Справа № 802/2264/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

28 липня 2014 р.
Справа № 802/2264/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у склад судді Богоноса Михайла
Богдановича, розглянувши в порядку
письмового провадження матеріали
справи за позовом: публічного
акціонерного товариства
"Вінницямолоко" до: управління
Державної автомобільної інспекції
УМВС України у Вінницькій області про:
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

16.06.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - ліквідатор публічного
акціонерного товариства
«Вінницямолоко» Шаргало Роман
Вікторович з адміністративним позовом
до відповідача - управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України у
Вінницькій області. У позовній заяві
позивач просить суд зобов'язати
управління Державної автомобільної
інспекції УМВС України у Вінницькій
області здійснити необхідні дії з
розшуку, затримання та вилучення
транспортних засобів, що належать
публічному акціонерному товариству
«Вінницямолоко», для подальшої їх
передачі ліквідатору вказаного
товариства та зобов'язати відповідача
письмово повідомити ліквідатора
акціонерного товариства
«Вінницямолоко» - Шаргало Романа
Вікторовича про результати проведення
розшукових заходів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що постановою господарського
суду Вінницької області від 18.04.2013 року
у справі № 10/30/2012/5003 публічне
акціонерне товариство «Вінницямолоко»
визнане банкрутом, а його (позивача)
призначено ліквідатором цього
товариства. Як зазначає позивач, при
здійсненні у ліквідаційній процедурі
інвентаризації майна публічного
акціонерного товариства
«Вінницямолоко», не було виявлено три
транспортні засоби, тому з метою
належного виконання ним повноважень
ліквідатора, він подав заяву до
Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у
Вінницькій області з проханням
здійснити заходи з розшуку, затримання
та вилучення транспортних засобів.
Однак, як вказує позивач, відповідач
відмовив у задоволенні заяви,
зазначивши, про відсутність у нього
законних на це підстав. Вказана
бездіяльність, на думку позивача,
перешкоджає йому як ліквідатору
публічного акціонерного товариства
«Вінницямолоко» сформувати
ліквідаційну масу боржника та
здійснити реалізацію його (боржника)
майна у ліквідаційній процедурі.

В судове засідання позивач не з'явився,
проте подав до суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності в
порядку письмового провадження (а. с. 6).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 6 статі 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначено, якщо
немає перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, про наявність підстав для
закриття провадження у справі,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
КАС України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»,
суди повинні звертати увагу на те, що
спір набуває ознак публічно-правового
за умов не лише наявності серед
суб'єктів спору публічного органу чи
посадової особи, а й здійснення ним
(ними) у цих відносинах владних
управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного
судочинства владну управлінську
функцію необхідно розуміти як
діяльність усіх суб'єктів владних
повноважень з виконання покладених на
них Конституцією чи законами України
завдань.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно - правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Отже, Кодекс адміністративного
судочинства України регламентує
порядок розгляду спорів, які виникають
у результаті здійснення суб'єктом
владних повноважень управлінських
функцій і розгляд яких безпосередньо
не віднесено до підсудності інших
судів.

Нормами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Так пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
20.05.2013 № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
Пленум роз'яснив, що законодавство не
містить визначення терміна
«публічно-правовий спір». Для розгляду
спору адміністративним судом
необхідно встановити його
публічно-правовий зміст (характер). Для
з'ясування характеру спору суди
повинні враховувати, що протилежним за
змістом є приватноправовий спір. Це
означає, що в основі розмежування
спорів лежить поділ права на публічне
та приватне.

Відтак, при визначенні юрисдикції
справи необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач.

Судом встановлено, що постановою
господарського суду Вінницької
області від 18.04.2013 року у справі №
10/30/2012/5003 публічне акціонерне
товариство «Вінницямолоко» визнане
банкрутом, а позивача призначено
ліквідатором цього товариства.

Як зазначає позивач, при здійсненні у
ліквідаційній процедурі
інвентаризації майна публічного
акціонерного товариства
«Вінницямолоко» не було виявлено три
транспортні засоби, тому з метою
належного виконання ним повноважень
ліквідатора, він подав заяву до
Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у
Вінницькій області з проханням
здійснити заходи з розшуку, затримання
та вилучення транспортних засобів.

Поняття банкрутства, порядок
відновлення платоспроможності
суб'єкта підприємницької діяльності -
боржника або визнання його банкрутом,
порядок та умови застосування
ліквідаційної процедури, повного або
часткового задоволення вимог
кредитора визначаються Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Зокрема, відповідно до ст. 1 Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», арбітражний
керуючий - фізична особа, призначена
господарським судом у встановленому
порядку в справі про банкрутство як
розпорядник майна, керуючий санацією
або ліквідатор з числа осіб, які
отримали відповідне свідоцтво і
внесені до Єдиного реєстру арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів)
України.

Банкрутство - визнана господарським
судом неспроможність боржника
відновити свою платоспроможність за
допомогою процедур санації та мирової
угоди і погасити встановлені у порядку,
визначеному цим Законом, грошові
вимоги кредиторів не інакше як через
застосування ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 3-4 ст. 40 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ліквідатор (ліквідаційна комісія)
виконує свої повноваження до
завершення ліквідаційної процедури в
порядку, встановленому цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

У ліквідаційній процедурі
господарський суд розглядає скарги на
дії (бездіяльність) учасників
ліквідаційної процедури та здійснює
інші повноваження, передбачені цим
Законом.

В силу ч. 2 ст. 41 вказаного Закону,
ліквідатор з дня свого призначення
вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Із прохальної частини позовної заяви
встановлено, що позивач просить суд
зобов'язати управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України у
Вінницькій області здійснити
необхідні дії з розшуку, затримання та
вилучення транспортних засобів, що
належать публічному акціонерному
товариству «Вінницямолоко», для
подальшої їх передачі ліквідатору
вказаного товариства.

На переконання суду, правовідносини
які виникають при вчинені ліквідатором
дій щодо пошуку, виявлення та
повернення майна банкрута за своїм
характером не є публічно правовими,
оскільки безпосередньо пов'язані із
реалізацією ліквідатором повноважень,
які надані йому статтею 41 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Отже, ліквідатор публічного
акціонерного товариства
«Вінницямолоко», звернувшись із
позовом у даній справі діє не як суб'єкт
публічно - правових відносин, а як
суб'єкт правовідносин, які виникли в
процесі провадження у господарському
суді справи про банкрутство
товариства.

Тому, незважаючи на те, що спір за своїм
суб'єктним складом і близький до
публічно - правового, за характером
спірні правовідносини не носять
публічно-правовий зміст, оскільки сам
зміст правовідносин полягає у вчиненні
їх суб'єктом (позивачем у справі) дій,
щодо ліквідації товариства, як
ліквідатором у процедурі банкрутства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Провадження у справах
про банкрутство регулюється цим
Законом, Господарським процесуальним
кодексом України, іншими законодавчими
актами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 ГПК України
справи про банкрутство підвідомчі
господарським судам.

Частиною 4 ст. 40 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачено, що у ліквідаційній
процедурі господарський суд розглядає
скарги на дії (бездіяльність) учасників
ліквідаційної процедури та здійснює
інші повноваження, передбачені цим
Законом.

Суд звертає увагу позивача, що
процесуальна можливість вчинення
адміністративним судом відповідних
дій, визначених Господарським кодексом
України, спрямованих на проведення
процедури ліквідації суб'єкта
господарювання, не передбачена
Кодексом адміністративного
судочинства України. А тому вказаний
спір відноситься до підвідомчості
господарських судів. Вказаний висновок
узгоджується із судовою практикою щодо
розгляду даної категорії справ.

Таким чином, пред'явлений позов не
пов'язаний з захистом прав, свобод чи
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єкта владних
повноважень, що виключає можливість
його розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Тому, провадження у справі за позовом
ліквідатора публічного акціонерного
товариства «Вінницямолоко» Шаргало
Роман Вікторович до управління
Державної автомобільної інспекції
УМВС України у Вінницькій області слід
закрити.

З урахуванням вимог частини 2 статті 157
КАС України, суд роз'яснює позивачеві,
що згідно ст.ст. 40-41 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
він, в рамках провадження справи про
банкрутство, вправі звернутися до
господарського суду Вінницької
області із клопотанням про вжиття
управлінням Державної автомобільної
інспекції УМВС України у Вінницькій
області заходів, з метою розшуку та
повернення майна якого не виявлено, і
таке клопотання підлягає розгляду в
порядку передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 3 ст. 157 КАС України повторне
звернення з тією самою позовною заявою
до адміністративного суду не
допускається.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України,
суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Вінницямолоко" до управління
Державної автомобільної інспекції
УМВС України у Вінницькій області про
зобов'язання вчинити дії закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186
КАС України, апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович