Справа № 2а/334/49/2014
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 рокусправа № 2а/334/49/2014
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Ясенової Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя на
постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 03 березня 2014 року в
адміністративній справі № 2а/334/49/2014 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя про зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 грудня 2014 року звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя, в якому просить:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо не включення в
розрахунок пенсії позивача сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування або єдиний
податок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування;

- зобов'язати відповідача
здійснити позивачу перерахунок та
виплату пенсії державного службовця з
урахуванням у складі заробітної плати
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування або
єдиний податок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
починаючи з 07.11.2011 року і в подальшому.

Позов мотивовано тим, що позивач вийшов
на пенсію державного службовця 04.11.2011
року з посади начальника відділу
харчової та переробної промисловості
управління фінансово-кредитного
забезпечення, виробництва
тваринницької продукції та харчової
промисловості Головного управління
агропромислового розвитку Запорізької
обласної державної адміністрації.
Розпорядженням відповідача № 185006 від
05.03.2012 року ОСОБА_1 призначена пенсія в
розмірі 80 % середнього заробітку, у
складі якого не були враховані суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
зазначених у довідці Головного
управління агропромислового розвитку
Запорізької обласної державної
адміністрації від 04.11.2011 року №02.01/35.
Листом від 10.12.2013 року №386/3-1 відповідач
повідомив ОСОБА_1 про те, що пенсія
позивачу призначена відповідно до норм
чинного законодавства.

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 03 березня 2014 року позов
задоволено. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя щодо не
включення в розрахунок пенсії позивача
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування або
єдиний податок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.
Зобов'язано відповідача здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії
державного службовця з урахуванням у
складі заробітної плати сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
з 07.11.201 року відповідно до довідки
№02.01/35 від 04.11.2011 року, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Зобов'язано відповідача в подальшому
виплачувати позивачу пенсію за віком
на підставі вимог законодавства
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок, проте матеріальна
допомога на оздоровлення до щорічної
відпустки не передбачені як складові
частини заробітної плати, у зв'язку з
чим для перерахунку пенсії немає
законних підстав. Крім того вказує на
пропуск позивачем шестимісячного
строку звернення до суду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що розпорядженням
№185006 від 05.03.2012 року управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя призначило та
виплачує пенсію як державному
службовцю відповідно до Закону України
«Про державну службу» ОСОБА_1 з 07.11.2011
року.

Працюючи в Головному управлінні
агропромислового розвитку Запорізької
обласної державної адміністрації
ОСОБА_1 отримував матеріальну допомогу
на оздоровлення при наданні щорічної
відпустки, яка зазначена у довідці
Головного управління агропромислового
розвитку Запорізької обласної
державної адміністрації від 04.11.2011 року
№02.01/35 про складові заробітної плати за
останні 24 календарних місяців (а.с.8).

На звернення позивача, управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя листом від 10.12.2013
року №386/3-1 повідомило ОСОБА_1 про те, що
пенсія позивачу призначена відповідно
до норм чинного законодавства,
посилаючись при цьому на частину 2
статті 33 Закону України «Про державну
службу» якою визначено, що заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок, проте матеріальна
допомога на оздоровлення до щорічної
відпустки не передбачена як складова
частина заробітної плати (а.с. 10).

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Відмова відповідача у здійсненні
перерахунку та виплати позивачу пенсії
з урахуванням виплат на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За змістом статті 37 Закону України "Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України "Про оплату праці" встановлено,
що заробітна плата -це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу"
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення» індексації
підлягає оплата праці найманих
працівників підприємств, установ,
організацій у грошовому виразі, яка
включає оплату праці за виконану
роботу згідно з тарифними ставками
(окладами) і відрядними розцінками,
доплати, надбавки, премії, гарантійні
та компенсаційні виплати, передбачені
законодавством, а також інші
компенсаційні виплати, що мають
постійний характер. Індексація
заробітної плати являє собою дохід, з
якого відповідно до ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
справляється страхові внески (збори) до
соціальних фондів відповідно до
діючого законодавства на день
одержання заробітку (виплат, доходу).

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення, допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація заробітної плати входила
до системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи, що в даних спірних
відносинах перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії - стаття 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
стаття 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції зробив вірний висновок про
те, що суми матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та допомоги на оздоровлення, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
які не включаються до складу
заробітної плати державного службовця,
враховується при обчисленні розміру
пенсії позивача.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції зробив висновок
про те, що отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Крім того суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що така
правова позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року у справі №21-430а11.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Між тим, при прийнятті оскаржуваної
постанови суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що відповідно до
частин 1,2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Закон України "Про державну службу" та
зміни до нього офіційно публікуються в
періодичних виданнях після їх
прийняття. Отже, положення цього
правового акту є загальнодоступними
для ознайомлення всіма громадянами, і
можливість обізнаності людини про те
чи інше положення законодавства
залежить виключно від бажання такої
людини.

Згідно практики Європейського суду з
прав людини, яка відповідно до ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, також свідчить про те,
що право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строку для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом 27 грудня 2013 року, а також
те, що позивач просить задовольнити
позов починаючи з 07 листопада 2011 року,
суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне позов за період з 07 листопада
2011 року по 26 червня 2013 року, включно,
залишити без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню починаючи з 27 червня 2013
року.

Між тим, вимоги позивача щодо
зобов'язання відповідача в подальшому
виплачувати позивачу пенсію за віком
на підставі вимог законодавства
відповідно до Закону України «Про
державну службу» задоволенню не
підлягають, оскільки захисту підлягає
вже порушене право, а не те, яке може
бути порушено у майбутньому і щодо
якого невідомо, буде воно порушено чи
ні. Необхідною умовою для звернення
особи до суду з адміністративним
позовом є обов'язкова наявність
порушення прав, свобод чи інтересів
цієї особи у сфері публічно-правових
відносин.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
пенсія є періодичним платежем, виплата
якої, за загальним правилом не обмежена
у часі, а отже управлінням Пенсійного
фонду України має бути нараховано та
виплачено пенсію позивачу відповідно
до Закону України "Про державну службу"
з урахуванням у складі заробітної
плати сум на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
заявлених довідкою Головного
управління агропромислового розвитку
Запорізької обласної державної
адміністрації від 04.11.2011 року №02.01/35 до
зміни законодавчих норм, що регулюють
призначення цього виду пенсії.

Враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову про часткове
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями
202, 207 КАС України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя - задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 03 березня 2014 року у
справі №2а/334/49/2014 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя щодо не включення в
розрахунок пенсії ОСОБА_1 сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування або єдиний
податок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця з урахуванням у
складі заробітної плати сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування або єдиний
податок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
заявлених довідкою Головного
управління агропромислового розвитку
Запорізької обласної державної
адміністрації від 04.11.2011 року №02.01/35,
починаючи з 27 червня 2013 року.

У задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
Т.І. Ясенова