Справа № 2а/1570/9859/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м.
Київ К/800/37825/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Ланченко Л.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міністерства доходів і зборів України
на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013 року
та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.04.2012 року
по справі № 2а/1570/9859/2011 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Юг» до
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів Державної
податкової служби України про визнання
протиправними та скасування рішень про
застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агро-Юг»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України
про визнання протиправними та
скасування рішень від 31 жовтня 2011 року
№000010 про застосування фінансових
санкцій у розмірі 3800,00 грн. та №000011 про
застосування фінансових санкцій у
розмірі 1929935,14 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26.04.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28.05.2013 року у даній справі позов
задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано рішення
від 31 жовтня 2011 року №000011 про
застосування фінансових санкцій у
розмірі 1929935,14 грн., а також №000010 в
частині застосування фінансових
санкцій у розмірі 1900,00 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що фахівцями відповідача
була проведена фактична перевірка
позивача з питань наявності ліцензій,
свідоцтв, у тому числі свідоцтв про
державну реєстрацію, дотримання вимог
законодавства України в частині
виробництва, обліку, зберігання та
транспортування алкогольних напоїв та
цільового використання спирту та інших
питань дотримання вимог чинного
законодавства України щодо
виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв.

За наслідками проведеної перевірки
податковим органом зафіксовано факт
порушення позивачем вимог Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» за
№481/95-ВР від 19 грудня 1995 року, а саме:
реалізація фальсифікованих
алкогольних напоїв та здійснення
виробництва алкогольних напоїв без
наявності ліцензії.

На підставі висновків перевірки та
внаслідок виявлених порушень
Департаментом САТ ДПС України 31 жовтня
2011 року прийняті спірні рішення про
застосування штрафних санкцій.

Задовольняючи позов частково, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР)
виробництво алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється
суб'єктами господарювання незалежно
від форм власності за умови одержання
ліцензії.

Згідно статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія
(спеціальний дозвіл) - документ
державного зразка, який засвідчує
право суб'єкта господарювання на
провадження одного із зазначених у
цьому Законі видів діяльності протягом
визначеного строку.

Положеннями ст. 3 Закону №481/95-ВР,
зокрема, встановлено, що ліцензії на
виробництво спирту етилового,
коньячного і плодового, спирту
етилового ректифікованого
виноградного, спирту етилового
ректифікованого плодового,
спирту-сирцю виноградного,
спирту-сирцю плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів видаються,
призупиняються та анулюються органом
виконавчої влади, уповноваженим
Кабінетом Міністрів України.

Одночасно з видачею ліцензії орган
виконавчої влади, уповноважений
Кабінетом Міністрів України, видає
суб'єкту господарювання додаток до
ліцензії, який містить перелік видів
спиртів та алкогольних напоїв, які
вправі виробляти суб'єкт
господарювання, а також перелік знаків
для товарів і послуг, які суб'єкт
господарювання може використовувати у
виробництві алкогольних напоїв на
підставі прав власності на знаки для
товарів і послуг, або на підставі
рішень про прийняття заявок на
реєстрацію знаків для товарів і послуг
(на період до видачі свідоцтв на знаки
для товарів і послуг), або на підставі
дозволів інших власників знаків для
товарів і послуг (якщо такі знаки
зареєстровані після введення в дію
цього закону). Зміни або доповнення до
додатка до ліцензії на виробництво
алкогольних напоїв вносяться органом,
який видав ліцензію, протягом трьох
робочих днів відповідно до заяви
суб'єкта господарювання або власника
знака для товарів і послуг та
визначеного цим Законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з Додатками до ліцензії № 401 на
виробництво алкогольних напоїв
(виноробна продукція) серії ПВ, №000712
від 17 жовтня 2008 року, серії ПВ, №000695 від
09 жовтня 2008 року, серії ПВ, №000694 від 09
жовтня 2008 року, серії ПВ, №001952 від 03
грудня 2010 року позивач має дозвіл на
виробництво виноматеріалів та вин.

Отже, з наведеного випливає, що позивач
випускає алкогольні напої, які
віднесені до вищевказаних Додатків до
ліцензії №401. При цьому, з метою
ідентифікації себе як виробника та
задля надання естетичності і
привабливості упаковці вин,
підприємство додатково використовує
на етикетках та на паперових листах для
упакування (загортання) пляшок,
позначення (словесні елементи), які
зареєстровані в якості знаків для
товарів і послуг, правомірне
використання яких підтверджується
свідоцтвами та ліцензійними
договорами на використання
торговельних марок.

Також встановлено, що за наслідком
проведеної перевірки податковим
органом застосовано до позивача
санкції за неправомірне використання
знаків для товарів та послуг, які не
внесені у додатки до ліцензії на
виробництво алкогольних напоїв та
притягнуто до відповідальності за
приписами абз.3 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР,
яка встановлює відповідальність за
виробництво алкогольних напоїв без
наявності ліцензії.

Однак, з матеріалів справи не
вбачається виготовлення виноробної
продукції позивачем без наявності
ліцензії, зокрема, в матеріалах справи
наявна Ліцензія на виробництво
алкогольних напоїв (виноробної
продукції) строком на 5 років, термін
дії якої закінчується 09 жовтня 2013 року,
крім того, з аналізу приписів абз.3 ч.2
ст.17 Закону №481/95-ВР, випливає, що
відповідальність у вигляді штрафу у
розмірі 200 відсотків вартості
виробленої продукції, але не менше 8500
гривень, застосовується до суб'єкта
господарювання, зокрема, за порушення
вимог ст. 3 Закону №481/95-ВР, а саме у разі
виробництва спирту етилового,
коньячного і плодового, спирту
етилового ректифікованого
виноградного, спирту етилового
ректифікованого плодового,
спирту-сирцю виноградного,
спирту-сирцю плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів без
наявності ліцензії та в той же час,
наведений Закон №481/95-ВР не містить
жодних положень щодо притягнення до
відповідальності, зокрема, за не
внесення знаку для товарів і послуг у
додаток до ліцензії на виробництво
алкогольних напоїв, а положення абз.3 ч.2
ст.17 Закону №481/95-ВР в даному випадку
розширеному тлумаченню не підлягають.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства
доходів і зборів України відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.05.2013 року
та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.04.2012 року
по справі №2а/1570/9859/2011 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписЛанченко Л.В.