню на
новий розгляд до суду цієї ж інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05 вересня 2013 року скасувати, а
справу направити до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Білуга С.В.

Винокуров К.С.