Справа № 826/8224/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2014 року 15:18
№ 826/8224/14
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шулежка В.П.,
при секретарі судового засідання
представника позивача - Черненко В.А.,
представника відповідача - Левенець
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Делонгі Україна» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
направлення в частині, -
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Делонгі Україна»
(далі - позивач, ТОВ «Делонгі Україна»)
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві (далі - відповідач,
Інспекція) про визнання протиправним
та скасування направлення від 09.04.2014
року № 000269 в частині вимоги надати
повний склад технічної документації на
відповідну продукцію, передбаченого
регламентом та інші документи,
визначені в ч.7 ст.23 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції».
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, направлення на
перевірку підлягає частковому
скасуванню, оскільки у відповідача
відсутні законні підстави на першому
етапі перевірки вимагати надання
повного складу технічної документації.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
Представник відповідача позовні
вимоги не визнав повністю та просив
відмовити у задоволенні позову
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
На підставі наказу від 09.04.2014 року №227
Інспекцією-видано направлення № 000269
від 09.04.2014 року на проведення
позапланової невиїзної (поєднаною з
виїзною відповідно до ст.23 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»)
перевірки ТОВ «Делонгі Україна».
Як вбачається з матеріалів справи,
перевірка призначена на підставі ст. 11
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції», листа Держспоживінспекції
України від 24.03.2014 року № 1702-2-7/6 та
оперативного сповіщення
Держспоживінспекції у Рівненській
області від 16.12.2013 року № 2092/01-02 та від
19.12.2013 року № 2121/02-02.
Об'єктами перевірки зазначені
кавомолка ТМ Delonghi KG49, електричний
масляний радіатор ТМ Delonghi KH 770920, що
вводяться в обіг позивачем.
В направленні на перевірку відповідач
зобов'язував позивача надати наступні
супровідну документацію, що додається
до продукції (включаючи інструкцію
щодо користування продукцією);
висновки експертиз та протоколи
документи, що дають змогу відстежити
ланцюг постачання відповідної
продукції та її подальший обіг
(договори, товарно-супровідна
повний склад технічної документації на
відповідну продукцію, передбаченого
регламентом та інші документи,
визначені в ч.7 ст.23 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції».
Позивач, вважаючи направлення
протиправним, що порушує його права та
обов'язки, звернувся з відповідним
позовом до суду.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог виходячи з наступного.
Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів регулює Закон України
«Про захист прав споживачів» від 12.05.1991
№1023-XII.
Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про
захист прав споживачів», захист прав
споживачів здійснюють центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцеві державні адміністрації,
органи, що здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.
Однією з підстав для здійснення
позапланових заходів згідно зі статтею
6 Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» є звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Законодавство України про державний
ринковий нагляд і контроль продукції
складається з Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції», Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції», інших нормативно-правових
актів, що регулюють відносини в цій
сфері, у тому числі технічних
Згідно ст. 4 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» 02.12.2010 року №
2735-VI, метою здійснення контролю
продукції є забезпечення
відповідності продукції, що ввозиться
на митну територію України,
встановленим вимогам до моменту її
випуску у вільний обіг на митній
території України та недопущення
ввезення на митну територію України
продукції, яка становить серйозний
ризик суспільним інтересам.
Статтею 23 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» передбачено
порядок проведення перевірок
характеристик продукції.
Частиною 3 вказаної статті визначено,
що органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції.
Перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (ч. 5 ст. 23
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
Перевірка характеристик продукції
може бути невиїзною (за
місцезнаходженням органу ринкового
нагляду) або виїзною. У разі потреби
органи ринкового нагляду для перевірки
характеристик продукції можуть
поєднувати невиїзні та виїзні
перевірки (ч. 6 ст. 23 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції»).
Згідно з ч. 1-3 ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», для здійснення планового
або позапланового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, який має містити найменування
суб'єкта господарювання, щодо якого
буде здійснюватися захід, та предмет
На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на
проведення заходу зазначаються:
найменування органу державного
нагляду (контролю), що здійснює захід;
найменування суб'єкта господарювання
та/або його відокремленого підрозділу
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи - підприємця, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
місцезнаходження суб'єкта
господарювання та/або його
відокремленого підрозділу, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
номер і дата наказу, на виконання якого
здійснюється захід; перелік посадових
осіб, які беруть участь у здійсненні
заходу, із зазначенням їх посади,
прізвища, ім'я та по батькові; дата
початку та дата закінчення заходу; тип
заходу (плановий або позаплановий); вид
заходу (перевірка, ревізія, обстеження,
огляд, інспектування тощо); підстави
для здійснення заходу; предмет
здійснення заходу; інформація про
здійснення попереднього заходу (тип
заходу і строк його здійснення).
З вищенаведених правових норм
вбачається, що рішенням суб'єкта
владних повноважень (органу здійснення
контролю), яке має наслідком проведення
перевірки та породжує для суб'єктів
вказаних правовідносин певні права та
обов'язки, є наказ, який має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися захід, та
предмет перевірки. На підставі наказу
оформляється направлення на
проведення перевірки, яке не є рішенням
суб'єкта владних повноважень в
розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки видається на
виконання рішення - наказу на
проведення перевірки.
Крім того, положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»
встановлено, що посвідчення
(направлення) є чинним лише протягом
зазначеного в ньому строку здійснення
Перед початком здійснення заходу
посадові особи органу державного
нагляду (контролю) зобов'язані
пред'явити керівнику суб'єкта
господарювання або уповноваженій ним
особі посвідчення (направлення) та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу органу державного
нагляду (контролю), і надати суб'єкту
господарювання копію посвідчення
Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.
Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
Вищезазначені положення також
передбачені п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»,
відповідно до якого суб'єкти
господарювання під час здійснення
ринкового нагляду та контролю
продукції мають право одержувати від
посадових осіб, які здійснюють
ринковий нагляд, копії посвідчень
(направлень) на проведення перевірок та
не допускати їх до проведення
перевірок, якщо вони не надали копії
Таким чином, у разі ненадання
працівниками контролюючого органу
документів на проведення перевірки
суб'єкт господарювання має право не
допустити таких осіб до її проведення.
В свою чергу, недотримання
контролюючим органом вимог
законодавства під час здійснення такої
перевірки не звільняє суб'єкта
господарювання від передбаченої
чинним законодавством
відповідальності за допущені ним
порушення вимог законодавства, що
виявлені в ході її проведення.
Крім того, під час проведення перевірки
характеристик продукції у випадках,
передбачених Законом України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції», контролюючому
органу надано право проводити
перевірку документи (їх копії) та
інформації того виду продукції, що є
предметом перевірки.
В той час, в ході розгляду справи судом
встановлено, що ТОВ «Делонгі Україна»
допустило посадових осіб відповідача
до перевірки на підставі оскаржуваного
направлення, про що свідчать наявні у
матеріалах справи копії акту перевірки
характеристик продукції від 10.06.2014 року
№ 000124 та протоколу від 10.06.2014 року про
Таким чином, позивач не використав
наданого йому права захищати свої
права шляхом недопуску посадових осіб
контролюючого органу до перевірки.
Саме на етапі допуску до перевірки
позивач міг поставити питання про
необґрунтованість витребування
відповідних документів чи призначення
та проведення перевірки взагалі,
реалізувавши своє право на захист від
безпідставного та необґрунтованого
здійснення податкового контролю
відносно себе. Водночас, допуск до
перевірки нівелює правові наслідки
процедурних порушень, допущених
контролюючим органом при призначенні
Суд звертає увагу, що відповідно до
положень Кодексу адміністративного
судочинства України, завдання
адміністративного судочинства полягає
у захисті саме порушених прав особи у
публічно-правових відносинах з метою
перевірки прийняття оскаржуваних
рішень, вчинення дій суб'єктом владних
повноважень на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
В даному випадку, зважаючи на те, що
позивач допустив відповідача до
перевірки правові наслідки
оскаржуваного направлення є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав позивача, оскільки
після проведення перевірки права
суб'єкта господарювання порушують лише
наслідки проведення відповідної
Враховуючи викладені правові норми та
встановлені обставини, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В даному випадку, з урахуванням
вищенаведеного, відповідач як суб'єкт
владних повноважень у повному обсязі
довів правомірність вчинення ним дій
щодо проведення перевірки та видачі
направлення на проведення перевірки.
В той же час, позивачем не надано
доказів на підтвердження обставин,
якими обґрунтовується позов та не
доведено факт порушення відповідачем
прав та інтересів позивача.
З урахуванням викладеного, системно
проаналізувавши положення чинного
законодавства України та надавши
оцінку доказам, наявним у матеріалах
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.
Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачу не підлягає.
Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Делонгі Україна»
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний 10.07.2014 року.

Суддя
В.П. Шулежко