Справа № 466/7958/13-а
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7958/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді
Кавацюка В.І.

при секретарі
Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення,

у с т а н о
в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області, в
якому просить скасувати постанову
№13-01-0 від 07 жовтня 2013 року
головного інспектора праці Меленюк
Галини Степанівни Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області про накладення
адміністративного стягнення
відповідно до ст. 188-6 КУпАП та закрити
справу про адміністративне
правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що постановою
№13-01-0 від 07 жовтня 2013 року
головним державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області
Меленюк Г.С. накладено на нього
адміністративне стягнення відповідно
до ст. 188-6 КУпАП у вигляді штрафу за
невиконання припису №13-01-0 від 10
травня 2013 року.

Наказом Міністра оборони України від 28
березня 2013 року на нього покладено
тимчасове виконання обов»язків
директора ДП МО України «Готель
«Власта». На думку відповідача, він
допустив порушення вимог ч.1 та ч.2
Закону України «Про оплату праці», ч.1
та ч.4 ст.115 КЗпП України

Дану постанову вважає незаконною з
наступних підстав. У липні поточного
року рахунки готелю були арештовані
виконавчою службою внаслідок
виконання рішення суду за позовом
колишнього заступника директора
ОСОБА_4 до ДП МО України «Готель
«Власта» , що призвело призвело до
вилучення 42217,61 грн. і як наслідок
затримки зарплати.

Припис №13-01-0, за невиконання
якого його притягнуто до
адміністративної відповідальності,
виданий 10 травня 2013 року. Рахунки
арештовані 31 липня 2013 року, а сума
стягнена 28 серпня 2013 року. Таким чином,
вимоги даного припису не було виконано
з підстав, які ще не існували на момент
видання припису №13-01-0 від 10
травня 2013 року, тобто з незалежних
причин, так як не було фактичної
можливості виконати вимоги ч.1 та ч.2
Закону України «Про оплату праці» та ч.1
ст.115 КЗпП України та порушення вимог ч.4
ст.115 КЗпП України безпосередньо
пов»язане з вищезазначеним арештом
рахунку і сплатою коштів за виконавчим
провадженням.

У постанові про накладення
адміністративного стягнення
зазначається, що станом на день
проведення перевірки (03 жовтня 2013 року -
07 жовтня 2013 року) сформувалась
заборгованість із виплати заробітної
плати на суму 20,6 тис. грн.., а сума, яка
була стягнута за виконавчим
провадженням за позовом колишнього
заступника директора ОСОБА_4 становить
42217,61 грн.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або неупереджена) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права
і свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Бездіяльність - це пасивна форма
поведінки особи, що полягає у не
вчиненні нею конкретної дії (дій), яку
вона повинна була і могла вчинити в
даних конкретних умовах.

Таким чином, невиконання ним вимог
припису зумовлене об»єктивними
чинниками (стягненням коштів за
виконавчим провадженням), які не
існували на момент видання припису. Він
не міг забезпечити виплату заробітної
плати належним чином, а отже, оскільки
діяння у вигляді бездіяльності
відсутнє, відсутня подія і склад
адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, покликаючись на
викладені в позові обставини, просив
позов задовольнити.

Представник Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області Кіндратів Я.М. в судовому
засіданні проти позову заперечив,
посилаючись на викладені в письмових
запереченнях обставини, просив у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
зібрані по справі докази, з'ясувавши
дійсні обставини справи, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
головним державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області
Меленюк Г.С. 07 жовтня 2013 року складено
протокол №13-01-0060874 про адміністративне
правопорушення, з якого вбачається, що
гр. ОСОБА_1, працюючи директором ДП МОУ
«Власта», вчинив адміністративне
правопорушення, виявлене під час
проведення перевірки 07 жовтня 2013 року,
відповідальність за яке передбачено
ст. 188-6 КУпАП - порушення вимог
законодавства про працю, не виконавши
вимоги припису №13-01-0 від 10 травня
2013 року, а саме: порушення вимог ч.1 та ч.2
ст.24 Закону України №108 та ч.1 ст.115 КЗпП
України - не забезпечено виплату не
рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцять календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата;
порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України -
не забезпечено виплату заробітної
плати працівникам за весь час щорічної
відпустки не пізніше ніж за три дні до
початку відпустки.

На підставі вказаного протоколу 07
жовтня 2013 року головний державний
інспектор праці Меленюк Г.С. винесла
постанову №13-01-0, згідно якої на
директора ДП МОУ «Готель «Власта» гр.
ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1003грн.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що 31 липня 2013 року рахунки ДП МОУ
«Готель «Власта» були арештовані
виконавчою службою внаслідок
виконання рішення Залізничного
районного суду м. Львова по справі за
позовом колишнього заступника
директора ОСОБА_4 до ДП МО України
«Готель «Власта», що призвело до
вилучення 42217,61 грн. і як наслідок
затримки зарплати. (а.с.7)

З матеріалів справи та доданих
документів вбачається, що припис
№13-01-0, за невиконання якого гр.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності, виданий 10 травня 2013
року. Рахунки арештовані 31 липня 2013
року, а сума стягнена 28 серпня 2013 року.
Таким чином, вимоги даного припису не
було виконано з підстав, які ще не
існували на момент видання припису
№13-01-0 від 10 травня 2013 року. (а.с.14)

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта власних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При розгляді справи в суді представник
відповідача не довів, що позивач ОСОБА_1
порушив законодавство про працю.

З огляду на те, що позивач заперечив
факт вчинення ним адміністративного
правопорушення, а докази, передбачені
ст. 251 КУпАП, які б спростовували
обставини, на які він покликається,
суду не представлено, суд вважає, що
протиправність дій позивача не
доведена, прийняте рішення про
притягнення його до адміністративної
відповідальності є необґрунтованим, за
відсутності даних про вчинення ним
правопорушення.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді скарги на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає зокрема, рішення про
скасування постанови і закриття
справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за відсутністю події
і складу адміністративного
правопорушення.

Виходячи з викладеного, оцінивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підставний, постанова
№13-01-0 від 07 жовтня 2013 року
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 10, 69, 70, 71, 158, 159, 160,
161, 162, 163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 9, 247,
287, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в
и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову №13-01-0
головного державного інспектора праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Львівській області
Меленюк Галини Степанівни від 07 жовтня
2013 року про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 1003,00 грн. (одна тисяча
три гривні) за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 188-6 КУпАП, та
провадження в справі про
адміністративне правопорушення -
закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню в
апеляційному порядку не підлягає.

Суддя В. І. Кавацюк