Справа № 2а-10150/11/2670
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року м.
Київ К/800/34607/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.,

Суддів
Ланченко Л.В.,

Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.04.2013

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013

у справі № 2а-10150/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спік»

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення та акта
перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.04.2013, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013,
позов задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 30.06.2011
№. В задоволенні позову про
скасування акта перевірки від 15.06.2011
№254/22-1/24583199 - відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В поданих запереченнях на касаційну
скаргу позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржувані
рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної податковим органом
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Спік» щодо повноти
обчислення та повноти своєчасності
сплати до бюджету податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
«Ольтенія Білд» за період з 01.02.2011 по
28.02.2011, складено акт від 15.06.2011
№254/22-1/24583199, яким встановлено порушення
позивачем п. 46.1 ст. 46, п. 54.1 ст. 54, п.185.1 ст.
185, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п.
201.1, п. 201.4, п. 201.5, п. 201.6, п. 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 184772,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки,
відповідачем прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення від
30.06.2011 №, яким позивачу визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 184773,00 грн.,
з яких: основний платіж - 184772,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) -
01,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
скасування вказаного
повідомлення-рішення, враховуючи
наступне.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

У відповідності із п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судами
попередніх інстанцій, факт здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Ольтенія Білд» згідно умов
договорів підряду на виконання
ремонтно-будівельних робіт,
підтверджується наявними в матеріалах
справи, належним чином оформленими,
первинним документами бухгалтерського
обліку, зокрема: податковими
накладними, актами приймання виконаних
будівельних робіт.

Крім того, згідно висновку
судово-економічної експертизи
№6271/12-42/1418-1420/13-42 від 28.02.2013 роботи,
внесені до актів приймання виконаних
підрядних/будівельних робіт,
виконувалися на зазначених об'єктах
дослідження, а саме: м. Київ, вул.
Сирецька, 27, ЗАТ «КЗШВ «Столичний»; м.
Вінниця, вул. Козицького, 51; м. Київ. вул.
Б. Хмельницького, 3, літера «Б-1»; м. Київ,
вул. Ігорівська, 5/10 літера «В». У
висновку зазначено, що роботи, які
відносяться до підготовчих, прихованих
та пусконалагоджувальних робіт
відповідно до вимог державних
будівельних норм супутніми та
необхідними для виконання робіт, які
фактично виконані на момент обстежень.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірні договори, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угод позивачем з ТОВ
«Ольтенія Білд», що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

Слід зазначити, що якщо контрагент
(постачальник по ланцюгу) не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку (покупця товарів, робіт, послуг)
права на відшкодування ПДВ у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має документальне
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що податковий
кредит позивачем сформовано на
підставі належно оформлених
податкових накладних, виписаних
контрагентом позивача, та отриманими в
ході виконання господарських операцій,
що ґрунтується на вимогах чинного
законодавства.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів не
встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09.04.2013 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) Л.В. Ланченко
(підпис) Н.Г. Пилипчук