Справа № 464/6253/14-а
Суддя: Шашуріна Г. О.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/6253/14-а
пр.№ 2-а/464/154/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2014 Сихівський районний суд м. Львова
в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

за участю секретаря Причини О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого послався на те, що
постановою інспектора ІДПС взводу з
ОСП № 3 роти ДПС ДАІ при ГУ МВС України у
Львівській області старшини міліції
Михальського В.М. від 16.06.2014 року серії
ВС1 № 109401 його було визнано винним у
порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху,
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122
КУпАП, та накладено штраф у розмірі 510,00
грн. Зазначена постанова винесена за
результатами застосування фіксації
порушень ПДР засобами фото- та відео
фіксації, що працюють в автоматичному
режимі, у відповідності до ст. 14-1 КУпАП.
Вважає дану постанову необґрунтованою
та такою, що не відповідає нормам КУпАП.
Вказана постанова винесена на підставі
п. 6 ст. 258 КУпАП. Проте, правопорушення
зафіксовано приладом «Візир» № 0812336,
який був розташований в транспортному
засобі працівників ДАІ. Прилад, яким
проводився нагляд за дорожнім рухом з
метою фіксації порушень ПДР, не є
автоматичним засобом фото- чи відео
фіксації, оскільки він знаходиться у
співробітника ДАІ, керується ним
безпосередньо або через комп'ютер
(визначаються ті параметри, які
фіксуються приладом, зокрема,
швидкість, об'єкт зйомки, її режим, кут
огляду приладу тощо). Таким чином, якщо
інспектором ДАІ за допомогою прибору
«Візир» і було зафіксовано порушення
ПДР, то результат зйомки
використовується як додаток до
протоколу про адміністративне
правопорушення, і в такому випадку
складається протокол про
адміністративне правопорушення в
загальному порядку згідно з вимогами,
передбаченими чинним законодавством.
Вказував, що автомобіль під його
керуванням на місці порушення ПДР
ніхто не зупиняв, а при в'їзді в м. Стрий,
він був зупинений на посту ДАІ
працівником міліції, який не
представившись одразу попросив надати
йому посвідчення водія та повідомив, що
він порушив правила дорожнього руху в
с. Угорське. Трохи згодом під'їхала
службова машина працівників міліції,
один із працівників цієї машини
повідомив що він перевищив швидкість і
почав заповнювати постанову про
правопорушення. Зазначав, якщо
постанова виноситься щодо особи, яка
безпосередньо керувала транспортним
засобом, то ця постанова повинна бути
винесена у загальному порядку. Якщо
постанова виноситься за результатами
фото фіксації у порядку ст. 14-1 КУпАП, то
ця постанова не повинна містити
тверджень, що саме зазначена особа
керувала транспортним засобом. Також,
стверджував, що вказана швидкість руху
його автомобіля сумнівна, тому що
радіолокаційний відеозаписуючий
вимірювач швидкості «Візир» має кут
огляду, який регулюється, тобто може
вказати швидкість іншого автомобіля,
що рухається поруч і/або більший за
розмірами, а за таких умов це може
означати, що насправді виміряна
швидкість автомобіля, який рухався у
кількох десятках метрів від автомобіля
НОМЕР_1. Зауважував, що кожен засіб
вимірювальної техніки має бути
укомплектований документами про
сертифікацію та допуску даного типу
засобів вимірювальної техніки для
використання в Україні, але таких
документів до оскаржуваної постанови
не додано. З урахуванням наведеного,
просив суд скасувати постанову
інспектора ДПС взводу з ОСП № 3 роти ДПС
ДАІ при ГУ МВС України у Львівській
області старшини міліції Михальського
В.М. від 16.06.2014 року серії ВС1 № 109401.

В судове засідання позивач не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Надав
суду заяву, якою позов підтримав,
просив вимоги задовольнити та
проводити розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, про день та
час розгляду справи повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив. Надав письмові заперечення
на позов, згідно з якими інспектор ДПС
взводу з ОСП № 3 роти ДПС ДАІ при ГУ МВС
України у Львівській області
Михальський В.М. 16.06.2014 року ніс службу
відповідно до затвердженої дислокації.
О 18:20 год. на 607 км автодороги Київ-Чоп за
порушення вимог дорожнього знаку 12.4
ПДР ним було зупинено автомобіль
НОМЕР_1 під керуванням позивача, який
при обмеженні швидкості руху 60 км/год.,
рухався зі швидкістю 122 км/год.
Підійшовши до автомобіля інспектор
представився, пояснив причину зупинки,
наекрані приладу вимірювання
швидкості руху показав зафіксовану
швидкість « 72», з якою він рухався.
Водій із вчиненим правопорушенням
погодився. На нього було складено
протокол, з яким правопорушник
ознайомився. За результатами розгляду
справи про адміністративне
правопорушення, враховуючи те, що
прилад «Візир» є справним, що
підтверджується свідоцтвом про
повірку, було винесено постанову та
накладено на позивача адміністративне
стягнення у вигляді штрафу. Вважає
вказану постанову правомірною. Просив
в задоволенні позову відмовити.

З урахуванням наведеного, суд вважає за
можливе на підставі ч. 4 ст. 128 КАС
України розглядати справу за
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши та перевіривши докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про необхідність задоволення позову з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
звернутися до адміністративного суду з
адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

16.06.2014 року інспектором ДПС взводу з ОСП
№ 3 роти ДПС ДАІ при ГУ МВС України у
Львівській області Михальським В.М. у
відношенні позивача було складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 317976 про те,
що позивач 16.06.2014 року о 18:20 год. керуючи
автомобілем НОМЕР_2, рухався
автодорогою Київ-Чоп в с. Угерсько зі
швидкістю 122 км/год., перевищив
встановлену швидкість руху у
населеному пункті на 62 км/год., чим
допустив порушення пункту 12.4 ПДР.
Швидкість вимірювалася приладом
«Візир» серійний номер 0812336.

На підставі вказаного протоколу
інспектором ДПС взводу з ОСП № 3 роти
ДПС ДАІ при ГУ МВС України у Львівській
області Михальським В.М. відповідно до
ст.ст. 14-1, 258 КУпАП було винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії ВС1 № 109401 від
16.06.2013 року, якою позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Згідно зі ст. 14-1 КУпАП до
адміністративної відповідальності за
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху у разі їх
фіксації працюючими в автоматичному
режимі спеціальними технічними
засобами, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису, чи засобами
фото- і кінозйомки, відеозапису
притягаються власники (співвласники)
транспортних засобів.

Статтею 258 КУпАП визначено, що посадові
особи органів Державної автомобільної
інспекції мають право застосовувати
безпротокольну форму фіксації
адміністративних правопорушень та
розглядати справи без участі особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, лише у разі
виявлення правопорушень у сфері
дорожнього руху, зафіксованих за
допомогою працюючих в автоматичному
режимі спеціальних технічних засобів,
що мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису.

Посилаючись лише на вказані статті
КУпАП інспектором ДПС констатується
факт, що прилад «ВИЗИР» належить до
спеціальних технічних засобів, що
працюють в автоматичному режимі, що не
відповідає дійсності з наступних
підстав та одночасно порушує вимоги
ст.ст. 254 та 258 КУпАП, оскільки протокол
про адміністративне правопорушення
було ним складено.

Крім того, Рішенням Конституційного
Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 у
справі щодо офіційного тлумачення
положень частини першої статті 14-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (справа про
адміністративну відповідальність у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху) визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), статтю 14-1, частину
шосту статті 258 Кодексу У країни про
адміністративні правопорушення.

Нормами ст. 251 КУпАП передбачено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами

Згідно з протоколом про
адміністративне правопорушення від
16.06.2014 року фіксація порушення Правил
дорожнього руху проводилась
спеціальним технічним засобом «Візир»
серійний номер 0812336.

Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про
захист інформації в
інформаційно-телекомунікаційних
системах» встановлено, що для
створення комплексної системи захисту
інформації, яка є власністю держави,
вимога, щодо захисту якої встановлена
законом, використовуються засоби
захисту інформації, які мають
сертифікат відповідності або
позитивний експертний висновок за
результатами експертизи у сфері
технічного та/або криптографічного
захисту інформації.

Відповідно до ст.ст. 10-15 Закону України
«Про метрологію та метрологічну
діяльність» на вимірювання у сфері, у
якій їх результати можуть бути
використані у якості доказу у справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
бути укомплектований документами про
допуск даного типу засобів
вимірювальної техніки для
використання в Україні та про повірку
даного примірника засобу
вимірювальної техніки.

Згідно з п. 19.2 Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 27.03.2009 року № 111,
забороняється застосування технічних
засобів та приладів, які не
сертифіковані в Україні та не пройшли
метрологічної повірки.

Документів, які б підтверджували факт
сертифікації засобу вимірювальної
техніки «Візир» серійний номер 0812336
відповідачем суду надано не було.

Таким чином заміри було проведено із
недотриманням вимог ст.ст. 1, 2, 4, 9, 15, 17-20,
29-31 Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», що виключає
їх подальше використання в якості
доказів у справі про адміністративне
порушення.

Відповідно до п. 9.6. Інструкції з питань
діяльності І підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 27.03.2009 року № 111, на кожний
маршрут патрулювання (пост)
складається картка маршруту
патрулювання, поста. Один примірник
картки зберігається у відділах
(відділеннях) Державтоінспекції МВС з
обслуговування адміністративних
територій міст, районів, районів у
містах, другий видається старшому
наряду ДПС на час несення служби.

Відповідачем не було надано суду
картки маршруту патрулювання, що
ставить під сумнів правомірність
перебування інспектора ДПС взводу з
ОСП № 3 роти ДПС ДАІ при ГУ МВС України у
Львівській області Михальського В.М. на
ділянці автодороги Київ-Чоп в с.
Угерсько та, відповідно, наявність
повноважень щодо складання
оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є,
зокрема, своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її в точній
відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Нормами ст. 251 КУпАП визначено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні
та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи. Ці
дані встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Однак, відповідачем не надано жодних
доказів, які б спростовували доводи
позивача з приводу безпідставного
оформлення протоколу про
адміністративне правопорушення та
притягнення його до адміністративної
відповідальності, в тому числі фото- і
відеоматеріалів, показів свідків,
висновків експерта, речових доказів
тощо.

Таким чином, всупереч наведених вище
норм відносно позивача було оформлено
протокол про адміністративне
правопорушення та справа про
адміністративне правопорушення була
розглянута без з'ясування всіх
обставин, що мають істотне значення, та
на ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до Інструкції з діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС України,
затвердженої Наказом МВС України № 111
від 27.03.2009 року у своїй діяльності
працівники підрозділів ДПС керуються
Конституцією України, законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України,
нормативно-правовими актами
Міністерства внутрішніх справ України
та цією Інструкцією (п.2.2); працівник
підрозділу ДПС під час несення служби
зобов'язаний неухильно дотримуватися
законності та не допускати її порушень
(п. 6.25); у взаємовідносинах з учасниками
дорожнього руху працівникам
підрозділів ДПС забороняється
пред'являти безпідставні звинувачення
(п. 18.7).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням доводів позивача, та
того, що відповідачем не надано
доказів, які б спростовували доводи
позивача, суд дійшов висновку, що вина
позивача у вчинені адміністративного
правопорушення не доведена належними
доказами, тому оскаржувана постанова є
незаконною і підлягає скасуванню з
наведених вище підстав.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
2, 6, 7, 17-19, 94, 158, 162, 163, 167, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до УДАІ ГУ МВС України у
Львівській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити.

Постанову інспектора ДПС взводу з ОСП
№ 3 роти ДПС ДАІ при ГУ МВС України у
Львівській області старшини міліції
Михальського В.М. в справі про
адміністративне правопорушення від
16.06.2014 року серії ВС1 № 109401 скасувати.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя: