Справа № 808/4104/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року (12 год. 15 хв.) Справа №
808/4104/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про: стягнення коштів в рахунок
погашення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - позивач або
ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області) звернулась із
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач або ФОП ОСОБА_1), в якому
позивач просить суд стягнути з
відповідача кошти в сумі податкового
боргу по єдиному податку з фізичних
осіб в розмірі 786,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що ФОП ОСОБА_1 має податковий
борг перед бюджетом в сумі 786,92 грн. по
єдиному податку з фізичних осіб, який
виник в результаті не сплати
відповідачем в повному обсязі
податкових зобов'язань за період з
серпня 2013 року по грудень 2013 року,
самостійно обчислених платником
податків відповідно до заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 02.01.2013 № 987/10. Крім
того, за несвоєчасну сплату грошових
зобов'язань відповідачу нараховано
пеню, залишок якої складає 4,36 грн.
Також, вказує, що з метою погашення
заборгованості та на виконання вимог
ст. 59 Податкового кодексу України, на
адресу відповідача було направлено
податкову вимогу від 10.02.2014 № 33-25, яка
залишилась без виконання. Враховуючи,
що на сьогодні заборгованість
відповідача по єдиному податку з
фізичних осіб в сумі 786,92 грн.
залишається не сплаченою до бюджету,
позивач просить стягнути її в судовому
порядку.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 27.06.2014 було
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
справу до розгляду в судовому
засіданні на 16.07.2014.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 16.07.2014 подав до
суду клопотання про розгляд справи без
участі представника ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області. Крім
того, у клопотанні зазначає, що сума
заборгованості на час розгляду справи
не змінилась. На задоволенні позовних
вимог наполягає.

ФОП ОСОБА_1 в судове засідання також не
з'явилась. Поштова кореспонденція
направлялась на адресу місця
реєстрації відповідача рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
поштового відправлення, проте
повернулась до суду 16.07.2014 з відміткою
відділення поштового зв'язку - «за
закінченням терміну зберігання».

Частиною 4 ст. 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) передбачено, що у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:

юридичним особам та фізичним особам -
підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців;

фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Враховуючи те що, поштова
кореспонденція направлялась
відповідачу за адресою, яка відповідає
реєстраційним відомостям, то згідно
вимог ст.ст. 33, 35 КАС України, слід
вважати, що ФОП ОСОБА_1 повідомлена про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку щодо можливості розгляду
справи за відсутності представників
сторін, на підставі наявних у справі
матеріалів, в порядку письмового
провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає
позовні вимоги, такими що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 29.05.2014,
відповідач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична
особа-підприємець 13.05.2010, номер запису
про проведення державної реєстрації - 2
057969, за адресою: АДРЕСА_1

Як передбачено ст. 67 Конституції
України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі
- Податковий кодекс України), платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

За приписами п. 291.2 ст. 291 Податкового
кодексу України, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Згідно п. 291.3 ст. 291 Податкового кодеку
України, юридична особа чи фізична
особа - підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Відповідно до п.п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298
Податкового кодеку України, для
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву.

Підпунктом 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 Податкового
кодеку України встановлено, що суб'єкт
господарювання, який є платником інших
податків і зборів відповідно до норм
цього Кодексу, може прийняти рішення
про перехід на спрощену систему
оподаткування шляхом подання заяви до
органу державної податкової служби не
пізніше ніж за 15 календарних днів до
початку наступного календарного
кварталу. Такий суб'єкт господарювання
може здійснити перехід на спрощену
систему оподаткування один раз
протягом календарного року.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 17.09.2012 ФОП ОСОБА_1 звернулась до ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя із
заявою про застосування спрощеної
системи оподаткування, з проханням
перевести її на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності з
01.10.2012.

Відповідач, у поданій нею заяві про
застосування спрощеної системи
оподаткування, самостійно обрала другу
групу платників єдиного податку та
ставку єдиного податку 16 % до розміру
мінімальної заробітної плати, а також
визначила ті види діяльності, якими
буде займатися в ході здійснення
підприємницької діяльності, а саме
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах (код
згідно з Класифікацією видів
економічної діяльності ДК 009:2005 (зі
змінами та доповненнями) - 47.11).

До другої групи суб'єктів
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, належать фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб та обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень (п. 291.4 ст. 291 Податкового
кодексу України)

Відповідно до пп. 293.1, 293.2 ст. 293
Податкового кодексу України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Як було зазначено вище, відповідачем
самостійно визначено щомісячну ставку
для другої групи платників єдиного
податку - фізичних осіб, яка становить 16
% до розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року.

Станом на 01.01.2013 розмір мінімальної
заробітної плати становив 1 147 грн.
(відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» від
06.12.2012 № 5515-VІ).

Таким чином, сума єдиного податку з
фізичних осіб на місяць, яку повинна
була сплачувати відповідач, складає
183,52 грн.

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 Податкового
кодексу України, податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
першої та другої груп є календарний
рік.

Платники єдиного податку другої групи,
згідно п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу
України, сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

За приписами п. 295.2 ст. 295 Податкового
кодексу України, нарахування авансових
внесків для платників єдиного податку
першої і другої груп здійснюється
контролюючими органами на підставі
заяви такого платника єдиного податку
щодо розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з серпня 2013 року по грудень 2013
року ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області було нараховано відповідачу до
сплати у бюджет основного платежу в
розмірі 183,52 грн. за кожен місяць.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Як зазначено в п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Враховуючи, що у встановлений законом
строк, відповідач суму єдиного податку
з фізичних осіб в повному обсязі не
сплатив, податковий борг ФОП ОСОБА_1 по
єдиному податку з фізичних осіб за
період з 20 серпня 2013 року по 20 грудня 2013
року складає 782,56 грн.

Крім того, згідно приписів п.п. 129.1.1 п.
129.1 ст. 129 Податкового кодексу України,
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Відповідно до п. 131.1 ст. 131 Податкового
кодексу України, нараховані
контролюючим органом суми пені
самостійно сплачуються платником
податків.

За несвоєчасну сплату узгоджених
грошових зобов'язань відповідачу було
нараховано пеню.

Зокрема, із наданої позивачем
облікової картки (зворотній бік)
платника податків (код платежу 18050400),
судом з'ясовано, що за відповідачем
рахується залишок несплаченої пені по
єдиному податку з фізичних осіб в
розмірі 4,36 грн.

Таким чином, підсумовуючи
вищенаведені, встановлені судом,
обставини, ФОП ОСОБА_1 має податковий
борг по єдиному податку з фізичних осіб
на загальну суму 786,92 грн., з яких за
основним платежем сума заборгованості
складає 782,56 грн. та пеня в розмірі 4,36
грн.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

За правилами п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України, податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Так, судом з'ясовано, що позивачем
сформовано та направлено на адресу
відповідача рекомендованим листом з
повідомленням про вручення поштового
відправлення податкову вимогу форми
«Ф» від 10.02.2014 № 33-25 на суму податкового
боргу платника податків за узгодженими
грошовими зобов'язаннями 786,92 грн.
Однак, кореспонденція повернулась до
ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області з відміткою відділення
поштового зв'язку - «за закінченням
терміну зберігання», що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією поштового конверту.

Пунктом 58.3 ст. 58 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

З урахуванням положень п. 58.3 ст. 58
Податкового кодексу України, податкова
вимога вважається врученою
відповідачу належним чином.

Наразі, податкова вимога форми «Ф» від
10.02.2014 № 33-25 в порядку визначеному ст. 60
Податкового кодексу України позивачем
не відкликана, оскільки з моменту її
винесення заборгованість відповідача
залишається не погашеною, що
підтверджується даними особового
рахунку ФОП ОСОБА_1

Згідно пп. 95.1 - 95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України, орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Наявні матеріали справи свідчать про
те, що відповідачем в порушення вимог
податкового законодавства, не сплачено
суму податкового боргу по єдиному
податку з фізичних осіб в сумі 786,92 грн.,
що підтверджується наданими позивачем
обліковими картками платника податків
по єдиному податку з фізичних осіб (код
платежу 18050400) та довідкою ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області про
заборгованість відповідача.

Відповідач не надав суду будь-яких
платіжних документів, які б свідчили
про повне або часткове погашення
податкової заборгованості.

Крім того, на протязі розгляду справи
відповідачем не надано суду заперечень
стосовно заявлених позовних вимог, а
також жодних доказів, які б
спростовували доводи позивача.

З огляду на викладене, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
ДПІ у Шевченківському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. ст. 41, 71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
коштів в рахунок погашення податкового
боргу, - задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Місцевого
бюджету Шевченківського району (, р/р 0009, код платежу
18050400, призначення, банк - ГУДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015) кошти в
сумі податкового боргу по єдиному
податку з фізичних осіб в розмірі 786,92
(сімсот вісімдесят шість гривень 92 коп.)
грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України -з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко