Справа № 9101/194952/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2014 рокусправа № 2а/0470/7418/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.09.2012 року у справі № 2а/0470/7418/12 за
позовом ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним наказу №419к, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області, в
я кому просив визнати незаконними дії
начальника відділу кадрової роботи та
державної служби Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
Акименко О.А.; визнати протиправним та
скасувати наказ Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
від 13.03.2010 року № 419к про застосування
до ОСОБА_1 стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що він працював у
Головному управлінні юстиції у
Дніпропетровській області на посаді
заступника начальника управління -
начальника відділу державної
виконавчої служби Васильківського
районного управління юстиції з 24.09.2007
по 09.04.2010 року. В органах юстиції працює
з 2002 року. 09 квітня 2010 року позивача
було ознайомлено з наказом № 419к від
13.03.2010 року про застосування до нього
стягнення у вигляді догани за
неналежне виконання своїх посадових
обов'язків, при цьому по проханню
начальника відділу кадрової роботи та
державної служби Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
Акименко О.А. дату ознайомлення вказано
16.03.2010 року. ОСОБА_1 вважає такі дії та
наказ незаконним, оскільки починаючи з
09.03.2010 року знаходився у відпустці по
догляду за дитиною. Крім того, як
вбачається зі змісту наказу на нього
накладене дисциплінарне стягнення за
невиконання посадових обов'язків,
однак не виконання посадових
обов'язків не є порушенням трудової
дисципліни, за яке може бути накладено
дисциплінарне стягнення.

Постановою Дніпропетровского
окружного адміністративного суду від 20
вересня 2012 року задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
наказ начальника Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
Кармазіна В.Я. від 13.03.2010 року № 419к про
застосування до ОСОБА_1 стягнення у
вигляді догани.

Не погодившись з даним рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначає, що
постанова винесена з суттєвими
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 з 24.09.2007 року працював Головному
управлінні юстиції у
Дніпропетровській області на посаді
заступника начальника управління -
начальника відділу державної
виконавчої служби Васильківського
районного управління юстиції.

25.11.2009 року до начальника Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області надійшло
подання заступника Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області - начальника
відділу державної виконавчої служби у
Дніпропетровській області про
вирішення питання щодо притягнення
ОСОБА_1 бо дисциплінарної
відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, з
17.11.2009 року по 27.11.2009 року позивач
знаходився на лікарняному, відповідно
до наказу №2026к від 18.11.2009 року ОСОБА_1
знаходився в додатковій оплачуваній
відпустці на період сесії з 23 листопада
2009 року по 05 грудня 2009 року, а з 07.12.2009
року по 12.12.2009 року, 14.12.2009 року по 01.01.2010
року, 11.01.2010 року по 23.01.2010 року, 25.01.2010
року по 06.02.2010 року, 08.02.2010 року по 20.02.2010
року, 22.02.2010 року по 06.03.2010 року позивач
знаходився на лікарняному.

Позивач в своєму позові зазначає, що з
09.03.2010 року він фактично знаходився у
відпустці для догляду за дитиною. Однак
таке твердження не відповідає
дійсності, оскільки головним
управлінням юстиції у
Дніпропетровській області не
видавався наказ про надання ОСОБА_1
відпустки для догляду за дитиною. 10
лютого 2010 року до Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
надійшла заява від ОСОБА_1 про надання
йому відпустки для догляду за дитиною з
12.02.2010 року датовану ним 09.02.2010 року.
Дана заява була надана на розгляд
заступнику начальника Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області - начальнику
відділу державної виконавчої служби,
який висловив заперечення щодо надання
відпустки ОСОБА_1 до вирішення питання
щодо притягнення останнього до
дисциплінарної відповідальності.
17.02.2010 року позивач надав заяву про
надання йому щорічної відпустки з
20.02.2010 року на 30 календарних днів та
заяву від 19.02.2010 року про надання йому
відпустки по догляду за дитиною з 22.02.2010
року. 09.03.2010 року позивач подав нову
заяву про надання відпустки по догляду
за дитиною з 09.03.2010 року.

Жодна з наведених вище заяв задоволена
не була, наказ про надання ОСОБА_1
відпустки по догляду за дитиною
головним управлінням юстиції у
Дніпропетровській області не
видавався.

Після закриття листків
непрацездатності, наказом головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області №419к від
13.03.2010 року позивачу застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани за неналежне виконання своїх
посадових обов'язків.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
неправомірність винесення
оскаржуваного позивачем наказу з
огляду на наступне.

Обов'язки начальника відділу
передбачені пунктом 4.2 Положення про
районний, районний у місті, міський
(міста обласного значення),
міськрайонний відділ державної
виконавчої служби, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2007 № 83/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 03.03.2007 за
№ 180/13447 (яке діяло на час виникнення
спірних правовідносин), за приписами
якого начальник відділу здійснює
керівництво діяльністю відділу
державної виконавчої служби,
організовує його роботу, несе
персональну відповідальність за
виконання покладених на відділ
завдань, забезпечує і контролює
дотримання працівниками відділу
виконавської та трудової дисципліни,
виконує рішення і здійснює інші дії
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження». Згідно пунктом
4.3 вказаного Положення для здійснення
своїх повноважень начальник відділу
має право видавати розпорядження та
забезпечувати контроль за їх
виконанням.

За приписами частини 1 статті 8 Закону
України «Про виконавче провадження»
контроль за своєчасністю,
правильністю, повнотою виконання
рішень державним виконавцем
здійснюють начальник органу державної
виконавчої служби, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
та керівник вищестоящого органу.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи в задоволенні позову,
прийшов висновку, що Інструкцією про
порядок проведення службових
розслідувань передбачено право особи,
відносно якої проводиться службове
розслідування, на ознайомлення з
матеріалами та висновком
розслідування, його оскарження,
заявлення відводу особі, що здійснює
розслідування, тощо, проте в матеріалах
службового розслідування відповідні
заяви позивача відсутні; крім того,
відповідачем службове розслідування,
яким встановлено факт порушення
службової дисципліни, було проведено
належним чином з дотриманням вимог
законодавства, що виключає можливість
скасування оскаржуваного наказу.

З матеріалів справи вбачається
підставою для прийняття подання став
висновок службового розслідування за
фактом порушення кримінальної справи
відносно державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Васильківського районного управління
юстиції Мусного С.Б., що виявилось у
вступі в неділові стосунки з гр. ОСОБА_6
з метою отримання грошової винагороди
за передачу рухомого майна комбайна
ДОН-1500, реєстраційний номер НОМЕР_1, 11990
р.в., який було арештовано згідно
постанови про арешт майна боржника та
оголошена заборона на його відчуження
від 15.10.07р.

Отже, на підставі перевірки щодо ОСОБА_7
прийнято постанову за ознаками скоєння
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368
Кримінального кодексу України.

Згідно з поясненнями заступника
начальника управління - начальника
відділу державної виконавчої служби
Васильківського районного управління
юстиції ОСОБА_1 контроль за виконавчим
провадженням здійснювався шляхом
перевірки виконавчого провадження та
винесенням відповідної постанови.

Пунктом 5.12.5 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
міністерства юстиції України від 15.12.1999
за № 74/5, передбачено перелік
документів, які державний виконавець
готує для проведення реалізації майна,
серед яких обов'язковим є наявність
копії розширеного витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна або
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Проте, в порушення зазначених приписів
Інструкції копія розширеного витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна або Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
не була отримана при підготовці
проведення реалізації майна.

За приписами п. 5.12.5 Інструкції про
проведення виконавчих дій ( в редакції
на час проведення реалізації майна)
відповідальність за правильність та
повноту підготовлених документів для
реалізації майна покладається на
начальника відділу державної
виконавчої служби територіального
управління юстиції.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з висновком суду, що
позивач виконав обов'язки, покладені
на нього статтею 8 Закону України «Про
виконавче провадження», підпунктами 4.2,
4.3 Положення про районний, районний у
місті, міський (міста обласного
значення), міськрайонний відділ
державної виконавчої служби, не
здійснила контролю за законністю,
правильністю та повнотою дій
державного виконавця при здійсненні
виконавчого провадження, не
забезпечила правильність та повноту
підготовлених документів для
реалізації майна.

Відповідно статті 7 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Аналізуючи обов'язки які
покладені на державного виконавця,
можна дійти висновку, що в основі
поведінки державного службовця
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, порушення яких утворює факт
порушення Присяги. Тому, складаючи
Присягу, державний службовець покладає
на себе не тільки певні службові
зобов'язання, але й моральну
відповідальність за їх виконання. У
зв'язку з цим як порушення Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

За приписами статті 14 Закону України
"Про державну службу" дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює. До службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу:
попередження про неповну службову
відповідність; затримка до одного року
у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону
України «Про державну службу»,
основними обов'язками державних
службовців є: додержання Конституції
України та інших актів законодавства
України; забезпечення ефективної
роботи та виконання завдань державних
органів відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; збереження державної
таємниці, інформації про громадян, що
стала їм відома під час виконання
обов'язків державної служби, а також
іншої інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України "Про державну службу"
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно статті 17 вищенаведеного Закону
під прийняттям Присяги передбачено:
вірно служити народові України, суворо
дотримуватися Конституції та законів
України, сприяти втіленню їх у життя,
зміцнювати їх авторитет, охороняти
права, свободи і законні інтереси
громадян, з гідністю нести високе
звання державного службовця, сумлінно
виконувати свої обов'язки.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів не погоджується з висновком
суду першої інстанції в частині
задоволених позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку у зв'язку з чим
прийнято рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
таке рішення, згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Таким чином апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст.195, 198, 202, 205, 206 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.09.2012 року у справі № 2а/0470/7418/12 -
скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанова набирає чинності
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров