Справа № 804/2867/13-а
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2013 рокусправа № 804/2867/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю „Унірем-Агро Плюс" на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
травня 2013 року у справі № 804/2867/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Унірем-Агро Плюс" до
Державної податкової інспекції в
Бабушкінському районі міста
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
про скасування податкових повідомлень
- рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ „Унірем-Агро Плюс" звернулось до
суду з позовом до ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області ДПС в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення
рішення від 07 вересня 2012 року №,
№, №.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
травня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В основу висновків суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову покладено висновки акта
перевірки та доведеність податковим
органом порушення позивачем
податкового законодавства.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача, заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги
посилається на її безпідставність та
просить залишити без змін постанову
суду першої інстанції як законну та
обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, правильність застосування судом
норм законодавства, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла наступних висновків.

В період з 13.07.12 по 14.08.12 посадовими
особами податкового органу проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.11 по 31.03.12.

За результатами перевірки складено акт
перевірки від 21.08.12 №1698/222/36442105
відповідно до висновків якого
встановлено порушення позивачем: -
п.14.1.27 ст.14, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.141.1.ст.141
Податкового кодексу України та
заниження податку на прибуток в сумі 134
064 грн., у т.ч. у І кварталі 2011р. в сумі 17 397
грн., у 3 кварталі 2011р. в сумі 30 656 грн., у 4
кварталі 2011р. в сумі 86 010 грн.; - п.198.3.
ст.198, 198.6 ст.198 ПК України та заниження
податку на додану вартість в сумі 74 792
грн., в т.ч. у квітні 2011р. у сумі 30 000 грн.
та у травні 2011р. в сумі 44 792 грн.; - п.2.8., 3.5
Положення про ведення касових операцій
в національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15.12.04 за №637.

На підставі висновків викладених в
акті перевірки винесено податкові
повідомлення-рішення від 07.09.12: №,
яким до позивача застосовано штрафні
санкції в розмірі 619 600,44 грн.; №4,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 134 064
грн., в тому числі застосовано штрафну
санкцію в розмірі 1 грн.; №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
74 793 грн., в тому числі штрафну санкцію в
розмірі 1грн.

Підставою для прийняття оспорюваних
податкових повідомлень-рішень
слугували відображені в акті перевірки
висновки податкового органу про те, що
надані позивачем до перевірки
документи не можуть вважатись
первинним та підтверджувати фактичне
здійснення господарських операцій,
оскільки не містять обов'язкових ознак
первинних документів, таких як зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції, посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції, правильність
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що ТОВ „Унірем-Агро
Плюс" по взаємовідносинам з ПП
„Агромакс ТК" з надання послуг з
обробки ґрунту на
сільськогосподарських угіддях до
складу витрат 2 кварталу 2011р. включено
витрати в сумі 373 958 грн. та сформований
податковий кредит з ПДВ в розмірі 74 792
грн. На підтвердження проведення таких
господарських операцій та
правомірності формування витрат та
податкового кредиту позивачем надані:
договір про надання послуг від 18.04.11
№180411УОП за змістом якого виконавець
зобов'язується виконувати
сільськогосподарські роботи на
сільгоспугіддях замовника, в об'ємах та
в строки відповідно до Додатків до
Договору, які є його невід'ємною
частиною, а замовник зобов'язується
прийняти виконані роботи та оплатити
вартість послуг Виконавця відповідно
до умов Договору; специфікації щодо
таких послуг як глибокорихлення та
культивація відповідно за змістом
яких вказано загальний розмір площі,
глибина обробки та вартість за 1 га,
перелік техніки для надання послуг
(трактор та агрегат для обробки); акти
виконаних робіт №416 від 11.05.11, №447 від
16.05.11, №380 від 03.05.11, №320 від 22.04.11, №352 від
28.04.11, №321 від 26.04.11, №354 від 28.04.11 за
змістом яких виконавцем надано
позивачу послуги з обробки ґрунту із
зазначенням кількості та одиниці
виміру площі та вартості робіт;
платіжні документи, податкові
накладні, перелік яких наведено і в
акті перевірки.

Також ТОВ „Унірем-Агро Плюс" по
взаємовідносинами з ПП ОСОБА_1 та ПП
ОСОБА_2 з надання консультаційних
послуг до складу валових витрат 1
кварталу 2011р. включено консультаційні
витрати в сумі 69588 грн. На підтвердження
здійснення вказаних господарських
операцій позивачем надано: договір по
надання послуг правового характеру від
04.01.11 №04/01, за змістом якого ПП ОСОБА_2
зобов'язується надавати позивачу
консультаційні послуги правового
характеру (усні консультації,
складання письмових документів:
клопотань, листів, висновків тощо),
вартість таких послуг складає 51500 грн.,

акт здачі-прийняття виконаних робіт до
вказаного Договору від 25.03.11 за яким
протягом січня - березня 2011р. ПП ОСОБА_2
надані позивачу консультативні
послуги з податкового законодавства,
підготовлені проекти договорів та
зроблений аналіз правоустановчих
документів на суму 51500 грн.; договір від
03.03.11 №0303 про надання послуг, за змістом
якого ПП ОСОБА_1 зобов'язується
надавати позивачу консультативні
послуги з ведення бухгалтерського
обліку (усні консультації, складання
письмових документів, клопотань,
листів, звітів тощо), вартість таких
послуг складає 50000 грн.; акт
здачі-приймання виконаних робіт до
вказаного Договору від 25.03.11, за яким ПП
ОСОБА_1 в період з січня по березень 2011р.
надав консультаційні послуги з
податкового законодавства, підготовки
бухгалтерської документації для
складання бухгалтерської та
податкової звітності за перший квартал
2011 на суму 50000 грн.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до статті 138 ПК України,
зокрема п. 138.1 витрати, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті:
інших витрат, визначених згідно з
пунктами 138.5, 138.10 - 138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Відповідно до пп.138.1.1 ПК України
витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом „г" підпункту 138.10.2 пункту
138.10 цієї статті до складу інших витрат
віднесено винагороди за
консультаційні, інформаційні,
аудиторські та інші послуги, що отримує
платник податку для забезпечення
господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу валових витрат витрати, які не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

За змістом пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 Податкового
кодексу України) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 Податкового кодексу України.

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 №
996-XIV „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій та
при цьому мають містити визначені цим
Законом обов'язкові реквізити.

Відповідно до пункту 2.7 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 №88, первинні документи
складаються на бланках типових і
спеціалізованих форм, затверджених
відповідним органом державної влади.

При цьому жодним нормативно - правовим
актом не затверджено форми бланку акту
надання послуг, крім законодавчо
встановленого мінімуму обов'язкових
реквізитів, встановлених статті 9
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
для первинних та зведених облікових
документів - назва документа (форми),
дата і місце складання, назва
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи питання щодо реальності
здійснення господарських операцій за
вказаними договорами, з урахуванням
положень статті 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", судом апеляційної
інстанції встановлено, що акти, якими
оформлено факт отримання позивачем
послуг (виконання робіт) відповідають
вищенаведеним вимогам чинного
законодавства та містять всі
обов'язкові реквізити, що передбачені
для оформлення первинних документів. З
наданих документів можливо встановити
суть та зміст господарських операцій,
вказані документи підтверджують
фактичне отримання позивачем послуг,
що були предметом вищезазначених
договорів та обсяг цих послуг. Також
акти виконаних робіт містять й інші
обов'язкові реквізити, передбачені
Законом України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, - дату і місце
складання, назву підприємства, від
імені якого складено документ, підпис
осіб відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення.

При цьому, навіть у разі допущення при
складані окремих документів певних
недоліків не може свідчити про втрату
цими актами сили первинних документів
і доказовості зазначених первинних
документів щодо наданих позивачу
послуг.

Враховуючи фактичні обставини справи
та наведені вище норми законодавства,
суд апеляційної інстанції вважає, що
отримані позивачем послуги з обробки
ґрунту на сільськогосподарських
угіддях, які підтверджені належними
доказами, є валовими витратами
позивача, сума ПДВ в ціні придбаних
послуг правомірно віднесена позивачем
до податкового кредиту, тому висновок
податкового органу, з яким погодився
суд першої інстанції щодо
неправомірності формування позивачем
за вказаними операціями валових витрат
та податкового кредиту є помилковим.

З вказаних підстав суд першої
інстанції також дійшов помилкового
висновку щодо неправомірного
включення позивачем до валових витрат
вартість з консультаційних послуг.

Висновки податкового органу, з якими
погодився суд першої інстанції, щодо
безпідставного включення до валових
витрат вартість придбаних
транспортних послуг в сумі 49500грн. за 3
квартал 2011 року по взаємовідносинам з
ФОП ОСОБА_3 колегія суддів вважає
помилковими з наступних підстав.

Так, висновки податкового органу
викладені в акті перевірки ґрунтуються
на тому, що в акті виконаних робіт за
вказаною угодою зазначено ІПН іншої
особи, підприємством не надано
конкретних доказів ким фактично
виконані послуги та чи пов'язані вони з
господарською діяльністю позивача.

Позивач не погоджуючись з таким
твердженням посилається на те, що факт
виконання вказаної угоди повність
підтверджується первинними
документами. В акті виконаних робіт
помилково вказано ІПН іншої особи, з
якою у позивача також є господарські
правовідносини, однак всі інші
реквізити у вказаному акті та в інших
первинних документах вказано вірно.

Дослідивши надані позивачем документи
по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_3:
договір на транспортно-експедиторське
обслуговування № 20/07-П від 18.07.2011,
подорожні листи, товарно-транспортні
накладні, платіжні доручення, колегія
суддів дійшла висновку про
відповідність вказаних документів
наведеним вимогам законодавства
оскільки вони містять інформацію про
зміст господарської операції, обсяг
наданих послуг, вартість робіт та інші
дані, що дозволяють ідентифікувати
осіб, що брали участь у здійсненні
господарської операції та в повній
мірі підтверджують виконання
укладеної угоди.

При цьому, позивач з посиланням на дані
бухгалтерської та податкової
документації, наполягає на тому, що
вартість придбаних транспортних
послуг за вказаним договором з ФОП
ОСОБА_3 взагалі не було включено до
складу валових витрат та вказує на
відсутність конкретизації та
обґрунтованості таких висновків в акті
перевірки.

Податковим органом не спростовано
вказані доводи позивача та не доведено
обґрунтованості своїх висновків.

Зважаючи на встановлені обставини в їх
сукупності колегія суддів вважає
безпідставним висновок податкового
органу в цій частині.

Крім того, в ході перевірки податковим
органом зроблено висновок, що
позивачем віднесено до витрат 3
кварталу 2011р. сума відсотків в розмірі
83 789 грн. за користування кредитними
коштами, які не були використані
позивачем у власній господарській
діяльності, оскільки надані в якості
безвідсоткової поворотної фінансової
допомоги ТОВ СП „Скорпіон".

Так між позивачем та ПАТ „Банк Кредин
Дніпро" укладено кредитний договір
№020911-КЛВ від 02.09.2011 яким позивачеві
відкрито відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 7 908 370 грн. з
процентною ставкою за користування
кредитом в розмірі 17% річних.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

До складу інших витрат, відповідно до
підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138
Податкового кодексу України,
включаються фінансові витрати, до яких
належать витрати на нарахування
процентів (за користування кредитами
та позиками, за випущеними облігаціями
та фінансовою орендою) та інші витрати
підприємства в межах норм,
встановлених цим Кодексом, пов'язані із
запозиченнями (крім фінансових витрат,
які включені до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку).

До складу витрат, згідно із підпунктом
141.1 статті 141 Податкового кодексу
України, включаються будь-які витрати,
пов'язані з нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (в тому числі
за будь-якими кредитами, позиками,
депозитами, крім фінансових витрат,
включених до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку) протягом звітного періоду, якщо
такі нарахування здійснюються у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності платника податку.

Позивач наполягаючи на відсутності
порушень податкового законодавства,
посилається на те, що у 2011 році
Товариством отримано кредитних коштів
на загальну суму 9927000,00 грн., за якими
були нараховані відсотки за 2011 рік в
сумі 435001,91 грн. З отриманих кредитних
коштів 7027000,00 грн. було надано в якості
поворотної фінансової допомоги ТОП СП
„Скорпіон" частина відсотків за які
склали - 307937,85 грн. Сума відсотків за
користування кредитними коштами, яку
позивач мав право відносити до валових
витрат у 2011 році складає 127064,06 грн.,
проте було внесено лише 83789,00 грн., що не
є порушенням норм податкового
законодавства.

Вказані обставини підтверджуються
дослідженими судом доказами та не
спростовані податковим органом, що
свідчить про безпідставність
прийняття податкового
повідомлення-рішення в цій частині.

Стосовно висновків податкового органу
про порушення позивачем п.2.8., п.3.5
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15.12.04 №637 (далі - Положення №637)
що виразилось у видачі готівкових
коштів з каси підприємства по
відомостям на видачу орендної плати за
земельні паї на суму 320 576,35 грн., в яких
видача готівкових коштів із каси не
підтверджена підписами отримувачів
коштів, внаслідок чого ліміт залишку
готівки в касі перевищений на загальну
суму 309 800,22 грн., суд виходить з
наступного.

Судом встановлено, що 25.11.2011 та 05.12.2011 з
розрахункового рахунку у банку
позивачем були зняті готівкові кошти
для розрахунку по орендній платі з
пайовиками на суму 315 903,70 грн.
прибутковий касовий одер № 177847 та 150 000
грн. прибутковий касовий ордер № 179558
відповідно.

Вказані грошові кошти були видані
директору Мазіну С.В. для розрахунку по
орендній платі з пайовиками.

За відомостями 25.11.2011 розрахунки по
орендній платі були здійснені частково
через неявку всіх пайовиків.

З пайовиками Боровківської сільської
ради за відомістю №236 на суму167 142,84 грн.
пайовики відмовились від отримання
грошових коштів з проханням видати
орендну плату у натуральному вигляді,
внаслідок чого грошові кошти були
повернуті до каси 26.11.2011 згідно
приходного ордеру № 183570 від 26.11.2011 на
суму 150977,15 грн. Залишок коштів - 150977,15
грн. видано директору Мазіну С.В. за
договором безпроцентної позики б/н від
25.11.2011, расходний ордер № 183573 від 26.11.2011.

05.12.2011 у зв'язку з відмовою частини
пайовиків від отримання коштів,
виявивши бажання отримати орендну
плату у натуральному вигляді,
відповідні грошові кошти були
повернуті до каси 06.12.2011, прибутковий
касовий ордер № 183570 від 06.12.2011. Залишок
коштів було видано директору Мазіну
С.В. за договором безпроцентної позики
на суму 150000,00, расходний ордер №183579 від
06.12.2011.

Відповідно до п. 2.8 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в України,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року №637, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005
року за №40/10320, підприємства можуть
тримати в позаробочий час у своїх
кассах готівкову виручку (готівку) в
межах, що не перевищують установлений
ліміт каси. Готівкова виручка (готівка),
що перевищує встановлений ліміт каси,
обов'язково здається до банків для її
зарахування на банківські рахунки.
Відокремлені підрозділи підприємств -
юридичних осіб можуть здавати
готівкову виручку (готівку)
безпосередньо до касс таких юридичних
осіб або до будь-якого банку для її
переказу і зарахування на банківські
рахунки зазначених юридичних осіб. За
відсутності банків готівкова виручка
(готівка) для переказу на банківські
рахунки підприємства може здаватися до
операторів поштового зв'язку та
небанківських фінансових установ, які
мають ліцензію Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України на здійснення переказу коштів.

Відповідно до пункту 3.1 Положення № 637,
касові операції оформляються касовими
ордерами, видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням спеціальних платіжних
засобів, іншими касовими документами,
які згідно із законодавством України
підтверджували б факт продажу
(повернення) товарів, надання послуг,
отримання (повернення) готівкових
коштів.

Згідно з пунктом 3.4 Положення № 637
видача готівки з кас проводиться за
видатковими касовими ордерами або
видатковими відомостями. Документи на
видачу готівки мають підписувати
керівник і головний бухгалтер або
працівник підприємства, який на це
уповноважений керівником. До
видаткових ордерів можуть додаватися
заява на видачу готівки, розрахунки
тощо.

Якщо на доданих до видаткових касових
ордерів документах, заявах, рахунках
тощо є дозвільний напис керівника
підприємства, то його підпис на
видаткових касових ордерах не
обов'язковий.

Пунктом 3.5 Положення № 637 передбачено,
що у разі видачі окремим фізичним
особам готівки (у тому числі
працівникам підприємства) за
видатковим касовим ордером або
видатковою відомістю касир вимагає
пред'явити паспорт чи документ, що його
замінює, записує його найменування і
номер, ким і коли він виданий. Фізична
особа розписується у видатковому
касовому ордері або видатковій
відомості про одержання готівки із
зазначенням одержаної суми (гривень -
словами, копійок - цифрами),
використовуючи чорнильну або кулькову
ручку з чорнилом темного кольору. Якщо
видаткова відомість складена на видачу
готівки кільком особам, то одержувачі
також пред'являють паспорти чи
документи, що їх замінюють, і
розписуються у відповідній графі
документа.

Для виведення залишку готівки в касі не
приймаються видаткові касові ордери
або видаткові відомості, в яких видача
готівки з каси не підтверджена
підписом одержувача.

Відповідно до пункту 5.8 Положення № 637,
якщо підприємством ліміт каси не
встановлено (незалежно від причин
такого невстановлення), то ліміт такої
каси вважається нульовим, що має місце
в даному випадку.

Відповідно до пункту 5.9 вказаного
Положення готівкові кошти не
вважаються понадлімітними в день їх
надходження, якщо вони були здані в
сумі, що перевищує встановлений ліміт
каси, до обслуговуючих банків не
пізніше наступного робочого дня банку
або були видані для використання
підприємством відповідно до
законодавства (без попереднього
здавання їх до банку і одночасного
отримання з каси банку на зазначені
потреби) наступного дня на потреби, які
пов'язані з діяльністю підприємства.

Згідно з пунктом 7.24 Положення № 637 у
разі виявлення під час перевірок
видаткових касових ордерів або
видаткових відомостей, у яких видача
готівки з каси не підтверджена
підписом одержувача (абзац другий
пункту 3.5 цього Положення), сума готівки
за такими видатковими документами
додається до залишку готівки в касі
виключно в день, у якому оформлено
зазначені видаткові документи, і
надалі зазначена сума не береться для
розрахунку понадлімітних залишків
готівки.

Висновки податкового органу
ґрунтуються на тому, що у відомостях
про видачу цих коштів в якості орендної
плати за земельні паї №236 від 25.11.11 на
суму 167 142,84 грн. та №801 від 05.12.11 на суму 34
080,41 грн. та №105 від 05.12.11 на суму 119 353,10
грн. така видача не підтверджується
підписом отримувача коштів.

Колегія суддів вважає такі висновки
помилковими оскільки, відповідно до
матеріалів справи відомості на видачу
коштів громадянам в якості орендної
плати за земельні паї містять підписи
осіб, які отримали кошти. Відомості ж що
були сформовані на видачу таких коштів
дійсно не містять підписів ряду осіб,
які виявили бажання отримати орендну
плату не у грошовому, а у натуральному
вигляді, що відображено у вказаних
відомостях та не може бути розцінено як
порушення.

У вказаних видаткових касових ордерах
наявний підпис отримувача коштів в
якості головного бухгалтера
Товариства Мазіна С.В., який одночасно є
керівником Товариства та отримувачем
коштів за видатковими касовими
ордерами.

Відповідно до матеріалів справи, у тому
числі відомостей із касової книги,
підтверджується фактична видача
Мазіну С.В. керівнику, головному
бухгалтеру Товариства коштів, а отже
підтверджується виведення готівки з
каси підприємства.

Виходячи з наведених вище вимог
Положення № 637, кошти у розмірі 309 800,22
грн., не можуть вважатися
понадлімітними та відповідно відсутні
підстави для застосування фінансових
санкцій.

З огляду на викладене, допущене судом
першої інстанції порушення норм
процесуального та матеріального права
призвело до неправильного вирішення
справи та є підставою для скасування
оскаржуваної постанови суду із
прийняттям нової постанови про
задоволення позову.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст.202, 205, 207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Унірем-Агро Плюс" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
травня 2013 року у справі № 804/2867/13-а -
скасувати із прийняттям нової
постанови.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
прийняті Державною податковою
інспекцією в Бабушкінському районі
міста Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби: від 07 вересня 2012
року № яким до ТОВ „Унірем-Агро
Плюс" застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі
619600,44 гривень (шістсот дев'ятнадцять
тисяч шістсот гривень 44 копійки ); від 07
вересня 2012 року № яким ТОВ
„Унірем-Агро Плюс" визначено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств за основним платежем в
розмірі 134063,00 гривень (сто тридцять
чотири тисячі шістдесят чотири гривні
00 копійок) та штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в розмірі 1,00
гривня (одна гривня); від 07 вересня 2012
року № яким ТОВ „Унірем-Агро
Плюс" визначено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) за
основним платежем в розмірі 74792,00
гривні (сімдесят чотири тисячі сімсот
дев'яносто три гривні) та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 1,00
гривня (одна гривня).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ „Унірем-Агро Плюс"
судові витрати в розмірі 8295,00 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров