Справа № 826/2637/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/2637/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Оксененка О.М. та Безименної
Н.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Національної
академії внутрішніх справ на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 16 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Національної академії внутрішніх
справ про скасування рішення від 15.01.2013
року, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач або ОСОБА_2)
звернулася до суду з позовом до
Національної академії внутрішніх
справ (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування рішення від
15.01.2013 року про відмову визнати
позивача учасником бойових дій на
території інших держав; визнання
позивача учасником бойових дій на
території інших держав та зобов'язання
відповідача видати посвідчення
учасника бойових дій встановленого
зразка.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
квітня 2013 року позовні вимоги було
задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Національна академія
внутрішніх справ подала апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції
вважаючи її необґрунтованою та
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198, п.п. 1, 4 ч. 1
ст.202 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції скасовує її та
ухвалює нове рішення, якщо визнає, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано судом обставин, що мають
значення для справи, допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом та свідчать
матеріали справи, позивач у період
навчання в Київській вищій школі МВС
СРСР Ім. Ф.Е. Дзержинського на виконання
наказу МВС СРСР від 19.07. 1988 року № 0143 «О
создании группировок сил и средств для
действий при чрезвычайных
обстоятельствах», вказівки Управління
навчальних закладів і
науково-дослідних установ МВС СРСР від
13.08.1988 року № 12т, відповідно до наказу
КВШ МВС СРСР від 06.12.1988 № 161, на посаді
командира 1 взводу 1 роти 3 батальйону
був відряджений до м. Єреван для
безпосередньої участі у виконанні
спеціального завдання, що з 17.12.1988 року
по 04.03.1989 року підтверджується довідкою
Національної академії внутрішніх
справ від 03.12.2012 року № 46/107-2357.

Водночас позивач звернувся до
відповідача з рапортом про визнання
його учасником бойових дій.

Проте, за результатами засідання
комісії НАВС з питань визнання
учасниками бойових дій, яка відбулася
15.01.2013 року та оформлена протоколом і
висновком № 1/13від 15.01.2013 року позивачу
відмовлено у визнанні його учасником
бойових дій за відсутністю правових
підстав.

Вважаючи таку відмову відповідача у
визнанні його учасником бойових дій
протиправною, позивач звернулась до
суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги та надаючи аналіз
законодавчим актам, що регулюють
спірні правовідносини дійшов висновку,
що позивач дійсно виконував бойові
завдання в умовах збройного конфлікту
з застосуванням вогнепальної зброї між
азербайджанським та вірменським
народами Вірменської РСР, хоча
Вірменська РСР не включена до переліку
держав і періодів бойових дій на їх
території, що затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994р.
№63.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», учасниками
бойових дій є особи, які брали участь у
виконанні бойових завдань по захисту
Батьківщини у складі військових
підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх
видів і родів військ Збройних Сил
діючої армії (флоту), у партизанських
загонах і підпіллі та інших
формуваннях як у воєнний, так і у мирний
час. Перелік підрозділів, що входили до
складу діючої армії, та інших формувань
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно пункту 2 статті 6 цього Закону
учасниками бойових дій визнаються,
зокрема, учасники бойових дій на
території інших країн -
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів). Перелік
держав, зазначених у цьому пункті,
періоди бойових дій у них та категорії
працівників визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до Переліку держав і
періодів бойових дій на їх території,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1994 року
№63 «Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», на території
Вірменської РСР у зазначений період
бойових дій не велось.

Крім того, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо застосування до
позивача пункту Переліку «інші країни
-після 1979», оскільки відповідно до
пункту 6 приміток до Переліку,
можливість визнання осіб учасниками
бойових дій, якщо такі мали місце в
інших країнах після грудня 1979 року, та
не названі у Переліку, поширюється лише
на військових фахівців, які
направлялися Генеральним штабом
Збройних Сил колишнього Союзу РСР у
країни, на території яких велися бойові
дії і пільги яким надавалися на
підставі довідок 10 Головного
управління Генерального штабу
Збройних Сил СРСР про їх особисту
участь у бойових діях.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
18 травня 2010 року № 21-74во10, від 3 жовтня
2011 року № 21-162а11 та від 26 листопада 2013
року № 21-384а13.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене та те, що Вірменська РСР
не відноситься до переліку країн,
визначеного постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1994 року
№ 63, то єдиним документом, що може
підтверджувати факт участі позивача у
бойових діях може бути довідка форми 10,
яка видавалась Головним управлінням
Генерального штабу Збройних Сил СРСР.
Водночас оскільки цієї довідки позивач
не надав, то відповідач правомірно
відмовив у визнанні його учасником
бойових дій, у зв'язку з чим підстави
вважати відмову відповідача
протиправною відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про допущення
при вирішення даної адміністративної
справи судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
прийняття неправильного рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
відповідача є обґрунтованими, такими
що спростовують висновки суду першої
інстанції, та підтверджені в ході
апеляційного провадження, через що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної
академії внутрішніх справ
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 квітня 2013 року
скасувати та ухвалити нову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 до Національної академії
внутрішніх справ про скасування
рішення від 15.01.2013 року, зобов'язання
вчинити дії, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено
07.08.2014 року.

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Безименна Н.В.

Оксененко О.М.