Справа № 804/11789/13-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 рокусправа № 804/11789/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма АЕК"
до Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання незаконним
(скасування) податкового
повідомлення-рішення №
від 17.05.2013 р., -

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фірма
АЕК» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із зазначеним
адміністративним позовом, в якому
просить визнати недійсним (скасувати)
податкове повідомлення-рішення
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
№ від 17.05.2013 р., яким
позивачу збільшено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 23 387 грн. 40 коп., та
нараховані штрафні (фінансові) санкції
в сумі 5 846 грн. 85 коп. (а.с. 3-6).

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення винесено
відповідачем на підставі акту №
1770/227/34683300 від 22.04.2013 р., який складено за
результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки
ТОВ «Фірма АЕК» щодо
підтвердження господарських відносин
з ПП «Будком-Алон» за серпень,
вересень 2012 року, з висновками якого
позивач не погоджується. Зокрема,
позивач вважає неправомірним висновок
податкового органу про те, що правочин,
укладений з ПП «Будком-Алон», не
спрямований на реальне настання
наслідків, оскільки під час перевірки
позивачем були надані всі необхідні
документи, що підтверджують фактичне
виконання умов договору, а саме,
договір субпідряду, податкові
накладні, рахунок-фактуру, довідки,
акти приймання-передачі виконаних
робіт та документи, що підтверджують
розрахунки між сторонами. Проте,
зазначені документи безпідставно не
були враховані відповідачем при
складанні висновків акту перевірки.
Водночас, відповідачем не доведено
нікчемності укладеної угоди, оскільки
вона не визнана недійсною в судовому
порядку, та її недійсність прямо не
встановлена законом. За викладених
обставин, висновки акту перевірки про
порушення позивачем п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст.
198, п. 200.1 ст. 200, п.п. 201.7, 201.4, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, у зв'язку
із завищенням податкового кредиту за
рахунок включення до його складу сум
податку на додану вартість у серпні,
вересні 2012 року від ПП
«Будком - Алон» на загальну суму 23 387,40
грн., є неправомірними, а тому податкове
повідомлення-рішення № від 17.05.2013
р., прийняте на підставі зазначених
висновків, є протиправним, та підлягає
скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від

19 грудня 2013 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
17.05.2013 року.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідачем не
спростовано факт належного оформлення
первинних документів, на підставі яких
позивачем сформовано податковий
кредит по операціях з придбання послуг
у ПП «Будком-Алон», а відповідно,
позивачем правомірно віднесено до
складу податкового кредиту суму ПДВ на
підставі податкових накладних,
виписаних ПП «Будком-Алон» у серпні,
вересні 2012 року.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на
правомірність висновків
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Фірми АЕК» про
здійснення операцій з ПП «Будком-Алон»,
які не спрямовані на настання реальних
правових наслідків, що призвело до
заниження податку на додану вартість
за серпень, вересень 2012 р. на загальну
суму 23 387, 40 грн. за рахунок завищення
податку на додану вартість,
віднесеного до складу податкового
кредиту по деклараціям з ПДВ за серпень
2012 р. - на 12 500 грн., за вересень 2012 р. -
на 10 887,4 грн. Зазначені висновки акту
перевірки ТОВ «Фірма АЕК»
ґрунтуються на матеріалах перевірки,
що надійшли від Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції (акт
від 30.01.2013 р. № 54/220/34951473 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Будком-Алон» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів за
серпень 2012 р.). Вказаним актом
встановлено відсутність ПП
«Будком-Алон» за місцем реєстрації, а
також відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності.
Відповідно, Лівобережною МДПІ
м.Дніпропетровська встановлено
здійснення господарських операцій між
ТОВ «Фірма АЕК» та ПП «Будком-Алон», які
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків (а.с. 58-60).

Представник позивача в судовому
засіданні вважав, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, а тому підлягає
залишенню без змін.

Представник відповідача зазначив, що
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК»
перебуває на податковому обліку у
Лівобережній МДПІ м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області.

22.04.2013 р. головним державним податковим
ревізором-інспектором сектору
зустрічних звірок управління
податкового контролю Лівобережної
МДПІ м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області ДПС Юрченко Ю.А. на підставі
наказу № 434 від 08.04.2013 р.,
відповідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п.
78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«Фірма АЕК» щодо підтвердження
господарських відносин з ПП «Будком
-Алон» за серпень, вересень 2012 р.

За результатами перевірки, податковим
органом складено акт
№ 1770/227/34683300 від 22.04.2013 р.,
яким встановлено наступні порушення:

- ст. 203, ст. 215, ст. 228, ст. 662, ст. 655, ст.656
Цивільного кодексу України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними та суперечать
моральним засадам суспільства;

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п.
201.7, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення податкового кредиту за
рахунок включення до його складу сум
податку на додану вартість від ПП
«Будком-Алон» у серпні, вересні 2012 року
на загальну суму 23 387, 40 грн., в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, що підлягає сплаті
до бюджету, на вказану суму.

Зазначені висновки акту про
безпідставне включення позивачем до
складу податкового кредиту серпня,
вересня 2012 року податкових накладних,
отриманих від ПП «Будком-Алон»,
ґрунтуються на аналізі податкової
звітності системи АІС «Система обробки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» за
серпень, вересень 2012 року, а також на
акті про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП
«Будком-Алон» № 54/220/34951473 від 30.01.2013 р.
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків і
зборів за серпень 2012 року, що надійшов
від Харківської ОДПІ Харківської
області ДПС, в якому зазначено про
відсутність ПП «Будком-Алон» за своєю
юридичною адресою, відмову директора
Лавренкова В.В. від надання письмових
пояснень щодо здійснення
господарської діяльності, а також
наявність у штаті підприємства лише
чотирьох найманих працівників, що, на
думку податкового органу, свідчить про
відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності. У
зв'язку з не підтвердженням
податкового зобов'язання по ПП
«Будком-Алон», відповідач зробив
висновок про відсутність об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість по операціях з придбання
товарів (послуг)
підприємствам-покупцям, в тому числі
ТОВ «Фірма АЕК» (а.с. 7-12).

Не погодившись з висновками акту
перевірки, позивачем подані письмові
заперечення від 30.04.2013 р., з посиланням
на те, що угода між ТОВ «Фірма АЕК» та
ПП «Будком-Алон» не визнана
недійсною в судовому порядку, а її
недійсність прямо не встановлена
законом (а.с. 13).

За результатами розгляду вказаних
заперечень, висновки акту перевірки
були залишені без змін, про що позивача
повідомлено листом від 13.05.2013 р. (а.с. 14).

На підставі висновків акту перевірки №
1770/227/34683300 від 22.04.2013 р., відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 17.05.2013
р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по ПДВ, в тому
числі за основним платежем - на 23 387,4
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - на 5 846 грн. 85 коп. (а.с. 15).

Не погодившись із вказаним рішенням
податкового органу, позивач оскаржив
його в адміністративному порядку
шляхом подання до ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області та до
Міністерства доходів і зборів України
скарг від 24.05.2013 р., та від 02.08.2013 р.,
відповідно (а.с. 16-17, 21-22).

Рішеннями ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 25.07.2013 р.,
та Міністерства доходів і зборів
України від 27.08.2013 р. скарги платника
податків ТОВ «Фірма АЕК»
залишено без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення - без змін (а.с.
19-20, 23-24).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, колегія суддів
зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
11.05.2012 р. між ТОВ «Фірма АЕК» (підрядник)
та ПП «Будком-Алон» (субпідрядник)
укладено договір субпідряду № 11-05-12,
за умовами якого, субпідрядник
зобов'язується у квітні 2012 р. виконати
роботи, зазначені в п. 1.2. договору, а
саме, будівництво закритої ПС 110/6/6 кВ
«Полтава-місто», улаштування
буронабивного фундаменту під опору УС
110-6к. За умовами договору,
здавання-приймання виконаної роботи
здійснюється уповноваженими
представниками сторін по мірі
виконання етапів робіт відповідно до
графіку виконання робіт за актом
здавання-приймання робіт, складеного
за формою КБ-2в (п. 5.14). Розрахунки між
сторонами проводяться шляхом
попередньої оплати у розмірі 50% від
ціни етапу робіт, за умови надання
рахунків-фактур.

Між сторонами також погоджено
договірні ціни на виконання вказаних
робіт (а.с. 28, 39).

На виконання умов вказаного договору,
ПП «Будком-Алон» виконано роботи,
обумовлені договором. Фактичне
виконання вказаних робіт
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт за формою
№ КБ-2в № 1, № 2, № 3 за вересень
2012 року на загальну суму 140 324,4 грн., в
тому числі ПДВ 23 387,4 грн. (а.с.
34-35, 37-38, 40-41), а також довідками про
вартість виконаних будівельних робіт
за вересень 2012 року за формою кб3 на
таку ж суму (а.с. 33, 36, 39).

ПП «Будком-Алон» виписано податкові
накладні № 159 від 28.08.2012 р. - попередня
оплата 50% за роботи з улаштування
буронабивного фундаменту під опору
УС110-6к загальною вартістю 75 000 грн., в
тому числі ПДВ 12 500 грн., № 147 від 28.09.2012
р. - оплата за роботи на загальну суму 35
083,80 грн., в тому числі ПДВ 5 847,30 грн., № 146
від 28.09.2012 р. - доплата за вказані роботи
в сумі 30 240,6 грн., в тому числі ПДВ 5 040,10
грн. (а.с. 30 - 32).

На підставі виставленого
рахунку-фактури від 23.08.2012 р. (а.с. 29),
позивачем 28.08.2012 р. здійснено
передоплату виконаних робіт в сумі 75 000
грн., в тому числі ПДВ 12 500 грн., що
підтверджено випискою по банківському
рахунку (а.с. 42-45), та актом перевірки
(а.с. 9).

На підставі податкових накладних № 159
від 28.08.2012 р., № 146 від 28.09.2012 р., № 147
від 28.09.2012 р., виписаних ПП
«Будком-Алон», ТОВ «Фірма АЕК» включила
до складу податкового кредиту з ПДВ по
деклараціям за серпень 2012 року - суму 12
500 грн., за вересень 2012 року - суму 10 887,4
грн.

Всі перелічені вище документи
надавалися позивачем під час
перевірки, їх наявність відображена в
акті перевірки.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

У відповідності до п. 201.4 ст. 201 ПК
України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю.

Згідно п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Отже, правомірність формування
платником податку податкового кредиту
визначається фактичним проведенням
платником податку господарської
операції зі своїми безпосередніми
контрагентами, які оформлені належними
документами.

Відповідно, у разі наявності первинних
документів, що підтверджують
здійснення господарської діяльності,
та належним чином оформлених
податкових накладних, підприємство має
право на формування податкового
кредиту на відповідну суму.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач формував свої витрати та
податковий кредит у перевіряємому
періоді на підставі належним чином
оформлених первинних документів та
податкових накладних, які відповідають
встановленим для них вимогам,
своєчасно та в межах проведених
господарських операцій.

Акт «Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
ТОВ «Фірма АЕК» щодо
підтвердження господарських відносин
з платником податків ПП
«Будком-Алон» за серпень, вересень 2012
року» № 1770/227/34683 від 22.04.2013 р. не
спростовує вказаних висновків,
оскільки не містить жодних висновків
податкового органу щодо
непідтвердження наданими платником
податків первинними документами
реальності угоди субпідряду.
Зазначений акт не містить також
висновків щодо невідповідності
наданих позивачем первинних
документів вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Натомість, висновок податкового органу
про те, що правочин, укладений між
позивачем та ПП «Будком-Алон», не
спрямований на реальне настання
наслідків, зроблено на підставі
висновків акту № 54/220/34951473 від 30.01.2013 р.
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП «Будком-Алон» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів за
серпень 2012 р.», складеного Харківською
ОДПІ Харківської області ДПС, яким
зафіксовано відсутність
ПП «Будком-Алон» за
своєю юридичною адресою, відмову
директора Лавренкова В.В. від надання
письмових пояснень щодо здійснення
господарської діяльності, а також
наявність у штаті підприємства лише
чотирьох найманих працівників, що, на
думку податкового органу, свідчить про
відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності.
При цьому, первинні документи
контрагента ПП «Будком-Алон» по
взаємовідносинам з ТОВ «Фірма АЕК»
податковим органом не досліджувалися.
Крім того, акт Харківської ОДПІ
№ 54/220/34951473 від 30.01.2013 р. стосується
лише серпня 2012 року, та не охоплював
вересень 2012 року. Незважаючи на це,
висновки вказаного акту стали
підставою для висновків відповідача
про заниження позивачем суми податку
на додану вартість по взаємовідносинам
з ПП «Будком-Алон» у серпні та вересні
2012 року, у зв'язку з не підтвердженням
реальності господарських операцій.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Відповідно до ст. 228 ЦК України,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним; правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Пленум Верховного Суду України в
постанові «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р.,
зокрема, визначив перелік правочинів,
які є нікчемними як такі, що порушують
публічний порядок, а саме, правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Необхідними умовами для висновку про
нікчемність угоди згідно до
ст. 207 ГК України та ст. 228 ЦК
України є доведення факту наявності
завідомо суперечної інтересам держави
та суспільства мети укладення угоди
сторонами, а також наявність вини у
формі умислу хоча б у однієї із сторін
щодо настання відповідних наслідків.
Інтерес держави і суспільства у сплаті
суб'єктами оподаткування податків
випливає з обов'язку кожного
сплачувати податки і збори,
закріпленому в ст. 67 Конституції
України та законах України про
оподаткування.

Отже, суб'єктний склад правопорушення
повинен бути встановлений
компетентним державним органом і
підтверджений законодавчо визначеними
належними засобами доказування.

З огляду на встановлені у справі
обставини та норми законодавства,
наведені вище, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що договір
субпідряду, укладений між ТОВ «Фірма
АЕК» та ПП «Будком-Алон», оформлений
належним чином, його підписано
уповноваженими особами, які на час
підписання договору та його виконання
мали необхідний обсяг
правосуб'єктності. Спірний правочин не
визнаний судом недійсним і його
недійсність прямо не встановлена
законом, у зв'язку з чим, до нього
застосовується принцип презумпції
правомірності правочину. Позивачем
надано суду всі необхідні докази на
підтвердження факту придбання послуг у
ПП «Будком-Алон»», а саме: податкові
накладні, рахунок-фактура, довідки за
встановленою формою, акти приймання
виконаних робіт. Крім того,
безпосередньо у акті перевірки
податковим органом зазначається про
підтвердження актами виконаних
будівельних робіт факту надання
зазначених послуг (а.с. 8 звор. бік).

Отже, відсутні підстави вважати, що
позивач склав свою податкову звітність
з податку на додану вартість без
відповідного підтвердження первинними
документами, та, відповідно, відсутні
підстави вважати правомірними
висновки податкового органу про
завищення позивачем показників
валових витрат та податкового кредиту
по взаємовідносинах з ПП «Будком- Алон»
у серпні, вересні 2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представником відповідача в судовому
засіданні не доведено, що правочин з
надання послуг, укладений між ТОВ
«Фірма АЕК» та ПП «Будком-Алон», не
спрямований на реальне настання
наслідків, що обумовлені ним, та
суперечить моральним засадам
суспільства. Також, ним не надано
жодних документів, які б
підтверджували відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій при придбанні послуг у ПП
«Будком-Алон» у серпні, вересні 2012 р., що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну
суму 23 387, 40 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції вірно не звернув
увагу на посилання представника
відповідача на висновки акту перевірки
від 30.01.2013 р. № 54/220/34951473 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП
«Будком-Алон»» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків та зборів за серпень 2012 р.»,
складений Харківською ОДПІ
Харківської області ДПС, оскільки
висновки зазначеного акту не
спростовують дійсність укладеного між
ТОВ «Фірма АЕК» та ПП «Будком-Алон»
правочину щодо надання послуг.

Також, колегія суддів зазначає, що
недобросовісність контрагентів
позивача не може впливати на його
податкові зобов'язання. Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від
22.01.2009 р. («Булвес АД проти Болгарії»)
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз. На думку
Європейського Суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», практика Європейського Суду з
прав людини є джерелом права, яке
повинно застосовуватися судами під час
розгляду справ.

Враховуючи, що відповідачем не
спростовано факт належного оформлення
первинних документів, на підставі яких
позивачем сформовано податковий
кредит по операціях з придбання послуг
у ПП «Будком-Алон», суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про наявність реального надання послуг
за договором субпідряду № 11-05-12 від
11.05.2012 року. Відповідно, позивачем
правомірно віднесено до складу
податкового кредиту суму ПДВ на
підставі податкових накладних,
виписаних ПП «Будком-Алон» у серпні,
вересні 2012 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 грудня 2013 року по справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма АЕК" до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання незаконним (скасування)
податкового повідомлення-рішення №
від 17.05.2013 р. - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай