Справа № 9101/164166/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2013-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2013 рокусправа № 1170/2а-2715/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко
О.А. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шелеповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України в Кіровоградській
області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2012 року у справі № 1170/2а-2715/12 за
позовом ОСОБА_1 до відповідача-1:
Державної судової адміністрації
України, відповідача-2: апеляційного
суду Кіровоградської області,
відповідача-3: Головного управління
Державної казначейської служби в
Кіровоградській області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Апеляційного суду Кіровоградської
області та Державної судової
адміністрації України про визнання
неправомірними дій відповідачів щодо
утримання податку в сумі 41 747,47 грн. з
належної позивачу вихідної допомоги
при звільненні у відставку з посади
судді та зобов'язання відповідачів
виплатити незаконно утриману суму
податку з вихідної допомоги в розмірі 41
747,47 грн..

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2012 року позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
Апеляційного суду Кіровоградської
області щодо утримання з вихідної
допомоги судді, що вийшов у відставку
ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб
у сумі 41 747,47 грн.; зобов'язано Головне
управління Державної казначейської
служби України в Кіровоградській
області стягнути з місцевого бюджету м.
Кіровограда на користь ОСОБА_1, ід.
номер НОМЕР_1 (27406, АДРЕСА_1) суму податку
з доходів фізичних осіб з вихідної
допомоги судді, що вийшов у відставку у
розмірі 41 747,47 грн. (сорок одна тисяча
сімсот сорок сім грн. 47 коп.). У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд зазначив, що датою
звільнення позивача з посади судді є
дата винесення постанови верховної
Ради України від 02.12.2010 року.

З огляду на викладене, порядок
оподаткування суми вихідної допомоги,
виплаченої позивачу у грудні 2011 року,
визначається відповідно до Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №889-ІV,
чинного на час виходу позивача у
відставку в грудні 2010 року, який не
передбачав утримання податку з
вихідної допомоги судді.

Суд також зазначив, що в судовому
засіданні не знайшов підтвердження
факт протиправності в діях
відповідача-2 щодо утримання податку з
вихідної допомоги позивача, оскільки
Державна судова адміністрація України
не здійснювала такого утримання, а лише
як головний розпорядник бюджетних
коштів виділила апеляційному суду
Кіровоградської області кошти в
розмірі вихідної допомоги, нарахованої
ОСОБА_1, а тому позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду,
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Кіровоградській області подало
апеляційну скаргу, у якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення
першої суду інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Особа, що подала апеляційну
скаргу, вказує, що звільнення позивача
та нарахування податку мали місце у
січні 2011 року. При цьому п.6 підрозділу 1
розділу ХХ Податкового Кодексу України
передбачено, що оподаткування доходів
платника податку, нарахованих за
наслідками податкових періодів до 1
січня 2011 року, здійснюється за ставками
та згідно з нормами, що діяли до 1 січня
2011 року, незалежно від дати їх
фактичної виплати (надання). Проте
судом не враховано, що зазначена норма
вступила в дію 06.08.2011 року, відповідно
до Закону України від 07.07.2011 року № 3609-VI.

Орган державної казначейської
служби також вказує, що судом не надано
належної оцінки нормам права, якими
врегульовано порядок повернення
помилково та/або надмірно зарахованих
до бюджету коштів, регламентований
спільним Наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України № 974/1597/499 від
21.12.2010 року.

У судове засідання, сторони, які
належним чином повідомленні про час та
місце розгляду справи, не з'явились, у
зв'язку з чим, відповідно до ст..41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювався.

Від позивача надійшло письмове
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, у якому позивач просить
залишити судове рішення без змін як
законне та обґрунтоване.

Дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено судом та не
спростовується сторонами, Постановою
Верховної Ради України «Про звільнення
суддів» від 02.12.2010 р. №2767-VІ ОСОБА_1
звільнено з посади судді апеляційного
суду Кіровоградської області у зв'язку
з поданням заяви про відставку.

Наказом апеляційного суду
Кіровоградської області від 26.01.2011 р.
№15-ЗП ОСОБА_1 виключено з 31 січня 2011
року із складу апеляційного суду
Кіровоградської області та призначено
виплату вихідної допомоги у розмірі
місячного заробітку за останньою
посадою за 31 рік роботи на посаді судді
відповідно до ст.43 Закону України «Про
статус суддів». Зі змісту довідки
апеляційного суду Кіровоградської
області від 08.05.2012 р. №64 встановлено, що
у грудні 2011 року апеляційним судом
Кіровоградської області відповідно до
ст.43 Закону України «Про статус
суддів»та дозволу Державної судової
адміністрації від 19.04.2011 р. здійснено
нарахування ОСОБА_1 вихідної допомоги
при виході у відставку судді в сумі 246
680,40 грн., яка оподаткована за ставками
15% і 17% згідно ст.164 ПК України. Суму
податку, утриманого з вихідної
допомоги позивача в розмірі 41 747,47 грн.,
перераховано до місцевого бюджету м.
Кіровограда, платіжне доручення № 121
від 02.12.2011 року.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.126
Конституції України суддя
звільняється з посади органом, що його
обрав або призначив, у разі подання
суддею заяви про відставку або про
звільнення з посади за власним
бажанням.

Згідно ч.3 ст.7 указу Президента
України «Про порядок офіційного
оприлюднення нормативно-правових
актів та набрання ними чинності»від
10.06.1997 р. №503/97 акти Верховної Ради
України і Президента України про
призначення відповідно до
законодавства на посади і звільнення з
посад набирають чинності з моменту їх
прийняття.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що датою
звільнення позивача з посади судді
апеляційного суду Кіровоградської
області у зв'язку з поданням ним заяви
про відставку, є дата винесення
відповідної постанови Верховною Радою
України, тобто -02.12.2010 р. і саме з цього
часу у ОСОБА_1 виникло право на вихідну
допомогу передбачену ч.3 ст.43 Закону
України «Про статус суддів».

На підставі ч.3 ст.43 Закону України
«Про статус суддів»від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ
(чинного на час звільнення позивача),
судді, який пішов у відставку,
виплачується вихідна допомога без
сплати податку у розмірі місячного
заробітку за останньою посадою за
кожен повний рік роботи на посаді
судді, але не менше шестимісячного
заробітку.

Згідно п.6 Підрозділу 1 Розділу ХХ
«Перехідні положення»Податкового
кодексу України (в редакції чинній на
час утримання податку із суми вихідної
допомоги), оподаткування доходів
платника податку, нарахованих за
наслідками податкових періодів до 1
січня 2011 року, здійснюється за ставками
та згідно з нормами, що діяли до 1 січня
2011 року, незалежно від дати їх
фактичної виплати (надання).

З огляду на викладене, порядок
оподаткування суми вихідної допомоги,
виплаченої позивачу у грудні 2011 року,
визначається відповідно до Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №889-ІV,
чинного на час виходу позивача у
відставку в грудні 2010 року.

Відповідно до змісту п.п.4.3.1 п.4.3
ст.4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 р.
№889-ІV (чинного на час звільнення
позивача постановою Верховної Ради) до
складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу
платника податку не включаються доходи
(що не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації), зокрема,
сума державної матеріальної та
соціальної допомоги у вигляді адресних
виплат коштів та надання соціальних
послуг відповідно до закону, житлових
та інших субсидій або дотацій,
компенсацій (включаючи допомогу по
вагітності та пологах), винагород та
страхових виплат, які отримуються
платником податку відповідно з
бюджетів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування згідно із
законом.

Оскільки вихідна допомога судді,
який пішов у відставку, визначена ч.3
ст.43 Закону України «Про статус
суддів», відноситься до державної
матеріальної допомоги, виплачується
одноразово та нараховується лише
особі, яка виходить у відставку, то за
своєю природою вона є адресною
допомогою, а тому на неї поширюється
дія п.п.4.3.1 п.4.3 ст.4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Таким чином, судом встановлено, що
дії апеляційного суду Кіровоградської
області з утримання з вихідної
допомоги позивача податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 41 747,47 грн. є
неправомірними і такими, що суперечать
вимогам Закону України «Про статус
суддів»і Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», а тому позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

В той же час, слід зазначити, що
вимоги про зобов'язання відповідачів
виплатити незаконно утриману суму не
підлягають задоволенню, виходячи з
такого.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, в судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт
протиправності в діях відповідача-2
щодо утримання податку з вихідної
допомоги позивача, оскільки Державна
судова адміністрація України не
здійснювала такого утримання, а лише як
головний розпорядник бюджетних коштів
виділила апеляційному суду
Кіровоградської області кошти в
розмірі вихідної допомоги, нарахованої
ОСОБА_1, а тому позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Що стосується обов'язку,
покладеного судом на Головне
управління Держаної казначейської
служби України в Кіровоградській
області, слід зазначити, що судове
рішення в названій частині не
відповідає нормам матеріального права,
які передбачають порядок повернення із
бюджету помилково сплачених коштів.

Так, Згідно з п.162.1 ст.162
Податкового кодексу України,
платниками податку на доходи фізичних
осіб є, зокрема, фізична особа -
резидент, яка отримує доходи як з
джерела їх походження в Україні, так і
іноземні доходи, а також податковий
агент.

Тобто, позивач є платником
податку на доходи фізичних осіб.

Як встановлено з положень ст.43
Податкового кодексу України, єдиним
шляхом повернення помилково та/або
надміру сплаченої суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб є звернення платника
податків, податкового агента, із заявою
про повернення помилково та/або
надміру сплаченої суми грошового
зобов'язання із зазначенням у ній суми
помилково та/або надміру сплаченої
суми грошового зобов'язання.

Відповідно до п.43.4 та п.43.5 ст.43
Податкового кодексу України, платник
податків подає заяву на повернення
помилково та/або надміру сплачених
грошових зобов'язань у довільній формі,
в якій зазначає напрям перерахування
коштів: на поточний рахунок платника
податків в установі банку; на погашення
грошового зобов'язання (податкового
боргу) з інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Згідно п.14.1.180 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий агент
щодо податку на доходи фізичних осіб -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ),
самозайнята особа, представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або не грошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність податковим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Згідно ст. 43 ПК України,
контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові Державного казначейства
України.

На підставі отриманого висновку
орган Державного казначейства України
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому Державним казначейством
України.

Таким чином, звернення позивача до
органу Державної казначейської служби
без відповідного звернення до
податкового органу, який фактично
вирішує питання щодо повернення суми
податку, є передчасним та суперечить
діючому законодавству. За таких
обставин, враховуючи неможливість
залучення податкового органу у якості
відповідача у суді апеляційної
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України в Кіровоградській
області задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
апеляційного суду Кіровоградської
області щодо утримання з вихідної
допомоги судді, що вийшов у відставку
ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб
у сумі 41 747 грн. 47 коп..

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, ст. 202, 205,
207 КАС України, суд -

П О СТ А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України в Кіровоградській
області - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
апеляційного суду Кіровоградської
області щодо утримання з вихідної
допомоги судді, що вийшов у відставку
ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб
у сумі 41 747 грн. 47 коп..

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України

Постанова може бути оскаржено
відповідно до ст. 212 КАС України.

(Рішення суду оформлено у
повному обсязі 17.07.2014р.)

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
А.В. Шлай