Справа № 1570/4051/2012
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 р. Справа № 1570/4051/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Самойлюк Г. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

за участю секретаря судового засідання
- Вишневської А.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Вуаль» до державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Одеської області
державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 19.06.2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Вуаль» звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 19
червня 2012 року № .

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що проведена невиїзна
документальна перевірка є
протиправною. Взаємовідносини ТОВ
«Вуаль» та контрагента - ТОВ «Одеська
будівельна компанія» врегульовано
договором підряду на виконання робіт з
капітального ремонту драбини
головного входу. Роботи було виконано в
повному обсязі, що підтверджується
всіма необхідними документами.
Висновки акту перевірки основані лише
на припущеннях.

Відповідач позов не визнав, надав
письмові заперечення де зазначив, що ПП
«одеська будівельна компанія» не має
умов для ведення господарської
діяльності, у підприємства відсутні
основні фонди, технічний персонал,
виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби,
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вуаль» задоволено в
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси № від 19 червня 2012
року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції Державна податкова
інспекція у Суворовському районі м.
Одеси подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 31.05.2012
року по 07.06.2012 року, Державною
податковою інспекцією у Суворовському
районі м. Одеси було проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«Вуаль» по взаємовідносинам з
контрагентом-постачальником ПП
«Одеська будівельна компанія» за
період з 01.06.2010 року по 30.06.2010 року.

За наслідками перевірки було складено
Акт № 1231/22-3/31691701 від 07 червня 2012 року,
яким встановлено порушення позивачем
вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у розмірі 8.354,00 грн. за
період з 01.06.2010 року по 30.06.2010 року.

На підставі висновків Акту перевірки
було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 19
червня 2012 року, яким ТОВ «Вуаль»
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок на додану
вартість», на суму 10.442,50 грн., з яких
8.354,00 грн. за основним платежем та 2.088,50
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Висновки перевірки обґрунтовано тим,
що у контрагента позивача ПП «Одеська
будівельна компанія» відсутні трудові
ресурси, складські приміщення,
виробничі потужності для здійснення
будь-якого виду діяльності, та
вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій надання
податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що
письмове повідомлення №111/22-1 від 31.05.2012
року про перевірку та копію наказу
вручено 31.05.2012 року під розписку
директору підприємства Улічкіній С.Ф.

ДПІ у Суворовському районі міста Одеси
Одеської області ДПС направлено
позивачу запит від 15.01.2012 року за
№1970/10/23-1 про надання первинних
документів та пояснень складених за
результатами операцій по
господарських відносинах з ПП "Одеська
будівельна компанія", підтверджуючі
придбання товару (робіт, послуг).

На зазначений запит ТОВ "Вуаль" згідно
листа №3 від 06.02.2012 року надано копії
документів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
правильно застосував положення
діючого законодавства, однак надав
помилкову оцінку фактичним обставинам
справи.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг чи
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит звітного періоду складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ПК України не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Зі змісту вказаних приписів
вбачається, що право на податковий
кредит виникає при наявності одночасно
двох обов'язкових умов: за умови
реального придбання товарів (послуг) чи
основних фондів з метою їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності та при наявності податкової
накладної, оформленої відповідно до
вимог Кодексу. При цьому право на
податковий кредит залежить від того, чи
відбувся факт придбання товару або
оплати за нього.

Аналогічні за своїм змістом положення
містяться в ЗУ "Про податок на додану
вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 року (діяв
на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про
податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 ЗУ «Про
податок на додану вартість» не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є подальше
використання таких товарів (основних
фондів) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Зробивши аналіз загальних положень
законодавства, що регулює питання
господарської діяльності, її змісту та
спрямованості, аналіз реальності
господарської діяльності повинен
здійснюватися на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту. А для
визначення правомірності формування
платниками податку податкового
кредиту потрібно встановлення всіх
фактичних обставин, що підтверджують
реальне здійснення господарських
операцій, на підставі яких визначено
суму податкового кредиту.

Судом встановлено, що 01 червня 2010 року,
між ТОВ «Вуаль» та ПП «Одеська
будівельна компанія» було укладено
договір підряду №39 від 01.06.2010 року, за
умовами якого ПП «Одеська будівельна
компанія» (Підрядник) бере на себе
зобов'язання виконати роботи по
капітальному ремонту приміщення
підприємства у вигляді ТОВ «Вуаль» -
сходи головного входу.

На виконання умов договору, сторонами
було визначено договірну ціну (а.с. 41-42);
складено локальний кошторис № 2-1-1,
підсумкову відомість ресурсів;
складено довідку про вартість
виконаних робіт форми КБ-3; підписано
Акт приймання виконаних робіт за
формою КБ-2в.

На думку колегії суддів, зазначені
документи не тільки не підтверджують
виконання підрядником будівельних
робіт, а навпаки, підтверджують
неможливість їх виконання.

Згідно акту прийому виконаних робіт за
червень 2010 року, підсумкових
відомостей ресурсів, товариством
зазначено значні затрати праці
працівників - будівельників,
працівників, зайнятих управлінням
автотранспорту, тощо, в тому числі
нарахована заробітна плата, що не
відповідає дійсності та матеріалам
справи, оскільки згідно Акту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси від 07
квітня 2011 року № 580/23-5/34319643, на
підприємстві працювала 1 особа -
директор підприємства, яка, враховуючи
загальний обсяг декларуємих доходів
від реалізації товарів (робіт, послуг),
фізично не могла здійснювати такий
обсяг роботи.

Крім того, в зазначених документах
відсутні докази залучення
субпідрядників до виконання вказаного
об'єму робіт.

За таких умов, апеляційний суд вважає,
що відповідачем правомірно прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 19 червня 2012 року, яким ТОВ
«Вуаль» збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість», на суму 10.442,50 грн., з
яких 8.354,00 грн. за основним платежем та
2.088,50 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Позивачем не надано будь-яких істотних
доказів на підтвердження своєї
правової позиції, що не було
встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, враховуючи, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202
КАС України вважає необхідним
скасовуючи постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вуаль» залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси - задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вуаль» до державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Одеської області
державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 19.06.2012 року залишити без
задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів

Головуючий суддя /пдпис/ Єщенко
О.В.

суддя /підпис/ Димерлій
О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.