Справа № 448/915/14-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/915/14-а
Провадження № 2-а/448/47/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.07.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді
Борисенко В.В.,

при секретарі - Мриц
Н.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -
Збитковської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Мостиська
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Львівської митниці
Міндоходів та в.о. начальника
Львівської митниці Міндоходів
Безсмертного Ігоря Івановича про
визнання незаконною постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності,

в с т а н о в и в :

03.07.2014 року позивач звернувся до суду із
зазначеним адміністративним позовом,
покликаючись на те, що постановою в.о.
начальника Львівської митниці
Міндоходів Безсмертного І.І. про
порушення митних правил №1317/20909/14 від
20.06.2014 року його визнано винним у
вчиненні порушення митних правил,
відповідальність за яке передбачена ч.3
ст.470 Митного кодексу України, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу розміром 500
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, на суму 8500 гривень.

Вважає дану постанову незаконною та
такою, що підлягає скасуванню з
наступних підстав.

Вказує, що 07.06.2014року, близько 02.18 год.
він на автомобілі марки «Фольксваген
Гольф», реєстр.номер НОМЕР_1, слідував у
приватну поїздку з Республіки Польща в
Україну через міжнародний
автомобільний пункт пропуску «Шегині»
митного поста «Мостиська» Львівської
митниці Міндоходів. Щодо нього почали
складати протокол про порушення митних
правил в частині порушення терміну
транзитного перевезення транспортного
засобу марки «Фольксваген Гольф»,
реєстр.номер НОМЕР_2.

Зазначає, що даний транспортний засіб у
нього дійсно був, однак таким він
виїхав з України в Республіку Польща та
залишив його в Польщі 13.06.2014року, де,
цього ж дня, була укладена угода про
продаж зазначеного транспортного
засобу. З 14.05.2014року він перетинав
кордон транспортним засобом марки
«Фольксваген», реєстр.номер НОМЕР_1.

Вважає, що його вини у тому, що він
вчасно не перетнув кордон не має,
оскільки зазначений автомобіль станом
на 18.05.2014року вже не був його власністю
з 13.05.2014року та знаходився в Республіці
Польща.

З огляду на наведене, просить суд
скасувати постанову у справі про
порушення митних правил №1317/20909/14 від
20.06.2014 року про визнання його винним у
вчиненні порушення митних правил,
відповідальність за яке передбачена ч.3
ст.470 Митного кодексу України, та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу розміром 500
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, на суму 8500 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та пояснив, що
він погоджується із тим, що пропустив
строк доставки транспортного засобу до
органу доходів і зборів терміном
більше ніж на десять діб. Однак, вважає,
що оскільки 13.06.2014року він вивіз
вищевказаний автомобіль до Республіки
Польща та продав його там, то його вже
не може бути притягнуто до
адміністративної відповідальності за
дане правопорушення.

Представник відповідача - Львівської
митниці Міндоходів Збитковська І.В. в
судовому засіданні проти
адміністративного позову заперечила,
покликаючись на обставини викладені у
представлених нею письмових
запереченнях. Вважає, що оскаржувана
постанова в справі про порушення
митних правил винесена у відповідності
до вимог чинного законодавства, в діях
ОСОБА_1 наявний склад порушення митних
правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК
України, а тому просить суд в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Відповідач - в.о. начальника Львівської
митниці Міндоходів Безсмертний І.І. в
судове засідання не з'явився, хоча був
своєчасно та належним чином
повідомленим про дату, час та місце
судового розгляду справи, а також від
нього не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи чи
розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, суд приходить до висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу
України визначено, що порушення митних
правил є адміністративним
правопорушенням, яке являє собою
протиправні, винні (умисні або з
необережності) дії чи бездіяльність, що
посягають на встановлений цим Кодексом
та іншими актами законодавства України
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, пред'явлення їх органам
доходів і зборів для проведення
митного контролю та митного
оформлення, а також здійснення
операцій з товарами, що перебувають під
митним контролем або контроль за якими
покладено на органи доходів і зборів
цим Кодексом чи іншими законами
України, і за які цим Кодексом
передбачена адміністративна
відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.522 МК України
справи про порушення митних правил,
передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481,
485 цього Кодексу, розглядаються
органами доходів і зборів.

Згідно ст.523 МК України від імені
митниць справи про порушення митних
правил розглядаються керівниками цих
митниць або їх заступниками, а від
імені центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, - посадовими особами,
уповноваженими на це відповідно до
посадових інструкцій, або іншими
особами, уповноваженими на це
керівником центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Відповідно до ст.529 МК України
постанова митниці у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена до центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, або до
місцевого загального суду як
адміністративного суду в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно ч.6 ст.530 МК України перевірка
законності та обґрунтованості
постанови у справі про порушення
митних правил судом здійснюється у
порядку, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди перевіряють чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 11 КАС України передбачено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засаді змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із ст.71 ч.1 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Стаття 69 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових та речових доказів,
висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 07.06.2014 року
старшим державним інспектором відділу
митного оформлення №2 митного поста
«Мостиська» Львівської митниці
Міндоходів Петренко Ю.М. складено
протокол про порушення митних правил
№1317/20909/14, відповідно до якого було
встановлено наступне.

07.06.2014року близько 02.18 год. громадянин
України ОСОБА_1 - позивач у справі, на
автомобілі марки «Фольксваген Гольф»,
реєстр.номер НОМЕР_1, слідував у
приватну поїздку з Республіки Польща в
Україну через міжнародний
автомобільний пункт пропуску «Шегині»
митного поста «Мостиська» Львівської
митниці Міндоходів, по смузі руху
«Зелений коридор».

В ході митного контролю в ПІК
«Інспектор - 2006» було виявлено
орієнтування Львівської митниці
Міндоходів від 03.06.2014року №13-70-53/13-5361
відносно вказаного громадянина щодо
складання протоколу про порушення
митних правил у зв'язку із порушенням
терміну транзитного перевезення
транспортного засобу марки
«Фольксваген Гольф», реєстр.номер
НОМЕР_2.

Під час перевірки строку транзитного
переміщення транспортного засобу було
встановлено, що даний транспортний
засіб здійснив переміщення через
митний кордон України в напрямку «в'їзд
в Україну» 18.05.2014року на митному посту
«Мостиська» Львівської митниці
Міндоходів в режимі транзит та
перебував на митній території України
20 діб.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1
перевищив більше ніж на десять діб
встановлений статтею 95 Митного кодексу
України строку доставки товарів та
транспортних засобів.

На підставі вищевказаного протоколу
про порушення митних правил, 20.06.2014 року
в.о. начальника Львівської митниці
Міндоходів Безсмертним І.І. винесено
оскаржувану постанову у справі про
порушення митних правил №1317/20909/14, якою
позивача ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу
України і накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу розміром 500
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України
підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка
притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною
особою, безпідставне недопущення до
участі в розгляді справи особи,
притягнутої до відповідальності, або
її представника, а також інше обмеження
прав учасників провадження у справі
про порушення митних правил та її
розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не
передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни
постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил або про
припинення провадження у справі про
порушення митних правил можуть бути
визнані й інші визначені законами
обставини.

Згідно ст.487 МК України провадження у
справах про порушення митних правил
здійснюється відповідно до цього
Кодексу, а в частині, що не регулюється
ним, - відповідно до законодавства
України про адміністративні
правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу
України, транзит - це митний режим,
відповідно до якого товари та/або
транспортні засоби комерційного
призначення переміщуються під митним
контролем між двома органами доходів і
зборів України або в межах зони
діяльності одного органу доходів і
зборів без будь-якого використання цих
товарів, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК
України встановлюються такі строки
транзитних перевезень залежно від виду
транспорту: для автомобільного
транспорту - 10 діб (у разі переміщення в
зоні діяльності одного митного органу -
5 діб).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 Митного
кодексу України, митний режим транзиту
завершується вивезенням товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, поміщених у цей митний
режим, за межі митної території
України. Таке вивезення здійснюється
під контролем митного органу
призначення. Митний режим транзиту
також завершується поміщенням товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення в інший митний режим при
дотриманні вимог, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України
перевищення встановленого статтею 95
цього Кодексу строку доставки товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, митних або інших
документів на ці товари більше ніж на
десять діб, а так само втрата цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видача їх без дозволу
органу доходів і зборів, тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Як вбачається із матеріалів справи та
визнається сторонами, що позивач
ОСОБА_1 18.05.2014 року ввіз в Україну у
митному режимі «транзит» легковий
автомобіль марки «Фольксваген Гольф»,
реєстр. номер НОМЕР_2.

У такому випадку, відповідно до
вищевказаних вимог Митного кодексу
України, ОСОБА_1 зобов'язаний був
доставити даний автомобіль до органу
доходів і зборів у строк до 28.05.2014року (у
разі переміщення в зоні діяльності
одного митного органу - до 23.05.2014року).

Однак, станом на 07.06.2014 року ОСОБА_1
зазначений автомобіль не вивіз та у
інший митний режим, згідно
законодавства не помістив, тобто
останній перевищив встановлений ст.95
МК України строк більше ніж на 10 діб.

Документів, що підтверджують факти
аварії, дії обставин непереборної сили
або протиправних дій третіх осіб
ОСОБА_1 до митного оформлення подано не
було. До Львівської митниці Міндоходів
з приводу зміни митного режиму чи
продовження строку доставки
транспортного засобу ОСОБА_1 протягом
цього часу не звертався.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач покликається на те, що
автомобіль марки «Фольксваген Гольф»,
реєстр. номер НОМЕР_2, він вивіз з
України до Республіки Польща
13.06.2014року, де, цього ж дня, зазначений
автомобіль був проданий і вже не був
його власністю, що підтверджується
копією договору купівлі-продажу
автомобіля від 13.06.2014року.

Суд вважає необґрунтованими дані
обставини, оскільки факт порушення
ОСОБА_1 митних правил було встановлено
07.06.2014року під час перетину ОСОБА_1 на
автомобілі марки «Фольксваген Гольф»,
реєстр.номер НОМЕР_1, державного
кордону України з Республіки Польща в
Україну через міжнародний
автомобільний пункт пропуску «Шегині»
митного поста «Мостиська» Львівської
митниці Міндоходів.

Таким чином, станом на 07.06.2014року ОСОБА_1
вже перевищив встановлений ст.95 МК
України строк більше ніж на 10 діб, тобто
вчинив порушення митних правил,
передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу
України, за що його притягнуто до
адміністративної відповідальності
оскаржуваною постановою від 20.06.2014року.

Також суд не приймає до уваги
твердження позивача ОСОБА_1 у позовній
заяві щодо відсутності його вини у
вчиненні даного правопорушення,
оскільки такі є голослівними.

В ході розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, за яких позивач
ОСОБА_1 не мав можливості доставити
вищевказаний автомобіль до органу
доходів і зборів протягом строку
перебування автомобіля на митній
території України чи звернутись до
митних органів для продовження такого
строку понад визначений термін.

Таким чином, суд приходить до висновку
про наявність у вищевказаних діях
ОСОБА_1 ознак порушення митних правил,
передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді скарги або подання
прокурора на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу
або подання прокурора без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу
на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що оскаржувана
постанова в.о. начальника Львівської
митниці Міндоходів Безсмертного І.І.
про порушення митних правил №1317/20909/14
від 20.06.2014 року винесена на законних
підставах, правомочною особою, з
урахуванням наявних фактичних
обставин та доказів у адміністративній
справі, вчинене правопорушення
кваліфіковано правильно, провадження у
справі відповідачем проведено
об'єктивно, повно та з дотриманням
вимог чинного законодавства,
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 500 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян накладено
на позивача накладено відповідно до
санкції ч.3 ст.470 МК України, а тому
правових підстав для скасування цієї
постанови не має, а відтак даний
адміністративний позов не підлягає до
задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 6, 11, 12, 69-71, 86, 158 - 163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п ос т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Львівської митниці
Міндоходів та в.о. начальника
Львівської митниці Міндоходів
Безсмертного Ігоря Івановича про
визнання незаконною та скасування
постанови у справі про порушення
митних правил №1317/20909/14 від 20.06.2014 року
про притягнення до адміністративної
відповідальності за ч.3 ст.470 Митного
кодексу України, - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя

В.В.Борисенко