Справа № 826/5305/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5305/14
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства
"Укрспецтехніка Система" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 травня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом
Дочірнього підприємства
"Укрспецтехніка Система" до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Укрспецтехніка
Система" звернулося до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, в якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№, № від 13.11.2013

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 травня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясовних обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві була
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка ДП
«Укрспецтехніка Система» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Катрейд» за період з 01 січня 2013 року по
31 січня 2013 року. Результати перевірки
оформлені актом від 16 вересня 2013 року №
200/1-22-8-30967720.

В ході проведення документальної
позапланової невиїзної документальної
перевірки та згідно висновків цього
Акта, відповідачем порушено вимоги
пунктів 198.3., 198.6. статті 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення суми від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного (р.19
декларації з ПДВ) на загальну суму 72500,00
грн., а саме по періодах: у січні 2013 року
- 72500 грн.

Заперечення позивача від 20 вересня 2013
року на акт перевірки залишені без
задоволення.

18 грудня 2013 року на підставі акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 72500 грн..

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся зі скаргами до Головного
управління Міндоходів у місті Києва та
Міністерства доходів і зборів України,
на що рішенням від 13 лютого 2014 року №
1516/10/26-15-10-06-15 та рішенням від 03 квітня 2014
року № 5341/6/99-99-100115 скарги були залишені
без задоволення а податкове
повідомлення-рішення без змін.

Після цього, Дочірнє підприємство
"Укрспецтехніка Система" звернулося до
суду з позовом.

З матеріалів справи вбачається, що між
Дочірнім підприємством
«Укрспецтехніка Система» (Замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Катрейд»
(Виконавець) укладені Договори №
УС333/2013 від 08 січня 2013 року, № СУС335/2013
від 08 січня 2013 року, № УС331/2012 від 04
грудня 2012 року за умовами яких,
Замовник доручає, а Виконавець приймає
на себе поставку обладнання, монтаж та
пусконалагоджування пристроїв.
Перелік пристроїв, що поставляються,
підлягають монтажу та
пусконалагоджуванню, наведено у
Специфікаціях. Термін виконання робіт:
30 (тридцять) календарних днів з моменту
підписання Договору.

У специфікаціях визначено
найменування робіт, зокрема, монтаж та
пусконалагоджування пристроїв
«Базальт-2» ААЖВ.678281.001, плата
ААЖВ.687281.001, плата ААЖВ.687281.004 на
загальну суму 174000,00 грн.; змонтовані у
комплекті пристрої, згідно ТЗ № 18/2736 на
загальну суму 72000,00 грн.

Так, позивачем надано специфікації
комплектуючих та матеріалів, що
використовувались для монтажу
комплексу та відповідні акту
здачі-приймання робіт, а Товариством з
обмеженою відповідальністю «Катрейд»
виписано на адресу позивача податкові
накладні.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні виписки по
особовому рахунку.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, прийшов до
висновку, що позивачем не надано
документального підтвердження тих
обставин та відносин, які
супроводжують фактичне виконання
такого роду операцій та у сукупності
підтверджують їх реальне виконання, а
відтак, і не доведено того, що
обумовлені правочином надані послуги
надані саме цим контрагентом. Зокрема
немає актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів. Також, наявність
майна, трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень відсутні.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає зокрема у разі здійснення
операцій з придбання товарів та послуг,
які відповідно до п. 185.1 ст. 185 цього
Кодексу є об'єктом оподаткування
податком на додану вартість.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка, як встановлено
п. 201.10 цієї ж статті є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

З аналізу наведених норм Податкового
кодексу України вбачається, що
виникнення у платника податків права
на формування податкового кредиту з
податку на додану вартість можливе, за
умови придбання ним товарів та послуг
для використання їх при здійсненні ним
господарської діяльності,
визначальною ознакою якої є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Разом з тим, колегія суддів вказує на
залежність права платника податку на
нарахування податкового кредиту від
фактичного здійснення господарської
операції з підтвердженням такого
здійснення достовірними первинними
документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинним
документом вважається документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією, в свою чергу є
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Так, не було встановлено фактів
передачі товарів (послуг) від ТОВ
«Катрейд» до підприємств-покупців у
зв'язку з не наданням для перевірки
договорів про господарську діяльність,
актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів та вищенаведених
фактів, що свідчать про «фіктивність»
формування податкового кредиту ТОВ
«Катрейд» в жовтні, листопаді, грудні
2012 року та січні 2013 року.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
згідно з податковою звітністю ТОВ
«Картрейд», наявність майна, трудових
ресурсів, виробничо-складських
приміщень, технічного персоналу,
основних фондів, виробничих активів,
складських приміщень відсутні, а тому і
відсутні обставини, які б свідчили про
наявність товарного характеру
операцій.

Згідно Постанови Верховного суду
України від 08.09.2009 у справі № 21-737во09 про
необґрунтованість податкової вигоди
може свідчити відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів, а
також письмові заперечення посадових
осіб контрагентів, що будь-яких
документів, угод, платіжних доручень,
банківських та господарських
документів вони не підписували.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
доведено факт реального виконання умов
договору, що надало б йому право на
формування податкового кредиту.

Отже, фінансово-господарська
діяльність контрагента позивача
здійснювалась ним поза межами
правового поля, а укладені ним
правочини (договори) є такими, що
вчиненні без мети настання реальних
наслідків, а тому недійсність
договорів, укладених між позивачем та
контрагентом, не потребує доведення.

Як зазначено у постанові Верховного
Суду України від 07.02.2012 № 21-425во10
наявність у позивача податкових
накладних, виданих контрагентом, за
умови встановлення судом факту
нездійснення самої господарської
операції, не є підставою для віднесення
зазначених у цих накладних сум до
податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 18.12.2208 є
правомірним, оскільки винесене з
дотриманням норм чинного податкового
законодавства.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "УКРСПЕЦТЕХНІКА СИСТЕМА" -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 травня 2014 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.