Справа № К-40035/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2014 р. м. Київ
К-40035/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2010 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області про
поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

У червні 2007 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адміністративним позовом й
зазначав, що наказом начальника
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Дніпропетровській
області від 17 липня 2007 року №123 о/с його
звільнено з посади старшого
оперуповноваженого відділення карного
розшуку Дніпровського районного
відділу Дніпродзержинського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області за
порушення дисципліни.

Після уточнення позовних вимог просив
суд визнати незаконними накази
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області від 19 травня
2007 року №422 в частині накладення
стягнення та наказ від 17 липня 2007 року
№123 про звільнення з посади, поновити
на посаді старшого оперуповноваженого
відділення карного розшуку
Дніпровського районного відділу
Дніпродзержинського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2010 року, позов
задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу
на посаді старшого оперуповноваженого
відділення карного розшуку
Дніпровського районного відділу
Дніпродзержинського міського
управління управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області.

19 травня 2007 року затверджено висновок
службового розслідування за фактом
протиправних дій працівників
Дніпровського районного відділу
Дніпродзержинського міського
управління управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області, відповідно
до якого в діях позивача виявлено грубе
порушення службової дисципліни, яке
виразилося у вступі в неділові
стосунки з громадянами в ході
виконання службових обов'язків,
недотриманні вимог
кримінально-процесуального
законодавства під час складання
процесуальних документів.

Наказом начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області від 19
травня 2007 року № 422 на позивача
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ на підставі підпункту
«є» пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР (за порушення дисципліни).

Наказом начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Дніпропетровській області від 17
липня 2007 року №123 о/с ОСОБА_4 звільнено з
посади старшого оперуповноваженого
відділення карного розшуку
Дніпровського районного відділу
Дніпродзержинського міського
управління управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області на підставі
підпункту «є» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР (за
порушення дисципліни).

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що наведена у висновку службового
розслідування інформація про вчинення
позивачем та іншими працівниками
міліції не підтверджена матеріалами
справи, висновки відповідача про
вчинення ним грубого порушення
дисципліни не підтверджені у
встановленому законодавством порядку.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено у Дисциплінарному статуті
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

12 березня 2007 року до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області надійшов
від управління Служби безпеки України
у Дніпропетровській області лист щодо
можливих протиправних дій
співробітників управління для
перевірки та прийняття заходів згідно
з чинним законодавством України. На
його виконання начальник управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області 13 березня
2007 року підписав резолюцію про
проведення перевірки викладених
фактів та вжиття відповідних заходів
реагування.

Начальником УМВС було призначено
службове розслідування, яке
проводилося з порушенням місячного
строку, встановленого статтею 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України - з 13 березня
по 19 травня 2007 року.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
встановлено, що дисциплінарне
стягнення виконується негайно, але не
пізніше місяця з дня його накладення,
не враховуючи періоду перебування
особи рядового або начальницького
складу у відпустці, відрядженні або її
тимчасової непрацездатності. Після
закінчення цього строку дисциплінарне
стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з посади та звільнення з
органів внутрішніх справ, накладені на
осіб рядового і начальницького складу,
які тимчасово непрацездатні або
перебувають у відпустці, відрядженні,
виконуються після їх прибуття до місця
проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як
звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні та звільнення з
органів внутрішніх справ, вважаються
виконаними після видання наказу по
особовому складу.

Дисциплінарне стягнення на позивача
було накладено наказом від 19 травня 2007
року, відповідно до листків
непрацездатності він перебував на
лікуванні з 30 травня по 12 червня та з 15
червня по 27 червня 2007 року, а наказ про
виконання дисциплінарного стягнення
було винесено 17 липня 2007 року, тобто за
межами строку, встановленого
законодавством.

З огляду на викладене, суди прийшли до
обґрунтованого висновку про порушення
порядку звільнення позивача.

Доводи касаційної скарги про те, що на
даний час посада, яку обіймав позивач
до звільнення, скорочена та поновити
його на роботі неможливо, є
неприйнятними та не заслуговують на
увагу як підстава правомірності дій
відповідача при звільненні позивача.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для їх скасування і ухвалення
нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/ З оригіналом згідно Помічник
судді:
В.М.Коваленко