Справа № 2а-1917/10/0770
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/16359/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович
К.Г., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2013 року у справі № 2а-1917/10/0770
за позовом ОСОБА_1 до Хустської
районної державної адміністрації
Ужгородського району Закарпатської
області та управління
Держземагентства у Хустському районі
Закарпатської області про визнання дій
неправомірними, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до Хустської районної
державної адміністрації Ужгородського
району Закарпатської області та
управління Держземагентства у
Хустському районі Закарпатської
області, в якому, з урахуванням
уточнення позовних вимог, просила
скасувати розпорядження голови
Хустської районної державної
адміністрації від 09.03.2000 року, яким
внесені зміни у розпорядження від
21.12.1996 року №281 щодо встановлення
розміру земельної частки членам КСП
"Велятино".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
розпорядженням голови Хустської
районної державної адміністрації від
09.03.2000 року затверджена частка кожному
господарству КСП "Велятино" в розмірі
0,28 га, однак, в сертифікаті на земельну
частку матері позивача розмір
земельної частки становить 0,55 га, таким
чином ОСОБА_1 не може отримати спадщину
після смерті матері через розбіжність
у розмірах земельної частки у
сертифікаті на земельну частку (пай),
який отримала за заповітом матері та у
довідці, виданій їй за її заявою
управлінням Держкомзему у Хустському
районі Закарпатської області.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року позовні вимоги задоволені.
Скасоване розпорядження голови
Хустської районної державної
адміністрації від 09.03.2000 року за №84.

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 7 липня 2012
року задоволена заява ОСОБА_1 про
роз'яснення постанови Закарпатського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2012 року та роз'яснено що в
результаті скасування розпорядження
голови Хустської районної державної
адміністрації відновлена дія
правовідносин, що існували до моменту
прийняття такого, а отже,
підтверджується право ОСОБА_1, матері
позивача, на земельну частку (пай) в
розмірі 0,55 га.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2013
року скасована ухвала Закарпатського
окружного адміністративного суду від 7
липня 2012 року та відмовлено в
роз'ясненні судового рішення.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2013
року скасоване рішення суду першої
інстанції та відмовлено в задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1 звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
матеріали касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідно до
протоколу №1 від 22.02.1996 року звітних
зборів членів КСП "Велятино" винесене
рішення про затвердження складу
комісії по паюванню земель у кількості
8 осіб. На виконання указу Президента
України від 08.08.1995 року №720/95 "Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям", постанови Кабінету
Міністрів від 12.02.1996 року №187 "Про стан
реформування земельних відносин"
розпорядженням голови Хустської
районної державної адміністрації від
15.07.1996 року №281 "Про затвердження
земельної частки(паю) та її розміру в
умовних кадастрових гектарах по
колективному сільськогосподарському
підприємству "Велятино" затверджені
розрахунки вартості земельних часток
(паїв) та їх розмірів в умовних
кадастрових гектарах колективного
сільськогосподарського підприємства
"Велятино". Протягом 1996 року було
проведене розпаювання землі і члени
КСП "Велятино", в тому числі, і мати
позивача ОСОБА_1, отримали згідно із
вказаним розпорядженням сертифікат
про право на земельну частку(пай)
розміром по 0,55 умовних кадастрових
гектарів кожен. Рішенням зборів
уповноважених КСП "Велятино" від 21.12.1998
року (протокол № 3) надана згода на
вилучення 625 га сільськогосподарських
угідь із земель підприємства для
Велятинської сільської ради і прийняте
рішення про встановлення земельної
частки (паю) кожному дворогосподарству
по 0,28 га умовних кадастрових гектарів,
що в грошовому виразі становить 1047 грн.
У зв'язку з цим уповноважені члени КСП
"Велятино" звернулися з клопотанням до
земельного відділу Хустської районної
державної адміністрації про
необхідність проведення відповідних
змін в землекористуванні КСП "Велятино"
та внесення змін до сертифікатів на
право на земельну частку (пай) на 625 га
сільськогосподарських угідь, які
вилучені для Велятинської сільської
ради. Розпорядженням голови Хустської
районної державної адміністрації від
09.03.2000 року №84 на підставі клопотання
членів КСП "Велятино" внесені зміни до
розпорядження №281 від 15.07.1996 року "Про
затвердження вартості земельної
частки (паю) та її розміру в умовних
кадастрових гектарах по колективному
сільськогосподарському підприємству
"Велятино" і затверджені нові
розрахунки вартості земельної частки
(паю) КСП "Велятино" та її розміру в
умовних кадастрових гектарах, а також
зобов'язано відділ земельних ресурсів
Хустської районної державної
адміністрації забезпечити внесення
змін до сертифікатів на право на
земельну частку (пай), виданих раніше
членам КСП "Велятино".

На підставі зазначеного розрахунку
вартості земельної частки (паю) КСП
"Велятино" і її розміру в умовних
кадастрових гектарах, затвердженого
розпорядженням голови Хустської
районної державної адміністрації від
09.03.2000 року №84 управлінням Держкомзему
у Хустському районі Закарпатської
області видана позивачу ОСОБА_1 довідка
№396 від 25.05.2009 року про вартість умовної
земельної частки (паю) на території
Велятинської сільської ради згідно
сертифікату на право на земельну
частку (пай) ЗК № 003445, виданого ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги та заяву
про роз'яснення судового рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення порушує майнові
права позивача, разом із тим ухвалена
постанова є незрозумілою в частині її
виконання, тому потребує роз'яснення.

Скасовуючи ухвалу Закарпатського
окружного адміністративного суду від 7
липня 2012 року та відмовляючи в
задоволенні заяви про роз'яснення
постанови Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року суд апеляційної інстанції виходив
з того, що постанова суду першої
інстанції є зрозумілою в частині її
виконання та роз'яснення не потребує.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволені
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є необґрунтованими, оскільки
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Разом із тим, позивачем не було надано
суду жодних правовстановлюючих
документів на дану земельну частку(пай)
або документу, який свідчить про те, що
вона отримала у спадщину сертифікат на
спірну земельну частку (пай).

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи предметом спору
є законність розпорядження голови
Хустської районної державної
адміністрації від 09.03.2000 року, яким
внесені зміни у розпорядження від
21.12.1996 року №81 щодо встановлення
розміру земельної частки членам КСП
"Велятино" на підставі рішення зборів
уповноважених КСП "Велятино" від 21.12.1998
року та клопотання останніх.

Відповідно ст.8 Закону України "Про
колективне сільськогосподарське
підприємство" від 14.02.1992 року №2114-ХІІ
підприємство самостійно володіє,
користується і розпоряджається
належними йому об'єктами власності.
Право колективної власності
здійснюють загальні збори членів
підприємства, збори уповноважених або
створений ними орган управління
підприємства, якому передані окремі
функції по господарському управлінню
колективним майном. Право власності
підприємства охороняється законом.
Належне йому майно може бути передане
державним, кооперативним та іншим
підприємствам, організаціям і
громадянам за рішенням загальних
зборів членів підприємства або зборів
уповноважених.

Згідно п.4 указу Президента України "Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" від 08.08.1995 року №720/95
розміри земельної частки (паю)
обчислюються комісіями, утвореними у
підприємствах, кооперативах,
товариствах з числа їх працівників.
Рішення щодо затвердження обчислених
цими комісіями розмірів земельної
частки (паю) по кожному підприємству,
кооперативу, товариству окремо
приймається районною державною
адміністрацією. При цьому колегія
суддів зазначає, що рішення зборів
уповноважених КСП "Велятино" від 21.12.1998
року (протокол № 3), яким надана згода на
вилучення 625 га сільськогосподарських
угідь із земель підприємства для
Велятинської сільської ради та
прийняте рішення про встановлення
земельної частки (паю) кожному
дворогосподарству по 0,28 га умовних
кадастрових гектарів не скасоване і
має юридичну силу.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З наведених положень вбачається, що
голова Хустської районної державної
адміністрації, приймаючи оскаржуване
розпорядження, діяв в межах
повноважень, наданих йому законом та
згідно процедури, встановленої
законом.

Згідно ч.1 ст.125 ЗК України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Апеляційним судом було встановлено, що
позивачем не надано суду доказів
існування у неї правовстановлюючих
документів на спірну земельну
частку(пай) або документу, який
свідчить про те, що вона отримала у
спадщину сертифікат на земельну частку
(пай).

За наведених обставин відсутні
підстави вважати відповідачем при
винесенні розпорядження від 09.03.2000 року
№84 було порушене її право на спірну
земельну частку(пай).

При цьому, апеляційним судом вірно
зазначено, що суд першої інстанції не
врахував того, що скасування спірного
розпорядження може призвести до
порушення прав колишніх членів КСП
"Велятино", оскільки з часу прийняття
його до моменту звернення до суду
позивача ОСОБА_1 пройшло десять років і
власники сертифікатів на право на
земельну частку (пай ) стали власниками
земельних ділянок, отримавши державні
акти на право власності на землю.

З наведеного слідує, що суд першої
інстанції не повно з'ясував обставини
справи та прийшов до помилкового
висновку про те що права позивача є
порушеними спірним розпорядженням і
підлягають захисту.

Щодо ухвали Львівського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2013
року слід зазначити наступне.

Відповідно до правил ч.1 ст.170 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

Апеляційним судом встановлено, що
роз'яснивши постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
28.02.2012 року, суд першої інстанції
розширив її зміст.

Також, згідно змісту постанови суду
першої інстанції вбачається, що вона є
зрозумілою, так як не містить положень,
що викликають неоднакове тлумачення
висновків суду.

Таким чином, апеляційний суд
обґрунтовано скасував ухвалу
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 7 липня 2012
року, постановлену з порушенням вимог
ст.170 КАС України.

Враховуючи вищенаведене суд
апеляційної інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви про роз'яснення постанови суду
першої інстанції та позовних вимог про
скасування розпорядження голови
Хустської районної державної
адміністрації від 09.03.2000 року.

Відповідно ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесені
законні і обґрунтовані рішення,
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: