Справа № 1522/23313/12 (2а/522/399/13)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/7311/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: судді Мороза В.Ф.,

суддів: Донця О.Є.,

Логвиненка А.О.

за участю секретаря судового
засідання: Носенко Л.О.

за участю:

представників третьої особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 21 лютого 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року

за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,

до Приморської районної державної
адміністрації Одеської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_5

про скасування розпорядження,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6, ОСОБА_7, звернулись із позовом, в
якому просили скасувати розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міські ради № 2213 від 08.09.2006
року «Про прийняття в експлуатацію
реконструйованої квартири АДРЕСА_1, під
нежитлове приміщення - клуб-кафе з
улаштуванням фасадного входу».

Позов мотивовано тим, що зазначене
розпорядження Приморської районної
адміністрації суперечить нормам
діючого законодавства та є таким, що
порушує права позивачів, оскільки при
проведенні реконструкції спірного
приміщення збільшився розмір квартири
за рахунок площі загального
користування та не було отримано згоди
всіх мешканців будинку.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 21 лютого 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради №
2213 від « 8» вересня 2006 року «Про
прийняття в експлуатацію
реконструйованої квартири АДРЕСА_1, під
нежитлове приміщення - клуб-кафе з
улаштуванням фасадного входу».

ОСОБА_5 не погодившись з рішеннями
судів попередніх інстанцій звернулась
з касаційною скаргою, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати, а провадження у
справі закрити.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вбачає підстави для її
часткового задоволення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Приморською районною
адміністрацією Одеської міські ради
було прийнято розпорядження № 2213 від 08
вересня 2006 року «Про прийняття в
експлуатацію реконструйованої
квартири АДРЕСА_1, під нежитлове
приміщення - клуб-кафе загальною площею
152,7 кв.м. з улаштуванням фасадного
входу».

Рішення судів про скасування вказаного
розпорядження мотивовано тим, що
реконструкція приміщення була
проведена третьою особою з порушенням
закону та як наслідок неправомірно
була прийнята в експлуатацію згідно
оскаржуваного розпорядження.
Збільшення площі реконструйованого
приміщення відбулось за рахунок
підвального приміщення загального
користування, що порушує права
мешканців будинку, як співвласників
такого приміщення.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувані рішення
не відповідають, а зроблені судами
висновки обґрунтованими визнати не
можна.

Відповідно до частини другої статті 328
ЦК України право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

В контексті вказаної норми судами не
враховано, що відповідно до свідоцтва
про право власності №75 від 15.12.1995 року
третя особа є власником квартири
АДРЕСА_1, а згідно свідоцтва про право
власності від 15.10.1999 року - власником
квартири загальною площею 154, 5 кв.м. за
тією ж адресою. При цьому площа
приміщення щодо якого прийнято
оскаржуване розпорядження (152,7 кв.м) є в
межах площі відповідно до свідоцтва
про право власності від 15.10.1999 року.
Також суди не звернули належної уваги
на рішення судів першої, апеляційної та
касаційної інстанцій у справі за
позовом у тому числі позивачів у даній
справі про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру від 15.10.1999 року та інших право
установчих документів, якими у
задоволенні позову було відмовлено.

При цьому правомірність набуття права
власності на спірні приміщення третьою
особою не є предметом спору у даній
справі, у якій предметом оскарження є
виключно розпорядження № 2213 від 08
вересня 2006 року.

Водночас вказуючи на незаконність
цього розпорядження, суди не з'ясували,
які саме правовідносини ним
врегульовані, які права воно
встановлює та у зв'язку з якими
обставинами прийняте, не надавши
належної правової оцінки доводам
третьої особи про те, що розпорядження
стосується переведення приміщення з
житлового у нежитлове. Таких обставин
суди не перевірили, а доводів третьої
особи не спростували. Не встановивши
характер та підстави прийняття
оскаржуваного розпорядження не
визначили закон, який має бути
застосований у спірних
правовідносинах, дійшовши
передчасного висновку про порушення
прав позивачів.

Рішення судів попередніх інстанцій
прийняті за неповно встановлених
обставин, зроблені ними висновки не
ґрунтуються на належних та допустимих
доказах, досліджених в судовому
засіданні, тоді як суд касаційної
інстанції відповідно до ст. 220 КАС
України позбавлений можливості
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
спору та не можуть бути усунені судом
касаційної інстанції, всі винесені
судові рішення підлягають скасуванню,
а справа - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції, під час якого
слід врахувати викладене та вирішити
спір відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 21 лютого 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року - скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає крім, як в строки, з підстав та
в порядку, передбаченому главою 3
розділу IV КАС України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець