Справа № 2а-124/13
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

31 липня 2014 року м. Київ
В/800/3287/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Шведа Е.Ю.,

Голяшкіна О.В.,

Донця О.Є.,

Стрелець Т.Г.,

Цуркана М.І.,

розглянувши заяву Приватного
акціонерного товариства «Фінансист»
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 08 квітня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Фінансист» до Управління
Луганської міської ради з питань
земельних ресурсів про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

ПАТ «Фінансист» звернулось до суду із
заявою про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
жовтня 2014 року у вказаній справі.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 21 лютого 2013 року позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії відповідача;
зобов'язано відповідача видати довідку
із застосуванням коефіцієнту
функціонального використання землі 1,0,
а також здійснити перерахунок орендної
плати за 2012 рік; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2013
року скасовано постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 21
лютого 2013 року та ухвалено нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08 квітня 2014 року рішення
суду апеляційної інстанції залишено
без змін.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції від 08 квітня 2014 року позивач
посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, що регулюють порядок
та підстави нарахування орендної плати
за земельну ділянку, яка перебуває в
державній або комунальній власності, а
саме: статті 13 Закону України «Про
оренду землі» та Порядку нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженого
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерства
аграрної політики України,
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 (далі -
Порядок № 18/15/21/11).

Відповідно до положень статті 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 236 КАС
України встановлено, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
право подати заяву про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах після їх перегляду в
касаційному порядку.

Згідно з нормою пункту 1 частини першої
статті 237 КАС України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

У заяві, що надійшла до Вищого
адміністративного суду України
заявник посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
заявник посилається на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 12
вересня 2012 року № К-40793/10.

В ухвалі від 08 квітня 2014 року суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відмову в задоволенні позову,
мотивуючи рішення тим, що оскільки
функціональний коефіцієнт окремої
земельної ділянки, як складова її
орендної плати, затверджується
рішенням міської ради, то у випадку
незгоди з таким коефіцієнтом,
предметом судового позову повинне
стати саме рішення міської ради про
його затвердження. Тому, суд не може
визнати протиправними дії управління
земельних ресурсів міської ради в
частині визначення даних для
розрахунку орендної плати за земельну
ділянку, зобов'язання відповідача
перерахувати коефіцієнт
функціонального використання землі та
зобов'язання відповідача перерахувати
нормативну грошову оцінку землі з
урахуванням нового коефіцієнту.

У подібних правовідносинах, прийнявши
ухвалу від 12 вересня 2012 року, суд
касаційної інстанції дійшов
протилежного висновку, враховуючи
положення статті 13 Закону України «Про
оренду землі», Порядку № 18/15/21/11 та
Методики нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 23 березня 1995 р. №
213, про задоволення позову про визнання
протиправними дій управління
нерухомим майном міської ради по
видачі даних для розрахунку орендної
плати за земельну ділянку, зобов'язання
відповідача змінити коефіцієнт
функціонального використання землі та
зобов'язання відповідача перерахувати
нормативну грошову оцінку землі з
урахуванням нового коефіцієнту. Своє
рішення суд касаційної інстанції
мотивує тим, що відповідачем не
доведено правомірності власних дій
щодо видачі даних для розрахунку
орендної плати із зазначенням
коефіцієнту, який характеризує
функціональне використання земельної
ділянки.

Оскільки, зі змісту доданих до заяви
судових рішень вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
одних і тих самих норм матеріального
права, а саме: статті 13 Закону України
«Про оренду землі», Порядку №18/15/21/11,
суд дійшов висновку допустити до
провадження Верховного Суду України
дану справу для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 08 квітня 2014 року.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Фінансист» до Управління Луганської
міської ради з питань земельних
ресурсів про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 08
квітня 2014 року за заявою Приватного
акціонерного товариства «Фінансист».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Е.Ю. Швед

О.В. Голяшкін

О.Є. Донець

Т.Г. Стрелець

М.І. Цуркан