Справа № 809/2384/14
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р.
Справа № 809/2384/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Черепія П.М.

при секретарі Данилюк І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у Снятинському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі
472,20 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2014 року Державна податкова
інспекція у Снятинському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(надалі - відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 472,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
порушення вимог частини 1 статті 67
Конституції України, статті 36, пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України відповідачем не сплачено
грошове зобов'язання самостійно
визначене ним податковою декларацією
про майновий стан і доходи за 2012 рік в
сумі 472,20 грн. Внаслідок чого, просить
суд винести рішення, яким стягнути з
відповідача вищевказану суму боргу.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, на адресу суду
направив клопотання про розгляд справи
без його участі, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, з підстав,
наведених ним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.
18). Заяв чи клопотань про відкладення
розгляду справи не подав, причини
неявки суду не повідомив. Наданим
правом на подання заперечення проти
позову не скористався.

З урахуванням наведеного, суд
приходить висновку, що відповідач
повідомлений належним чином про дату,
час та місце розгляду справи. Наданим
правом на подання заперечення проти
позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи суду не подав.

Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також
наявність у матеріалах справи
достатніх доказів, необхідних для
вирішення справи по суті, суд вважає за
можливе розглянути справу на підставі
наявних у ній доказів за відсутності
представників сторін.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (надалі -
Кодекс) регулює відносини, що виникають
у сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36
Кодексу, податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом або законами з питань митної
справи.

Згідно статті 38 Кодексу, виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 Кодексу визначено,
що платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1
статті 16 Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Податок на доходи фізичних осіб, який є
предметом стягнення за даним
адміністративним позовом, відповідно
до підпункту 9.1.2. пункту 9.1 статті 9
Кодексу належить до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкові платежі).

Відповідач згідно підпункту 162.1.1.
пункту 162.1. статті 162 Кодексу, є
платником податку на доходи фізичних
осіб.

Нерухомість, яка є об'єктом спадщини
платника податку підлягає
оподаткуванню (підпункт ''а'' пункту 174.1
статті 174 Податкового кодексу України).

За змістом вимог підпункту 174.2.2. пункту
174.2 статті 174 Кодексу, об'єкти спадщини
оподатковуються за ставкою, визначеною
пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу,
вартість будь-якого об'єкта спадщини,
що успадковується спадкоємцями, які не
є членами сім'ї спадкодавця першого
ступеня споріднення.

Пунктом 167.2. статті 167 Кодексу
встановлено, що ставка податку
становить 5 відсотків бази
оподаткування щодо доходу.

Особами, відповідальними за сплату
(перерахування) податку до бюджету, є
спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого
майна (кошти, майно, майнові чи
немайнові права) у межах, що підлягає
оподаткуванню, зазначається в річній
податковій декларації (пункт 174.3 статті
174 Кодексу).

Пунктом 179.1 статті 179 Кодексу визначено,
що платник податку зобов'язаний
подавати річну декларацію про майновий
стан і доходи (податкову декларацію)
відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 179.5 статті 179 Кодексу,
податкова декларація про майновий стан
і доходи заповнюється платником
податку самостійно або іншою особою,
нотаріально уповноваженою платником
податку здійснювати таке заповнення, у
порядку, передбаченому главою 2 розділу
II цього Кодексу.

На виконання вимог пункту 179.1 статті 179
Кодексу, відповідач 30.04.2013 року подав до
Державної податкової інспекції в
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік № , в якій самостійно
визначив суму, що підлягає сплаті
платником податку в розмірі 472,20 грн. - 5%
від вартості об'єкта спадщини (а.с. 6 - 8).

Згідно вказаної податкової декларації
про майновий стан і доходи,
відповідачем вказана сума податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 472,20 грн.
як сума сформована в результаті
прийняття у спадщину нерухоме майно
(земельну ділянку) загальною вартістю
9444 грн.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179
Кодексу, фізична особа зобов'язана
самостійно до 1 серпня року, що настає
за звітним, сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації.

Грошове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків, не
підлягає оскарженню (пункт 56.11 статті 56
Податкового кодексу України).

З огляду на вказане самостійно
визначені відповідачем зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 472,20 грн. несплачені ним у
строки встановлені Кодексом, являються
узгодженою заборгованістю ОСОБА_1.

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивачем вжиті заходи щодо вручення
відповідачу податкової вимоги форми "Ф"
за № 359-17 від 12.09.2013 року на суму 472,20 грн.
(а.с. 9).

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1 статті 14
Кодексу визначено, що податкове
зобов'язання - це сума коштів, яку
платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Кодексу, податковий борг -
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Таким чином, податковий борг
відповідача підтверджується
податковою декларацією про майновий
стан і доходи за 2012 рік № та
іншими доказами, що містяться в
матеріалах справи.

Доказів, які б свідчили про сплату
податкового боргу відповідач суду не
надав, доводи позивача не спростував.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1
статті 20 Кодексу, органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Відповідно до вимог статті 87 Кодексу,
джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-які власні
кошти та майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Враховуючи те, що станом на момент
розгляду справи, податковий борг
відповідачем не погашено, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення, шляхом стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 472,20
грн. з розрахункових рахунків в
банківських установах, обслуговуючих
ОСОБА_1 та за рахунок готівки.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158, 159, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових
рахунків в банківських установах,
обслуговуючих ОСОБА_1 (ідент. номер
НОМЕР_2) та за рахунок готівки в дохід
Державного бюджету України податковий
борг в сумі 472,20 грн. (чотириста
сімдесят дві гривні двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Черепій
П.М.

Постанова складена в повному
обсязі 05.08.2014 року.