Справа № 826/5634/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5634/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
травня 2014 року адміністративну справу
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Еквівес» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості та картки відмови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еквівес» звернулось
до суду з позовом про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів № 100270001/2014/700053/2 від 25.03.2014 р. та
картки відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100270001/2014/10064.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
травня 2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270001/2014/700053/2 від 25.03.2014 р. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі до Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення в частині задоволення позовних
вимог і прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
25 лютого 2011 р. між компанією «ZHEJIANG ХІМА
MACHINERY & ELECTRONICS CO., LTD» (Китай) та ТОВ
«Еквівес» укладено договір поставки №
250211, за умовами якого позивач придбав
товари, що виробляються продавцем.

У березні 2014 р. за цим контрактом на
адресу позивача надійшов вантаж -
двигуни електричні змінного струму для
промислової техніки, багатофазні,
асинхронні.

Для здійснення митного оформлення
товару ТОВ «Еквівес» 20.03.2014 р. подано
вантажну митну декларацію №
10027001/2014/249520, в якій митна вартість
товару визначена за методом № 1 - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Для підтвердження правильності
задекларованих показників позивачем
було надано: договір поставки № 250211 від
25.02.2011 р.; додатки до договору № 1 від
28.02.2011 р., № 4 від 16.05.2011 р., № 8 від 01.10.2012
р., № 12 від 21.02.2014 р.; інвойс № 13TZT1005 від
22.10.2013 р.; платіжні доручення в
іноземній валюті № 066 від 29.10.2013 р., № 079
26.02.2014 р., № 080 від 27.02.2014 р.; проформа
інвойсу № 13TZT1005 від 22.10.2013 р.;
транспортні документи, які
підтверджують вартість перевезення
оцінюваних товарів (довідку № 742 від
13.03.2014 р. про вартість перевезення
контейнера); оригінал митної
декларації країни-виробника №
17549732 від 27.12.2013 р.

Під час проведення консультацій,
декларанта зобов'язано надати
додаткові документи: каталоги,
специфікації, прейскуранти, прас-листи
виробника товару; висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
виготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини; виписку з
бухгалтерської документації та інші
(за наявності) платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

У зв'язку з цим ТОВ «Еквівес» подало
висновок державного підприємства
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх ринків».

Разом з тим, 25 березня 2014 р. Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
100270001/2014/700053/2, яким митна вартість
визначена із застосуванням резервного
методу.

Це рішення обґрунтовано тим, що подані
позивачем документи не містили всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів. Зокрема, згідно контракту
позивач зобов'язаний був здійснити
попередню оплату в розмірі 20 % вартості
товару після підписання
проформи-інвойса, проте платіжне
доручення надано на значно більшу суму.
Також, відправка товару відбулася
значно пізніше від дати виписки
інвойсу.

Назване рішення стало підставою для
винесення Київською митницею
міндоходів картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску товару чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270001/2014/10064.

У розгляді цієї справи суд попередньої
інстанції дійшов висновку про
протиправність спірного рішення про
коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів підтримує правову
позицію окружного адміністративного
суду.

У статті 4 Митного кодексу України
(надалі за текстом - «МК України»)
надано визначення термінів, що
вживаються у ньому, розкрито і зміст
терміну «митний контроль» - це
сукупність заходів, що здійснюються з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

За приписами частини 1 статті 318 МК
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 53 МК України
визначено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом статті 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті МК
України органу доходів і зборів, з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, надано право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

За приписами ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, підстав для коригування митної
вартості товару у Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів не
було.

Декларантом були надані усі документи,
передбачені ст. 53 Митного кодексу
України на підтвердження митної
вартості ввезеного на митну територію
товару.

Також на вимогу митниці та на
підтвердження заявленої митної
вартості надавались додаткові
документи.

Посилання відповідача на те, що на
вимогу органу доходів та зборів
позивачем були надані не всі документи,
обґрунтовано не взято судом до уваги,
оскільки за приписами наведених
правових норм у випадку виникнення
обґрунтованих сумнівів митний орган
повинен витребовувати, а позивач -
надавати лише ті докази, які можуть
підтвердити або спростувати такі
сумніви.

Тобто, необхідність подачі додаткових
документів має бути обумовлена тим, які
факти в аспекті митної вартості товару
мав на меті встановити (спростувати)
митний орган.

Водночас, аналіз наданих ТОВ «Еквівес»
первинних документів свідчить про
дотримання позивачем спеціальних
вимог щодо документального
підтвердження митної вартості товарів.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права, а
твердження скаржника про те, що позивач
не забезпечив переклад митної
декларації країни-відправника є
помилковим, оскільки за змістом ст. 254
МК України такий переклад здійснюється
лише на вимогу органів доходів і зборів
та тільки у разі, якщо дані, які
містяться в них, є необхідними для
перевірки або підтвердження
відомостей, зазначених у митній
декларації.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 28 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 01
серпня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.