Справа № 804/301/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2014 рокусправа № 804/301/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року в адміністративній справі

за позовом Дочірнього підприємства
«МЕССЕР УКРАЇНА»

до Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ДП «МЕССЕР УКРАЇНА» у січні 2014 року
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № , винесене
Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 20 вересня 2013
року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду та
прийняту нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому,
що судом першої інстанції не надано
належної оцінки обставинам справи та
нормам чинного законодавства, що
призвело до прийняття невірного
рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів доходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що Лівобережною ОДПІ м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області у період з 11.06.2013 по 17.06.2013 було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ДП «МЕССЕР УКРАЇНА»
щодо підтвердження господарських
взаємовідносин із ТОВ «АЛКОМ» за
травень 2012 року, ТОВ «ТД АЛЬЯНС 3» за
вересень 2010 року, ТОВ «ГРАНД-БУД
ПРЕСТИЖ» за листопад 2010 року, ТОВ «АГРО
СТРОЙ КОМПЛЕКТ» за листопад 2009 року, за
результатами якої складено Акт №
2451/224/35253290 від 25.06.2013.

На підставі висновків перевірки
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення № від
20.09.2013, яким ДП «МЕССЕР УКРАЇНА»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 352748,00 грн.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
стали висновки, викладені в акті
перевірки, згідно з якими угоди,
укладені ДП «МЕССЕР УКРАЇНА» з ТОВ
«АЛКОМ», не були спрямовані на реальне
настання правових наслідків, в
результаті чого підприємством у травні
2012 року було занижено суму податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету, у розмірі 352747,50 грн.

В основу таких висновків було
покладено Акт перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «АЛКОМ» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення в бухгалтерському обліку
за травень 2012 року» № 712/226/30581140 від
22.02.2013, згідно з яким в останнього
відсутні необхідні умови для
здійснення господарських операцій, а
саме: основні засоби, власні виробничі
активи, складські приміщення,
транспортні засоби, крім того
встановлено відсутність підприємства
за його місцезнаходженням.

Надаючи оцінку
обґрунтованості висновків податкового
органу та правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
колегія суддів зазначає, що відповідно
до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату товарів
(послуг) або дата отримання платником
податку товарів (послуг), що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту
198.3 статті 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари (послуги) та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання товарів
(послуг), на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Пунктами 200.1, 200.3
статті 200 Податкового кодексу України
визначено, що сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові)
періоди (у тому числі розстроченого
або відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких товарів
(послуг) або до Державного бюджету
України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Як вбачається з матеріалів
справи, між ДП «МЕССЕР УКРАЇНА» та ТОВ
«АЛКОМ» було укладено договір
генпідряду № 22/02-2011 від 22.02.2011, за
умовами якого підрядник зобов'язувався
виконати будівельні роботи, поставку
обладнання і матеріалів, виконати
роботи з монтажу та введення в
експлуатацію «Кисневий блок
електросталеплавильного комплексу по
безперервно литій заготовці».

На виконання вказаного
договору були виписані податкові
накладні, рахунки-фактури, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
(і витрати), акти прийому виконаних
будівельних робіт, а також позивачем
проведено оплату наданих послуг, що
підтверджується платіжними
дорученнями, які містяться в
матеріалах справи.

При цьому колегія суддів
встановила, що вказані первинні
документи складені відповідно до вимог
чинного законодавства, що також не
спростовується апелянтом.

Вищезазначений договір не
було визнано недійсним в судовому
порядку.

Таким чином суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що факт
здійснення ДП «МЕССЕР УКРАЇНА»
господарських операцій з ТОВ «АЛКОМ»
підтверджується належними та
достатніми первинними документами
бухгалтерського обліку, що є підставою
для віднесення сум ПДВ, сплачених в
ціні послуг, до податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Окрім того, виконання ТОВ
«АЛКОМ» умов договору генпідряду №
22/02-2011 від 22.02.2011 підтверджується
сертифікатом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області серії ДП №
5 від 30.11.2012 щодо підтвердження
готовності до експлуатації об'єкта
будівництва «Кисневий блок
електросталеплавильного комплексу по
безперервно литій заготовці».

Щодо посилання
апелянта на Акт перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «АЛКОМ» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення в бухгалтерському обліку
за травень 2012 року» № 712/226/30581140 від
22.02.2013 колегія суддів зазначає, що зі
змісту даного Акту вбачається, що
фактично первинні документи, які
знаходяться у ТОВ «АЛКОМ», під час
перевірки не досліджувалися, а тому
твердження податкового органу щодо не
підтвердження господарських
правовідносин даного платника
податків з контрагентами не можна
вважати обґрунтованими та доведеними.

Окрім того суд
зазначає, що неналежне виконання
податкових зобов'язань контрагентами
позивача тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цих осіб.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у випадку, коли останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

З огляду на викладене
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення. Суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2014 року в адміністративній
справі № 804/301/14 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання в
повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 15
липня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова