Справа № 397/2159/13-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокусправа № 397/2159/13-а
(2а/397/3/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Олександрійського
районного суду Кіровоградської
області від 06 березня 2014 року по справі
№397/2159/13-а(2а/379/3/14) за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Олександрівської
селищної ради Кіровоградської області
про поновлення на роботі, стягнення
коштів за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2009 року ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним
позовом про поновлення на роботі,
стягнення коштів за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає що працюючи на посаді
спеціаліста селищної ради 2 категорії
по бухгалтерському обліку її було
незаконно звільнено за скороченням
штатів. Вважає що фактичного
скорочення штатів у Відповідача не
відбулося, при звільненні не було
враховано її переважне право залишення
на робочому місці, їй не було
запропоновано іншу посаду чим фактично
була порушена процедура звільнення,
вказане потягло за собою порушення
трудових прав позивача та завдало їй
моральних страждань, та як наслідок
призвело до погіршення її здоров'я.
Просила скасувати розпорядження
Олександрівської селищної ради про
скасування як незаконного
розпорядження Олександрійського
селищного голови №7-к від 23 березня 2009
року поновити на роботі, стягнути
заробітну плату за час вимушеного
прогулу та завданої моральної шкоди.

Постановою Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 22 червня 2009 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07 жовтня 2009 року в задоволені
позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з означеними
рішеннями суду ОСОБА_1 оскаржила їх в
касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 26 вересня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено,
скасовано ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07 жовтня 2009 року та постанову
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 22 червня
2009 року та справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи зазначене рішення, суд
касаційної інстанції зазначив про
необхідність здійснення під час нового
розгляду справи з'ясувати в повному
обсязі всі обставини, що мають значення
при розгляді справи, в тому числі чи
дійсно у відповідача мали місце змінив
організації виробництва і праці,
зокрема, скорочення чисельності або
штату працівників, чи додержано
відповідачем норми законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації праці,
а також те, чи відповідачу
запропоновано переведення працівника
з його згоди на іншу роботу в тій же
установі.

Постановою Олександрійського
районного суду Кіровоградської
області від 06 березня 2014 року в
задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції Позивач звернулась з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог норм матеріального та
процесуального права просить
оскаржувану постанову суду скасувати
та прийняти нове рішення про
задоволення її вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що відмовляючи в задоволені
позовних вимог суд першої інстанції не
виконав вимог, викладених Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі 26 вересня 2013 року, а саме: під час
нового розгляду справи не з'ясував всіх
обставин, що мають значення при
розгляді справи, в тому числі чи дійсно
у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, скорочення чисельності або
штату працівників, чи додержано
відповідачем норми законодавства, що
регулюють звільнення працівника, які є
докази щодо змін в організації праці, а
також те, чи відповідачу запропоновано
переведення працівника з його згоди на
іншу роботу в тій же установі. Просила
скасувати постанову Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 06 березня 2014 року та
приняти нову про задоволення позовних
вимог.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
надану правову оцінку досліджених
судом доказів по справі, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції було
встановлено та матеріалами справи
підтверджено що розпорядженням
селищного голови Олександрівської
селищної ради №50 від 07 квітня 2004 року
позивача було призначено на посаду
спеціаліста 2-ї категорії по
бухгалтерському обліку (а.с.4, 10, 200 т.1) та
10 травня 2004 року нею було складено
присягу державного службовця (а.с.54 т.1).

Посадовою інструкцією спеціаліста 2-ї
категорії по бухгалтерському обліку
були визначені права та обов'язки
позивача (а.с.55-56 т.1).

Згідно розпорядження селищного голови
Олександрівської селищної ради № 78 від
12 вересня 2008 року у зв'язку з виробничою
необхідністю внесено зміни в структуру
штатного розпису, а саме скорочено 2
одиниці спеціалістів по
бухгалтерському обліку та введено 2
штатні одиниці: спеціаліста

органів місцевого самоврядування з
питань комунальної власності і
житлово- комунального господарства та
спеціаліста з питань організації
діяльності громадських формувань з
подальшим внесенням на сесію
пропозиції про внесення змін в
структуру штатного розпису
Олександрівської селищної ради (а.с. 14
т.1, а.с.9т.2).

На дев'ятій сесії Олександрівської
селищної ради п'ятого скликання 19
вересня 2008 року було прийнято рішення
№741 про скорочення 2 штатних одиниць
спеціалістів 2-ї категорії по
бухгалтерському обліку та введено
спеціаліста з питань комунальної
власності і житлово-комунального
господарства та спеціаліста по роботі
з громадськими формуваннями (а.с. 15 т.1).

Не погодившись з розпорядженням
селищного голови Олександрівської
селищної ради № 78 від 12 вересня 2008 року
та рішенням Олександрівської селищної
ради п'ятого скликання 19 вересня 2008
року №741 про скорочення 2 штатних
одиниць спеціалістів 2-ї категорії по
бухгалтерському обліку та введено
спеціаліста з питань комунальної
власності і житлово-комунального
господарства та спеціаліста по роботі
з громадськими формуваннями позивач
оскаржила його до суду.

З постанови колегії
Дніпропетровського апеляційного суду
від 19 березня 2009 року вбачається, що
позивач оскаржувала законність
розпорядження селищного голови
Олександрівської селищної ради № 78 від
12 вересня 2008 року і їй було відмовлено в
задоволенні її вимог (а.с. 19 т.1).

У відповідності до подання
Олександрівського голови селищної
ради останній звертався до профспілки
Олександрівської селищної ради з
проханням надати дозвіл на звільнення
позивача за ч.І п.1 ст. 40 КЗпП України
(а.с.23 т.2).

Згідно виписки з протоколу №5
засідання профорганізації
Олександрівської селищної ради від 19
вересня 2008 року, де розглядалося
питання про надання згоди на
звільнення позивача - із-за відсутності
останньої засідання було перенесено на
22 вересня 2008 року (а.с.7-8 т.2)

Відповідно до виписки з протоколу №6
від 22 вересня 2008 року профспілкова
організація Олександрівської селищної
ради дала згоду на звільнення позивача
за

п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14 т.2).

Згідно виписки з протоколу №1
засідання профкому Олександрівської
селищної ради від 03 лютого 2009 року, за
участю позивача, селищному голові
знову надано дозвіл на звільнення
останньої за п.1 ст. 40 КЗпП України
(а.с.34-35 т.1, а.с. 12-13 т.2).

На підставі розпорядження
Олександрійського селищного голови
№110 від 11 грудня 2008 року, позивача було
попереджено про звільнення з посади
попередженням вих..№435 від 11.12.2008 р., від
підпису якого позивач відмовилась. (а.с.
71 т.1 а.с. 15 т. 2)

Розпорядженням
Олександрівського селищного голови
№7-к від 23 березня 2009 року позивача було
звільнено з займаної посади в зв'язку
за скороченням штату. (а.с.18).

Правомірність та обґрунтованість
розпорядження Олександрівського
селищного голови №7-к від 23 березня 2009
року про звільнення ОСОБА_1 з займаної
посади є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що позивача
було звільнено з займаної посади у
зв'язку із скороченням штатів із
дотриманням визначеної Законом
процедури на підставі приписів чинного
трудового законодавства, що
підтверджено наявними в матеріалах
справи документами, вказане свідчить
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 20 Закону України «Про службу
в органах місцевого самоврядування»
крім загальних підстав, передбачених
КЗпП України, служба в органах
місцевого самоврядування припиняється
на підставі і в порядку, визначених
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", цим та
іншими законами

України.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що при
вирішення спору слід керуватися
нормами КЗпП України.

Так, у відповідності Згідно п.1 ч.І ст. 40
КЗпПУкраїни трудовий договір може бути
розірваним власником або
уповноваженим органом у випадку змін в
організації виробництва і праці в тому
числі скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно ч. 1 ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається з урахуванням ряду
інших підстав.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання
трудового договору з підтав
передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України може
бути проведено лише за попередньою
згодою профспілкового органу.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне
звільнення працівника персонально
попереджують не пізніше ніж за 2 місяці,
при чому враховується переважне право
на залишення на роботі. Одночасно з
попередженням про звільнення власник
або уповноважений ним орган пропонує
працівнику іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.
При відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу останній
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.
Водночас власник або уповноважений ним
орган доводить до відома державної
служби зайнятості про

наступне вивільнення працівника.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем було прийнято рішення про
скорочення штатів а саме 2-х
спеціалістів 2-ї категорії по
бугалтерському обліку з 3-ьох існуючих
на той час, одну з посад з яких займала
позивач. Натомість було введено 1
штатну одиницю - спеціаліста 1
категорії з питань комунальної
власності та житлово- комунального
господарства та 1 штатну одиницю
спеціаліста 1 категорії по роботі з
зверненнями громадян та питань
діяльності громадських формувань, що
підтверджено наявними у справі
штатними розписами. Після звільнення
позивача і до цього часу до штату
відповідача входить лише 1 спеціаліст
2-ї категорії по бугалтерському обліку.

Встановлені обставини справи
свідчать про те, що позивача було
повідомлено про скорочення штату за
два місяці до звільнення, при
звільненні відповідачем було
проведено співставлення особистих
даних працівників та встановлено, що
позивач займала дану посаду лише 4,4
роки , тоді як решту працівників
відповідно працювали в якості
бухгалтера 36 та 15 років; за
кваліфікацією вона є технік технолог
по спеціальності бродильне
виробництво, тоді як інші працівники за
кваліфікацією є бухгалтерами.

Крім того, позивачу було запропоновано,
враховуючи її переважне право на
залишення на роботі, іншу посаду за
спеціальністю але за трудовим
договором, від працевлаштування на
якій позивач відмовилась. При цьому, на
момент звільненя позивача у
відповідача була відсутня посада за
професією, яку має позивач, що
підтверджено штатними

розписами, а нові 2 посади, які були
введені в штат, не відповідають
професії та кваліфікації позивача, що
підтверджено їх посадовими
інструкціями. Отже відповідач не
зобов'язаний був надавати позивачу
одну з посад, які були введені в штат
після корочення її посади.

Крім того, суд апеляційної інстанції не
приймає доводів позивача стовно того,
що її було звільнено з посади з
порушенням її права на першочергове
залишення на посаді, у зв'язку тим, що
вона є єдиним годувальником в родині,
оскільки ОСОБА_1 не було надано жодних
доказів на підтвердження даних
доводів.

У зв'язку з вищевикладеним суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність законних підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
скасування оскаржуваного
розпорядження Олександрівського
селищного голови №7-к від 23 березня 2009
року про звільнення з займаної посади
позивача у зв'язку із скороченням
штатів , вказане зумовлює також
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення
на роботі, стягнення на її корить
коштів в рахунок заробітної плати за
час вимушеного прогулу та про
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, щодо правомірності дій
Відповідача з приводу звільнення
Позивача з займаної посади в зв'язку зі
скороченням штату.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Олександрійського районного
суду Кіровоградської області від 06
березня 2014 року по справі
№397/2159/13-а(2а/379/3/14) - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко