Справа № 2а/0470/6402/12
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 рокусправа № 2а/0470/6402/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Державної служби охорони
при Головному Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
жовтня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної служби
охорони при Головному Управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу,

ВСТАНОВИВ:

7 червня 2012 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду на
підставі ухвали Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.01.2012 р. надійшла адміністративна
справа за позовом ОСОБА_1 (далі -
позивач) до Управління державної
служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області (далі - відповідач) з вимогами
про визнання протиправним та
скасування наказу № 47 о/с від 26.10.1999 р.,
виданого Управлінням державної служби
охорони при Головному управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області про
звільнення сержанта міліції ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ у запас
Збройних сил України з постановкою на
облік за ст. 63 «Є»
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України;
визнання протиправним та скасування
запису в трудовій книжці серії НОМЕР_1,
виданій на ім'я ОСОБА_1 про причини
звільнення з органів внутрішніх справ
від 26.10.1999 р., внесення змін до трудової
книжки, серії НОМЕР_1, виданої на ім'я
ОСОБА_1, про причини звільнення з
органів внутрішніх справ від 26.10.1999 р.,
зазначивши: звільнено на підставі п. 1 ч.
1 ст. 40 КЗпП України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач був звільнений з органів
внутрішніх справ 26.10.1999 р. Про факт
звільнення за скороченням штатів його
повідомив в усній формі начальник
відділу кадрів Першотравенського МВ
УМВС України в Дніпропетровській
області. При цьому, з наказом про
звільнення ОСОБА_1 ознайомлений не був.

В серпні 2009 р. позивач звернувся до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області з письмовою
заявою про прийняття на службу. На
вказану заяву позивачем отримана
письмова відмова із зазначенням в
якості підстави для відмови факту
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ за негативними мотивами.

Для з'ясування дійсних причин
звільнення, позивач звернувся до
Управління державної служби охорони
при Головному управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області та після
18.12.2009 р. отримав витяг з наказу
№ 47 о/с від 26.10.1999 р., відповідно до
якого ОСОБА_1 звільнений з органів
внутрішніх

справ у запас Збройних сил України з
постановкою на військовий облік за
ст. 63 «Є» (порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ. При
звільненні направлення до проходження
ОВВК не отримував та медичний огляд не
проходив. Службове розслідування про
звільнення за негативними мотивами в
архівній справі ОСОБА_1 № 89198 відсутнє.

17.03.2010 р. ОСОБА_1 звернувся до
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області з позовом
про визнання вказаного наказу
недійсним. Ухвалою суду від 26.05.2011 р.
закрито провадження по справі. Після
зазначених обставин позивач звернувся
з відповідним позовом до окружного
адміністративного суду.

Наказ № 47 о/с від 26.10.1999 р., виданий
Управлінням державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
звільнення сержанта міліції ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ за
ст. 63 «Є» Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ, на
думку позивача, є незаконним та
підлягає скасуванню, оскільки позивач
не був ознайомлений з зазначеним
наказом та матеріалами службового
розслідування, підстав для звільнення
ОСОБА_1 за порушення дисципліни не було.
В зв'язку з наведеним, до
трудової книжки позивача необхідно
внести запис про звільнення на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05 жовтня 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
наказ № 47 о/с від 26.10.1999 р., виданий
Управлінням державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
Внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області в частині
звільнення сержанта міліції
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у
запас Збройних Сил України з
постановкою на облік за п. 63 «Є»
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано
запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1
від 26.10.1999 р. про звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ на підставі
наказу № 47 о/с від 26.10.1999 р.,
виданого Управлінням державної служби
охорони при Головному управлінні
Міністерства Внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що положення наказу № 47
о/с від 26.10.1999 р., виданого Управлінням
державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства Внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області щодо звільнення ОСОБА_1 за ст. 63
«Є» Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ не відповідає
вимогам п.п. 1, 3, 9 ч. 3 ст. 2 КАС України,
оскільки вказаний наказ прийнятий на
підставі, у межах повноважень, але не у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України; необґрунтовано,
тобто без урахування усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); без урахування права
особи на участь у процесі прийняття
рішення.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
під час проходження служби ОСОБА_1
зарекомендував себе з негативного
боку, в зв'язку з чим йому були
оголошені догана та сувора догана, які
були зняті за спливом терміну
накладання. Після цього позивачу була
оголошена сувора догана за грубе
порушення службової дисципліни,
недотримання заходів особистої
безпеки, через що позивач був
переведений на охорону іншого об'єкту,
де також неодноразово допускав
порушення. Рішенням товариського суду
ВДСО при Першотравенському МВ УМВС
України в Дніпропетровській області
було винесено клопотання перед
Управлінням державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
звільнення ОСОБА_1

20.10.1999 р. на підставі заяви громадянки
ОСОБА_2 позивача було відсторонено від
несення служби.

На підставі викладеного, було прийняте
рішення про звільнення ОСОБА_1

Відповідно до протоколу засідання
кадрової комісії № 32, позивач був
присутній на засіданні комісії та знав
про причини звільнення.

З матеріалами службового
розслідування ОСОБА_1 не ознайомлений,
з оголошеними доганами позивач під
розпис не ознайомлений, вказані догани
усно оголошувались усьому особовому
складу, в тому числі і ОСОБА_1

Внести в трудову книжку запис про
звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України неможливо, оскільки
проходження служби в органах
внутрішніх справ регулюється
спеціальними нормативними актами.

Рішення суду першої інстанції
оскаржено в частині задоволених
позовних вимог щодо визнання
протиправним та скасування наказу № 47
о/с від 26.10.1999 р., виданого Управлінням
державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства Внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області в частині звільнення сержанта
міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ у запас Збройних Сил України з
постановкою на облік за п. 63 «Є»
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ. В іншій
частині рішення суду не оскаржувалось.

Позивач в судовому засіданні вважав, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
а тому підлягає залишенню без змін.

Представники відповідача зазначили, що
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
жовтня 2012 року винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 проходив службу в відділенні
державної служби охорони при
Першотравенському міському відділі
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області з 15.01.1996 р. по 26.10.1999 р.

Відповідно до витягу з послужного
списку від 25.09.2012 р. ОСОБА_1 за період
служби в органах внутрішніх справ
заохочувався 2 рази, до дисциплінарної
відповідальності притягався 3 рази.

Наказом відділення державної служби
охорони при Першотравенському
міському відділі Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області № 77
від 20.11.1997 р. ОСОБА_1 оголошена догана за
неодноразове запізнення на інструктаж.

Наказом відділення державної служби
охорони при Першотравенському
міському відділі Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області № 86
від 31.12.1997 р. ОСОБА_1 за несумлінне
ставлення до службових обов'язків в
питанні своєчасного прибуття на
інструктаж оголошена сувора догана.

Відповідно до послужного списку ОСОБА_1
зазначені догани зняті.

Наказом відділення державної служби
охорони при Першотравенському
міському відділі Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області № 68
від 20.10.1999 р. ОСОБА_1 за грубе порушення
службової дисципліни, допущене при
несенні служби, оголошена сувора
догана.

Підставою для оголошення догани,
відповідно до наказу, став факт
недотримання ОСОБА_1 при несенні служби
заходів особистої безпеки, недбалого
несення служби.

Відповідно до рішення товариського
суду відділення державної служби
охорони при Першотравенському
міському відділі Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області від 20.10.1999
р. вирішено клопотати перед
керівництвом Управління державної
служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області про вирішення питання про
подальше перебування ОСОБА_1 на службі
в органах внутрішніх справ.

Згідно до висновку службового
розслідування по факту несумлінного
ставлення до виконання службових
обов'язків та неналежної поведінки в
побуті міліціонера роти міліції
відділення державної служби охорони
при Першотравенському міському
відділі Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області сержанта
міліції ОСОБА_1 від 21.10.1999 р. встановлені
наступні факти.

В серпні 1999 р. ОСОБА_1 через
неодноразові скарги керівництва
КБ «Приватбанк» в м.
Першотравенську був переведений до
Павлоградського відділення
Промінвестбанку в м. Першотравенську.
13.10.1999 р. ОСОБА_1 ніс службу без
наручників, газового балончика та
гумової палки. Дані засоби безпеки
знаходились в кімнаті засобів ВПС, яку
міліціонер залишив відчиненою, що
слугувало підставою вільного доступу
перевіряючого з подальшим
безперешкодним вилученням
спецзасобів. За недотримання заходів
особистої безпеки наказом відділення
державної служби охорони при
Першотравенському міському відділі
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області № 68 від 20.10.1999 р. ОСОБА_1
оголошена сувора догана.

20.10.1999 р. надійшла інформація від
громадянки ОСОБА_2 про протиправні дії
з боку ОСОБА_1, які виявились в погрозах
їй та її родині та вимаганні повернути
його сестрам гроші, внесені останніми
до організації «Джерела надії».

Висновком службового розслідування
факти несумлінного ставлення ОСОБА_1 до
службових обов'язків підтверджені.

До висновку представниками
відповідача надані лист начальника
Першотравенського відділення
Павлоградської філії КБ «Приватбанк»
від 03.08.1999 р., звернення громадянки
ОСОБА_2 від 20.10.1999 р., рапорт заступника
командира роти міліції відділення
державної служби охорони при
Першотравенському міському відділі
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області від 26.10.1999 р.

Згідно витягу з протоколу № 32 кадрової
комісії відділення державної служби
охорони при Першотравенському
міському відділі Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області, комісією
прийнято рішення про звільнення з
органів внутрішніх справ сержанта
міліції ОСОБА_1 за порушення
дисципліни.

Наказом Управління державної служби
охорони при Головному управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області № 47 о/с від
26.10.1999 р. сержанта міліції
ОСОБА_1, міліціонера роти міліції при
Першотравенському міському відділі
звільнено з органів внутрішніх справ
за ст. 63 «Є» (порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України з
26.10.1999 р.

Колегія суддів зазначає, що
правовідносини, що виникли,
регулюються Законом України «Про
міліцію», Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженого Указом Президії
Верховної Ради України N 1368-XII від 29.07.1991
р., Наказом МВС України № 552 від 6 грудня
1991 року «Про заходи по зміцненню
законності в діяльності органів
внутрішніх справ», яким затверджено
Інструкцію про порядок проведення
службового розслідування в органах
внутрішніх справ України та Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів
Української РСР N 114 від 29.07.1991 р., які
були чинними на час спірних
правовідносин та діяли у відповідній
редакції.

Відповідно до п. 2 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
Української РСР, затвердженого Указом
Президії Верховної Ради України N 1368-XII
від 29.07.1991 р. дисципліна в органах
внутрішніх справ зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу: додержуватись законодавства,
виконувати вимоги присяги, статутів і
наказів начальників; сумлінно нести
службу по охороні громадського
порядку; додержувати норм професійної
етики, не вчиняти дій, що можуть
призвести до втрати незалежності й
об'єктивності при виконанні службових
обов'язків; берегти довірені зброю,
майно і техніку.

Згідно п. 5 Дисциплінарного статуту у
разі порушення дисципліни підлеглим
начальник зобов'язаний нагадати йому
про службові обов'язки та попередити
про недопустимість таких діянь, а при
необхідності, залежно від тяжкості
вчиненого проступку і ступеня провини,
накласти на винного дисциплінарне
стягнення (порушити клопотання про
накладення стягнення старшим
начальником) або передати матеріали
про проступок на розгляд товариського
суду.

Подавати матеріали на розгляд
товариського суду і одночасно
накладати за той же проступок
дисциплінарне стягнення
забороняється.

Відповідно до п. 15 вказаного статуту на
осіб рядового і начальницького складу
можуть накладатися такі стягнення:
зауваження; догана; сувора догана;
затримка у присвоєнні чергового
спеціального звання або поданні до
його присвоєння на строк до одного
року; попередження про неповну
посадову відповідність; пониження в
посаді; пониження в спеціальному
званні на один ступінь; звільнення з
органів внутрішніх справ.

Згідно до п.п. 26, 27 Дисциплінарного
статуту дисциплінарне стягнення
повинно відповідати тяжкості
вчиненого проступку і ступеню провини.

За вчинений дисциплінарний проступок
накладається тільки одне стягнення.
При порушенні дисципліни спільно
кількома особами дисциплінарне
стягнення накладається на кожного
винного окремо.

При визначенні виду і міри покарання
беруться до уваги: характер проступку,
його наслідки, обставини, за яких його
було вчинено, попередня поведінка
винного, його ставлення до служби, стаж
служби і рівень кваліфікації.

Перед накладанням стягнення, що
оголошується в наказі, від винного
береться пояснення (письмове чи усне).

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ є крайнім заходом
дисциплінарного стягнення і може
провадитись за систематичне порушення
дисципліни або вчинення проступку,
несумісного з перебуванням на службі в
органах внутрішніх справ.

Пунктом 28 Дисциплінарного статуту
визначено, що дисциплінарне стягнення
повинно бути накладено в строк до
одного місяця з того дня, як про
проступок стало відомо начальнику, а в
разі проведення по цьому проступку
службової перевірки чи порушення
кримінальної справи - не пізніше одного
місяця з дня закінчення службової
перевірки чи провадження по
кримінальній справі, не рахуючи часу
хвороби винного або перебування його у
відпустці. Дисциплінарне стягнення у
зв'язку з клопотанням товариського
суду повинно бути накладено не пізніше
місячного строку з дня надходження
рішення товариського суду.

Відповідно до п. 31 Дисциплінарного
статуту дисциплінарні стягнення:
зауваження, догана, позачергове
призначення в наряд, позбавлення
звільнення з розташування навчального
закладу, підрозділу можуть бути
оголошені як наказом, так і усно. Інші
стягнення оголошуються в наказі.

Про накладення дисциплінарного
стягнення оголошується працівникові
особисто, перед строєм чи на нараді
(зборах).

Відповідно до п. 23 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів
Української РСР N 114 від 29.07.1991 р. особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Згідно п. 63 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ особи рядового і
молодшого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік): за
порушення дисципліни.

Пунктом 4 Інструкції про порядок
проведення службового розслідування в
органах внутрішніх справ України
визначено, що інспекції з особового
складу залучають до проведення
службових розслідувань у випадках:
порушень законності, скоєних
керівниками органів внутрішніх справ і
служб ГУМВС, У МВС, УМВСТ;
дорожньо-транспортних пригод, скоєних
працівниками ОВС, якщо при цьому
загинули люди; застосування
працівниками органів внутрішніх справ
вогнепальної зброї, якщо при цьому є
поранені або загиблі; вчинення
злочинів працівниками органів
внутрішніх справ, корупції; самогубств
і загибелі працівників міліції;
поранення працівників.

У всіх інших випадках порушень,
відповідно до п. 5 Інструкції, службові
розслідування проводять посадові
особи відповідних служб органів
внутрішніх справ, працівники яких
допустили порушення службової
дисципліни.

Згідно п. 14 Інструкції посадова особа
при проведенні службового
розслідування зобов'язана, зокрема,
скласти за результатами службового
розслідування висновок і подати його
на розгляд і затвердження керівнику
органу внутрішніх справ або його
заступнику; ознайомити із затвердженим
висновком службового розслідування
особу, стосовно якої воно проводилося,
якщо це не суперечить вимогам
дотримання державної або службової
таємниці.

З урахуванням вищевказаних
нормативно-правових актів, колегія
суддів зазначає, що при звільненні
позивача з займаної посади,
відповідачем не було дотримано їх
приписів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, представниками відповідача під
час розгляду справи, доказів
відібрання пояснень, як усних так і
письмових перед звільненням позивача,
як і доказів ознайомлення ОСОБА_1 з
наказом № 47 о/с від 26.10.1999 р., виданим
Управлінням державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
Внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області - надано не
було, як і не доведено участь позивача
на засіданні кадрової комісії.

Враховуючи, що в трудовій книжці
позивача не зазначено, на підставі
якого пункту Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ його
звільнено з органів внутрішніх справ
та беручи до уваги, що трудова книжка є
єдиним документом, що був отриманий
позивачем при звільненні, тому як
зворотнього представниками
відповідача, суду доведено не було,
відповідно спростовуються доводи
останніх про той факт, що позивачу було
відомо про підстави звільнення.

Також, колегія суддів зазначає, що при
розгляді справи, як судом першої так і
апеляційної інстанцій - не було
встановлено систематичного порушення
дисципліни позивачем, або вчинення ним
проступку, несумісного з перебуванням
на службі в органах внутрішніх справ,
оскільки догана та сувора догана,
оголошені наказами відділення
державної служби охорони при
Першотравенському міському відділі
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області № 77 від 20.11.1997 р. та № 86 від
31.12.1997 р. на момент звільнення були
зняті, тобто чинною була лише сувора
догана, оголошена наказом відділення
державної служби охорони при
Першотравенському міському відділі
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області № 68 від 20.10.1999 р., а описаний в
заяві ОСОБА_2 та висновку службового
розслідування факт вимагання - не є
дисциплінарним проступком. При цьому
вину позивача у вчиненні вимагання
грошей належними доказами не доведено,
будь-яких доказів стосовно вказаного
факту не надано.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що при звільненні позивача
відповідачем не було взято до уваги:
характер проступку, його наслідки,
обставини, за яких його було вчинено,
попередня поведінка винного, його
ставлення до служби, стаж служби і
рівень кваліфікації, тому як оцінка за
відповідними критеріями в документах,
що стали підставою для звільнення
позивача не відображена., що є
порушенням п. 26
Дисциплінарного статуту.

До того ж з наказу про звільнення
позивача, як і документів які цьому
передували, взагалі не вбачається у
зв'язку з чим та яку саме складову
найсуворішого виду дисциплінарного
стягнення, такого як звільнення до
останнього було застосовано (вчинення
систематичного порушення дисципліни,
або ж вчинення проступку, несумісного з
перебуванням на службі в органах
внутрішніх справ (п. 27 Дисциплінарного
статуту), а до компетенції судових
органів не входить самостійне
визначення будь-якої з вказаних
підстав, яка не визначена в акті
індивідуальної дії (наказі) особою, що
наділена повноваженнями роботодавця.

Також слід зазначити, що підставами, що
послугували для звільнення позивача
були в тому числі рішення товариського
суду ВДСО при Першотравенському МВ
УМВС від 20.10.1999 р. та висновок
службового розслідування від 21.10.1999р.
При цьому, колегія суддів зазначає, що
незважаючи на те, що відповідачем було
дотримано строків звільнення після
прийняття вказаних документів, однак з
рішення товариського суду також не
вбачається чи був присутнім на його
засіданні позивач, а відповідно чи мав
можливість надавати будь-які пояснення
з цього приводу, як і не вбачається
останнього і з висновку службового
розслідування, а саме відповідачами не
надано доказів ознайомлення позивача
із затвердженим висновком службового
розслідування, що позбавило останнього
можливості спростування або
оскарження доводів викладених в ньому,
а відповідно останнє розцінюється
колегією суддів, як порушення права
позивача на захист та грубе порушення
відповідачем процедури звільнення, що
є також порушенням ст. 13 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яку ратифіковано Законом
України від 17.07.1997р. № 475-97/ВР, згідно
якої кожен, чиї права та свободи,
визнані в цій Конвенції, було порушено,
має право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження та знайшло
відображення у рішенні Європейського
суду з прав людини від 9 січня 2013 року у
справі № 21722/11 «Олександр Волков проти
України».

Щодо доводів апеляційної скарги
представників відповідача, відносно
пропуску позивачем процесуального
строку на звернення до суду, колегія
суддів зазначає наступне.

Як судом першої так і апеляційної
інстанцій було встановлено та не
заперечувалось відповідачем, що
позивач не був ознайомлений з наказом
про звільнення та матеріалами
службового розслідування, а лише
отримав трудову книжку. Разом
з цим, в трудовій книжці
ОСОБА_1 не було зазначено підстав
та норм закону згідно
яких, позивача звільнено з займаної
посади, а лише зазначено вислугу
років останнього станом на
момент звільнення.

Враховуючи, що про порушення свого
права позивач дізнався лише в грудні
2009 року після отримання
витягу з наказу та в подальшому
ухвалою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
вересня 2012 року йому було поновлено
строк звернення до суду з
зазначеним позовом і доводи
останньої відповідачем не спростовані
в суді апеляційної інстанції, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції та вважає, що позивачем
процесуальний строк для звернення до
суду було пропущено з поважних причин.

До того ж, колегія суддів зазначає, що з
урахуванням приписів ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, позивача за
вказаних обставин, не може бути
позбавлено права на справедливий суд,
тому як кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

За таких підстав, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що положення наказу № 47 о/с
від 26.10.1999 р., виданого Управлінням
державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства Внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області щодо звільнення ОСОБА_1 за ст. 63
«Є» Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ не відповідає
вимогам п.п. 1, 3, 9 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки вказаний наказ
прийнятий на підставі, у межах
повноважень, але не у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України; необґрунтовано, тобто без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); без урахування права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, а тому останній правомірно
визнано протиправним та скасовано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Державної служби охорони при Головному
Управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05 жовтня 2012 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Державної служби охорони при Головному
Управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування наказу № 47 - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай