Справа № 807/2208/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2208/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

за участю секретаря судового засідання
- Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Чубелка О.Ю.

представника третьої особи - Чубелка
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області про визнання
нечинними наказів про накладення
дисциплінарного стягнення, звільнення
з органів внутрішніх справ та
поновлення на роботі, третя особа -
Берегівський РВ УМВС України у
Закарпатській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Закарпатській області про визнання
нечинними наказів про накладення
дисциплінарного стягнення, звільнення
з органів внутрішніх справ, третя особа
- Берегівський РВ УМВС України у
Закарпатській області.

У ході судового розгляду справи
позивач збільшив позовні вимоги та
також просив суд поновити його на
посаді оперуповноваженого СБНОН
Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області в спеціальному
званні капітан міліції.

Позовні вимоги мотивує тим, що факти
викладені в оскаржуваних наказах і
доводи, на яких фактично ґрунтується
доведеність вчинення дисциплінарного
проступку не відповідають дійсності і
стали можливими внаслідок
упередженого ставлення окремих
працівників УМВС України в
Закарпатській області та порушення
ними своїх функціональних обов'язків.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали збільшені
позовні вимоги за обставин викладених
у позовній заяві та заяві про
збільшення позовних вимог та просили
суд позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача та третьої
особи у судовому засіданні проти
позову заперечили з мотивів викладених
у письмових запереченнях, зокрема
пояснивши, що звільнення позивача
відбулося за систематичні порушення
службової дисципліни, грубе порушення
вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ, наказу МВС
України "про затвердження правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України",
"Присяги працівника органів внутрішніх
справ України", що проявилися у
порушенні ПДР України, невиконанні
вказівок старших начальників,
перешкоджанні в оформленні
працівниками ДАІ адмінматеріалів та
невиконанні їх законних вимог,
перешкоджанні у проведенні службового
розслідування, порушенні норм
професійної етики. Для винесення
наказу про звільнення були достатні
підстави. Тому звільнення, на думку
представника відповідача, відбулося
згідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення сторін та оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
наказом № 471 від 15 квітня 2014 року УМВС
України в Закарпатській області на
підставі висновку службового
розслідування за фактом порушення
дисципліни працівниками СБНОН
Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області Лаковці Андрія
Валентиновича оперуповноваженого
СБНОН Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області було притягнуто
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани та зменшення премії за
квітень на 10 %.

Крім того, судом встановлено, що
наказом УМВС України в Закарпатській
області № 663 від 26 травня 2014 року за
систематичні порушення службової
дисципліни, грубе порушення вимог ст. 7
Дисциплінарного статуту ОВС України,
наказу МВС України № 155-2012 рок "Про
затвердження Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України", Присяги
працівників органів внутрішніх справ
України, що проявилися у порушенні ПДР
України, невиконанні вказівок старших
начальників, перешкоджанні в
оформленні працівниками ДАІ
адмінматеріалів та невиконанні їх
законних вимог, перешкоджанні в
проведенні службового розслідування,
проявленій нещирості, порушенні норм
професійної та службової етики, низьку
виконавську дисципліну
оперуповноваженого сектору БНОН
Берегівського РВ УМВС України в
Закарпатській області капітана
міліції ОСОБА_1, відповідно до п. 8 ст. 12
Дисциплінарного статуту ОВС України
звільнено з органів внутрішніх справ
за п. "є" ст. 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ - за
порушення дисципліни.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначені Положенням про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (далі - Положення).

Відповідно до п.10 Положення особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Статтею 23 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ передбачено,
що особи рядового і начальницького
складу несуть дисциплінарну,
адміністративну, матеріальну та
кримінальну відповідальність згідно з
законодавством.

Законом України від 22.02.06 № 3460
затверджений Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України
(надалі - Дисциплінарний статут ОВС),
яким визначено сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту ОВС службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного
статуту ОВС службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників; захищати і
охороняти від протиправних посягань
життя, здоров'я, права та свободи
громадян, власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку. У разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту ОВС
визначено, що дисциплінарний проступок
- невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного
статуту ОВС за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного
статуту ОВС на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних
стягнень передбачений статтею 14
Дисциплінарного статуту ОВС,
відповідно до частин 1, 2, 5, 6, 8, 10, 12 якої з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи
винесенню оскаржуваного наказу № 471
від 15 квітня 2014 року передувало
службове розслідування щодо порушення
дисципліни працівниками сектору БНОН
Берегівського РВ УМВС України у
Закарпатській області.

З матеріалів справи у судовому
засіданні встановлено, що 03 квітня 2014
року в МВ-РВ УМВС направлено службову
телеграму за вих. № 32/352 від 02 квітня 2014
року за підписом заступника
начальника УМВС полковника Немеша М.Ф.
про проведення 05 квітня 2014 року в УМВС
оперативної наради з питання
підведення підсумків роботи
працівників служби ВБНОН за перший
квартал 2014 року. Разом з тим, у
телеграмі було наголошено про
обов'язкову явку всіх працівників
служби БНОН незалежно від перебування
в чергових відпустках чи в
оператино-слідчих групах (а.с. 15).

Однак, як встановлено судом та не
заперечується позивачем такий на
нараду 05 квітня 2014 року не прибув,
мотивуючи тим, що 05 квітня 2014 року - це
субота, а, отже, вихідний день. Разом з
тим, позивач вказує на те, що його про
оперативну нараду не повідомлено
належним чином, однак, такі доводи
спростовуються тим, що 20.00 год. 03 квітня
2014 року по 08.00 год. 04 квітня 2014 року
позивач за рахунок особистого часу на
виконання вимог доручення УМВС України
в Закарпатській області здійснював
відпрацювання м. Берегова та
Берегівського району, а отже був на
роботі за день до оперативної наради
(відповідь на адвокатський запит а.с. 34).
Крім того, факт належного повідомлення
позивача про нараду підтверджується
показами наданими у судовому засіданні
свідком ОСОБА_6 - безпосереднім
начальником та самими поясненнями
позивача, наданими у ході службового
розслідування, із змісту яких
вбачається, що такий запізнився на
оперативну нараду, так як по дорозі
пробило колесо, на автомобілі, на якому
вони їхали разом з ОСОБА_7

Отже, дані обставини підтверджують той
факт, що позивач знав про оперативну
нараду та про необхідність його
обов'язкової явки.

Факт неприбуття на оперативну нараду
позивача підтверджується письмовими
поясненнями безпосереднього
начальника СБНОН Берегівського РВ
УМВС України в Закарпатській області
ОСОБА_6 (а.с. 66) та наданими аналогічними
пояснення у судовому засіданні в
якості свідка.

Крім того, факт неприбуття на
оперативну нараду позивача також
підтверджується пояснення свідка
ОСОБА_7, який підтвердив те, що він та
позивач не були на нараді, так як в цей
день їхали на похорони до свого колеги
в м. Ужгород, за що його також
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності (наказ № 471 від 15
квітня 2014 року).

Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання про те, що вказані
порушення є недобросовісним
відношенням позивача до своїх
службових обов'язків, що стало
обґрунтованою підставою для винесення
оскаржуваного наказу №471 від 15 квітня
2014 року про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани.

Що стосується посилання позивача про
те, що такий не був повідомлений під
розписку про вказаний наказ, то таке
спростовується актом про відмову від
ознайомлення під розпис з наказом про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності (а.с. 69).

Щодо правомірності винесення
оскаржуваного наказу № 663 від 26 травня
2014 року, то суд вказує наступне.

Підставою винесення вищевказаного
наказу став висновок службового
розслідування за фактом грубого
порушення 16 квітня 2014 року службової
дисципліни оперуповноваженим сектору
БНОН Берегівського РВ УМВС України у
Закарпатській області капітаном
міліції Лаковці А.В.

Як вбачається із висновку службового
розслідування 16 квітня 2014 року о 09.10
год. працівниками мобільної групи УМВС
під час відпрацювання у ході
проведення місячника з безпеки
дорожнього руху у м. Берегові на вул.
Сечені був зупинений автомобіль марки
ВАЗ 21144, д.н.з АО 2017 АК, під керуванням
позивача. Підставою зупинення
вказаного автомобіля зазначено
порушення ПДР України.

У судовому засіданні та з матеріалів
справи встановлено, що позивач при
складанні відносно нього протоколу про
адміністративне правопорушення за
порушення вимог п. 2.3 ПДР України,
порушив вимоги ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України, а саме у
агресивній формі висловлював своє
незадоволення діями мобільної групи,
після чого з місця події втік та у
подальшому став перешкоджати
працівникам ДАІ в оформленні
адмінматеріалів, на вказівки старших
начальників про припинення своїх
неправомірних дій не реагував.

Так, працівниками УДАІ УМВС України в
Закарпатській області було написано
рапорт про обставини події на ім'я
начальника Берегівського РВ УМВС
України в Закарпатській області, який
зареєстровано за № 1152 від 16 квітня 2014
року, що і стало підставою службового
розслідування.

Як встановлено судом та підтверджено
показами свідків, наданих у судовому
засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_6 позивач відмовлявся виконати
законні вказівки старших начальників
УМВС щодо оформлення адмінматеріалів
відносно позивача та фіксування факту
відмови від підписання протоколу про
адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні допитані в якості
свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказали на
те, що вони та позивач під час руху
автомобіля до його зупинки були
пристебнуті ременями безпеки. При
зупинці автомобіля позивача
працівниками ДАІ свідки вийшли з нього
і не були присутні на місці події під
час складання протоколу про
адміністративне правопорушення, а отже
спростувати порушення вимог ст. 7
Дисциплінарного статуту ОВС України
позивачем не можуть.

Отже, судом встановлено, що позивач
відмовився підписати протокол про
адміністративне правопорушення та не
давав можливості ознайомити його з
вказаним протоколам та засвідчити факт
його відмови від підписання протоколу
понятими (свідками). Відтак, вказані дії
позивача, розцінюються судом, як грубе
порушення норм професійної і службової
етики, що в свою чергу є грубим
порушенням ст. 7 Дисциплінарного статут
ОВС України, якою зобов'язано кожну
особу рядового і начальницького складу
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників, дотримуватися норм
професійної та службової етики, у
службовій діяльності бути чесним і
об'єктивним.

Щодо посилання позивача про те, що
вказана вище подія мала місце у його
вихідний день та він вправі не
виконувати незаконні вказівки
працівників УМВС, то суд вказує на те,
що позивач, як працівник УМВС незалежно
від того, чи перебував він на службі, чи
знаходився на відпочинку у свій
вихідний день, повинен бути
зацікавленим в об'єктивному
встановленні фактів з приводу вчинення
чи невчинення ним правопорушення, що
ним у даному випадку зроблено не було.

Суд констатує, що позивач скористався
правом на оскарження постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності та накладення на
нього адміністративного стягнення у
вигляді штрафу у судовому порядку, за
наслідками чого судом винесено
постанову про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення, якою позивача
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Однак, скасування рішення про
притягнення його до адміністративної
відповідальності з підстав визначених
ст. 268 КУпАП не спростовує факт
порушення ним вимог ст. 7
Дисциплінарного статуту ОВС України.

Суд звертає увагу на те, що у даному
випадку підставою для винесення
оскаржуваного наказу стало саме
порушення ним правил професійної та
службової етики, а не порушення правил
дорожнього руху.

Окрім того, факт систематичності
порушення вимог службової дисципліни
підтверджує факт спізнення на
інструктаж перед заступанням на
службу, після чого позивач взагалі
відмовився нести службу по охороні
громадського порядку у м. Берегові у
нічний час.

З приводу твердження позивача щодо
невиходу 03 травня 2014 року, згідно
встановленого графіку несення служби
за рахунок особистого часу з
відпрацювання населених пунктів м.
Берегово та Берегівського району на
період з 03 квітня по 05 травня 2014 року,
слід зазначити наступне.

Так, відповідно до наказу МВС України №
940 від 22 жовтня 2012 року членам СОГ та ОГ
(у разі їх створення), які фактично
перебували на службі менше 16 годин,
надається 12 годин відпочинку, до 20
годин - 32 годин відпочинку, понад 20
годин - 48 годин відпочинку.

30 квітня 2014 року УМВС України видано
наказ № 534 та Берегівським РВ УМВС
України видано наказ № 182 "Про
переведення органів і підрозділів
внутрішніх справ і внутрішніх військ
Закарпатської області на посилений
варіант оперативно-службової
діяльності" на виконання вимог наказу
МВС України від 28 квітня 2014 року № 402
(а.с. 89-90), які також є чинними і
обов'язковими для виконання
працівників міліції.

Посилання позивача та його
представника на те, що звільнення з
органів внутрішніх справ є вкрай
суворим заходом, а також застосування
дисциплінарного стягнення в порядку
черговості на підставі ст. 12
Дисциплінарного статуту ОВС України,
спростовуються ст. 13 Дисциплінарного
статуту ОВС України, якою визначено
права начальників щодо накладання
дисциплінарних стягнень без
черговості накладення таких.

Отже, начальник в межах наданих йому
повноважень має право застосовувати
будь-який вид дисциплінарного
стягнення, зокрема і такий вид
дисциплінарного стягнення як
звільнення з ОВС. а, отже, оскаржуваний
наказ № 106о/с "По особовому складу" від 30
травня 2014 року, яким позивача звільнено
прийнято у межах повноважень та в
спосіб встановлений законом.

З огляду на вищезазначене, судом
встановлено дотримання відповідачем
по справі приписів Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України відносно позивача та
притягненні його до дисциплінарної
відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень навів суду достатньо
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і довів правомірність
прийнятих ним оскаржуваних наказів.

На підставі наведеного та
керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області про визнання
нечинними наказів про накладення
дисциплінарного стягнення, звільнення
з органів внутрішніх справ та
поновлення на роботі, третя особа -
Берегівський РВ УМВС України у
Закарпатській області - відмовити
повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя C.А. Гебеш