Справа № 2а1550/12/2670
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/43731/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Кобилянського М.Г.,

Штульман І.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду 14 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової адміністрації
України, Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва про зобов'язання вчинити певні
дії,

встановила:

У лютому 2012 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
Державної податкової адміністрації
України, Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
м. Києва, в якому просила зобов'язати
Державну податкову адміністрацію
України не вносити про неї інформацію
до Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та зберегти за
нею форму платників податків за
прізвищем, іменем та по-батькові, роком
народження та місцем реєстрації,
зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Оболонському районі м.
Києва здійснювати в подальшому її
облік, як платника податків за раніше
встановленими формами обліку без
застосування цифрового ідентифікатора
та ведення обліку платника податків
без використання серії та номеру
паспорта, не вносити інформацію про неї
до Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів, поставити у її
паспорті відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
цифрового ідентифікатора та завірити
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду 14 червня 2012
року, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанції скасувати, а за справою
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 23 травня 2011 року ОСОБА_2
звернулась до Державної податкової
адміністрації України із заявою про
відмову від цифрового кодифікатора та
просила не вносити інформацію про неї
до Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та зберегти за нею
форму обліку платників податків за
прізвищем, іменем та по-батькові, роком
народження через свої релігійні
переконання.

25 травня 2011 року позивач звернулась із
заявою до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва про відмову від зазначеного
номеру та будь-якого іншого номеру і
від користування ним, просила
здійснювати в подальшому її облік, як
платника податків за раніше
встановленими формами обліку без
застосування цифрового
ідентифікатора, не вносити інформацію
про неї до Державного реєстру фізичних
осіб -платників податків та зробити у
її паспорті відмітку про наявність
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, завірити
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою.

30 травня 2011 року Державною податковою
інспекцією у Оболонському районі
м. Києва повідомлено позивача про те,
що для внесення до паспорта відмітки
про наявність права здійснювати
будь-які платежі за серією та номером
паспорта їй необхідно подати документи
передбачені Положенням про реєстрацію
фізичних осіб у Державному реєстрі
фізичних осіб-платників податків.

06 червня 2011 року Державна податкова
адміністрація України повідомила
ОСОБА_2 про те, що згідно з Податковим
кодексом України, який набрав чинності
з 01 січня 2011 року, для обліку фізичних
осіб-платників податків
використовується реєстраційний номер
облікової картки-документа, який
фізична особа подає для реєстрації
платником податків, а облік осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби, ведеться без
використання реєстраційного номера
облікової картки за прізвищем, ім'ям, по
батькові і серією та номером діючого
паспорта та у паспортах таких осіб
органами державної податкової служби
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь - які платежі за
серією та номером паспорта. Також в
зазначеному листі вказано про те, що
фізична особа -платник податків, яка
через свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, зобов'язана
особисто подати відповідному органу
державної податкової служби
повідомлення та документи для
забезпечення її обліку за прізвищем,
ім'ям, по - батькові і серією та номером
паспорта, а також пред'явити паспорт.

Так, згідно з частиною другою статті 1
Закону України «Про Державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів» №320/94-ВР
для осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи,
зберігаються раніше встановлені форми
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів. У паспортах
зазначених осіб робиться відмітка про
наявність у них права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

Порядок внесення такої відмітки був
передбачений Порядком унесення
відмітки до паспорта громадянина
України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи - платника податків та
інших обов'язкових платежів,
затвердженого спільним наказом
Державної податкової адміністрації
України та Міністерства внутрішніх
справ України від 19 жовтня 2004 року
№602/1226.

Закон України «Про Державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів» втратив
чинність з 01 січня 2011 року, у зв'язку з
веденням в дію Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, а
вищевказаний Порядок втратив чинність
21 січня 2011 року на підставі спільного
наказу Державної податкової
адміністрації України та Міністерства
внутрішніх справ України від 17 грудня
2010 року №955/628.

Відповідно до пункту 63.6 статті 63
Податкового кодексу України облік
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби, ведеться
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером діючого паспорта. У
паспортах зазначених осіб органами
державної податкової служби робиться
відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта. Порядок внесення
відмітки визначається центральним
органом державної податкової служби.

Відповідно до статей 63 та 70 глави 6
розділу II Податкового кодексу України,
статті 8 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», наказом
Державної податкової адміністрації
України від 17 грудня 2010 року №954
затверджено «Положення про реєстрацію
фізичних осіб у Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків та
втрату чинності деяких наказів
Державної податкової адміністрації
України» (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин).

Так, фізичні особи, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків
підлягають реєстрації в Державному
реєстрі відповідно до розділу VIII
Положення про реєстрацію фізичних осіб
у Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків «Порядок обліку
фізичних осіб в окремому реєстрі
Державного реєстру».

Пунктом 10 розділу VIII зазначеного
Положення встановлено, що у разі якщо
фізична особа подавала Облікову картку
і відомості про неї включено до
Державного реєстру, але яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
вона зобов'язана особисто подати
відповідному органу державної
податкової служби Повідомлення за
формою N 1П (додаток 7), яке є водночас
заявою для обліку в окремому реєстрі
Державного реєстру, та пред'явити
паспорт громадянина України. Облік
таких осіб в окремому реєстрі
Державного реєстру здійснюється у
порядку, визначеному цим Положенням.
Підставою для виключення відомостей
про фізичну особу з Державного реєстру
є її облік в окремому реєстрі
Державного реєстру за прізвищем, ім'ям,
по батькові та серією і номером
паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки платника податків.

Пунктом 70.1 статті 70 Податкового
кодексу України встановлено, що облік
фізичних осіб-платників податків, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби, ведеться в окремому
реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по батькові та серією
і номером паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки.

Тобто, зазначеною нормою передбачено
ведення обліку осіб, які відмовляються
від прийняття реєстраційного номера в
окремому реєстрі Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків.

Разом з тим, діючим податковим
законодавством України не передбачено
можливості вилучення інформації з
реєстру чи заборони її внесення.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, заява, яку подала ОСОБА_2 до
податкових органів, не відповідала
встановленим вимогам форми N 1П, тобто
позивачем було порушено встановлений
Податковим кодексом України та
«Положенням про реєстрацію фізичних
осіб у Державному реєстрі фізичних
осіб - платників податків та втрату
чинності деяких наказів Державної
податкової адміністрації України»
порядок звернення з відповідним
повідомленням.

Таким чином, висновок судів попередніх
інстанцій про відмову в задоволенні
позовних вимог є правильним, оскільки
позивачем не було дотримано
встановленого порядку повідомлення
органу державної податкової служби про
відмову від прийняття реєстраційного
номера облікової картки платника
податків.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
17 квітня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду 14 червня 2012
року необхідно залишити без змін,
оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
квітня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду 14
червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
адміністрації України, Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва про зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
М.Г. Кобилянський

І.В.
Штульман