Справа № 819/1413/14-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1413/14-a

"05" серпня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баб'юка П.М.

розглянувши у письмовому провадженні у
м. Тернополі адміністративну справу за
позовною заявою Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_1 про стягнення витрат на
професійне навчання в сумі 976,46 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний центр
зайнятості (надалі позивач), звернувся
до суду з адміністративним позовом до
ОСОБА_1 (надалі відповідач), про
стягнення витрат на професійне
навчання в сумі 976,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач була
направлена центром зайнятості на
професійне навчання в Тернопільський
обласний комунальний
навчально-курсовий центр за професією
«манікюрник» зі строком навчання з
28.03.2014 по 16.06.2014. Однак, відповідач була
відрахована з числа учнів у зв'язку із
пропусками занять. Внаслідок чого,
відповідач зобов'язана у разі
самостійного припинення професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації за
направленням державної служби
зайнятості без поважних причин
повернути загальну суму витрат на
професійне навчання в розмірі 976,46 грн.

Представник позивача подав клопотання
про розгляд справи без його участі в
порядку письмового провадження, в
якому позовні вимоги підтримано в
повному обсязі.

Відповідач в суд не з'явився, хоча про
день, час та місце слухання справи
повідомлявся своєчасно і належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи. Заперечень на позов не подав.

З урахуванням викладеного, керуючись
положеннями частини 4 статті 122 та
частини 6 статті 128 КАС України, суд
вважає, що наявні підстави для розгляду
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи та
з'ясувавши всі обставини справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних міркувань.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Страхування громадян на випадок
безробіття є окремим видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування і
здійснюється на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03.2000 року №
1533-ІІІ Фондом загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України в особі виконавчих дирекцій
Фонду, функції яких згідно ст.12 Закону
України № 1533-ІІІ виконують органи
державної служби зайнятості.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» об'єктом страхування на
випадок безробіття є страховий
випадок, із настанням якого у
застрахованої особи (члена її сім'ї,
іншої особи) виникає право на отримання
матеріального забезпечення на випадок
безробіття та надання соціальних
послуг, передбачених статтею 7 цього
Закону.

Згідно з ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення» від 01.03.1991р.
№803-XІІ безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» видами соціальних
послуг за цим Законом та Законом
України «Про зайнятість населення» є
професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
березня 2014 року ОСОБА_1 зареєструвалася
в Тернопільському міськрайонному
центрі зайнятості, статус безробітного
їй надано 27.03.2014.

Згідно поданої заяви від 28.03.2014 року за
направленням служби зайнятості та
відповідно до укладеного договору №
00001 від 28.03.2014 року відповідач
зобов'язана пройти повний курс
навчання в Комунальній організації
Тернопільський обласний комунальний
начально-курсовий центр за професією
«манікюрник» зі строком навчання з
28.03.2014 по 16.06.2014, скласти
кваліфікаційний іспит та з'явитися в
центр зайнятості для подальшого
працевлаштування.

Однак, відповідач не виконала умов
Договору і була відрахована з числа
учнів у зв'язку із пропусками без
поважних причин занять згідно з
Наказом від 05.06.2014 року № 25 (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застрахованим особам у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості
виплачується матеріальна допомога у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації відповідно до умов
надання допомоги по безробіттю та в
розмірах, передбачених статтями 22 і 23
цього Закону, і не підлягає зменшенню.

Як встановлено абзацом 2 частини 2
статті 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» у разі необхідності для
проходження професійної підготовки
або перепідготовки, підвищення
кваліфікації особа: забезпечується
місцем проживання на період
проходження професійної підготовки
або перепідготовки, підвищення
кваліфікації та їй компенсуються
витрати на проїзд до місця проходження
навчання та у зворотному напрямку в
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики за погодженням
з правлінням Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Згідно абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг. У разі
припинення професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації (абз.1, 2 ч.3 ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття»).

Згідно ч.2 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», а також пунктом 28 Порядку,
затвердженого Наказом Міністра праці
та соціальної політики України від
20.11.2000 року № 308, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14 грудня
2000 р. за № 916/5137 та п. 3.1.2. Договору
укладеного між Тернопільським
міськрайонним центром зайнятості та
відповідачем, відповідач зобов'язана у
разі припинення навчання без поважних
причин або відмови працювати за
професією (спеціальністю), набутою в
результаті професійного навчання з
громадянина стягується загальна сума
витрат на професійне навчання,
включаючи суму виплаченої
матеріальної допомоги у період
професійного навчання, витрат на
проїзд до місця навчання і назад
(включаючи оплату щоденного проїзду) та
витрат на проживання.

Якщо громадянин відмовляється
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку.

Витрати на професійне навчання
відповідача в сумі 976,46 грн. понесені
Тернопільським обласним центром
зайнятості, що підтверджується
розрахунком Тернопільського обласного
центру зайнятості від 10.06.2014 року №
ОЦ-02/1880/0/14-01-18 (а.с.10).

Оскільки, відповідач без поважних
причин припинила професійну
підготовку за направленням державної
служби зайнятості та внаслідок
умисного невиконання своїх обов'язків
та зловживання ними не подала
своєчасно відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг, добровільно не повернула
незаконно отриману допомогу, то таким
чином, сума виплаченого забезпечення
та вартість наданих соціальних послуг
застрахованій особі підлягає
стягненню в примусовому порядку.

Таким чином, Тернопільським
міськрайонним центром зайнятості
правомірно направлено претензію про
повернення зайво отриманих коштів в
сумі 976,46 грн.

Станом на дату розгляду справи судом,
витрати на професійне навчання
відповідачем в добровільному порядку
не повернуті.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, а отже
підлягають до задоволення.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 6, 50, 86, 122, 128, 158, 163-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП
НОМЕР_1) на рахунок Тернопільського
обласного центру зайнятості
(р/р1001 в ГУДКСУ у Тернопільській
області, МФО 838012, код ЄДРПОУ одержувача
05392691) витрати на професійне навчання на
суму 976,46 грн. (дев'ятсот сімдесят шість
гривень сорок шість копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд у порядок і строк,
передбачені статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя
Баб'юк П.М.