Справа № 810/3664/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року №810/3664/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
Пагер С.М. (за довіреністю)

від відповідача:
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до проТовариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрполімерконструкція»
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Укполімерконструкція» (далі - позивач)
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі - відповідач)
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 21 січня 2014 року
№ та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки відповідача про
порушення ТОВ «Укрполімерконструкція»
підпункту 153.2.1 пункту 153.2 статті 153
Податкового кодексу України та пункту
пункту 188.1 статті 188 Податкового
кодексу України в ході здійснення
господарських операцій у
перевіряємому періоді не відповідають
фактичним обставинам справи.

Позивач стверджує, що ціна послуг за
договорами, укладеними з ТОВ «Торговий
дім «Укрполімерконструкція» є
обґрунтованою та відповідає рівню
звичайних ринкових цін, що
підтверджується відповідними
первинним документами, та
калькуляціями, які містять усі істотні
умови, на підставі яких сформовано ціну
спірних послуг. Водночас відповідач
донараховуючи позивачу податкові
зобов'язання з податку на прибуток та
податок на додану вартість використав
інформацію, яка не мітить жодного
доведеного факту, підтвердженого
належними доказами щодо заниженням ТОВ
«Укрполімерконструкція» вартості
послуг.

За наведених обставин, висновки
викладені в акті перевірки від 25 грудня
2013 року є необґрунтованими та зроблені
на основі припущень, а прийняті на їх
основі податкові повідомлення-рішення
є протиправними та підлягають
скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав суду письмові заперечення проти
позову, в яких зазначив, що посадові
особи Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області при
проведенні перевірки позивача та
оформленні її результатів діяли на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством
України. Податкові
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
оскільки у ході перевірки встановлено
факт порушення вимог законодавства, що
свідчить про заниження позивачем суми
податку на додану вартість та податку
на прибуток, що підлягає перерахуванню
до бюджету внаслідок здійснення
господарських операцій з пов'язаною
особою за ціною, що є меншою ніж
звичайна ринкова ціна.

У судове засідання, призначене на 21
липня 2014 року представник відповідача
не прибув, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Заслухавши думку представника
позивача, суд ухвалив продовжити
розгляд справи за відсутності
представника відповідача.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
врахувавши норми закону, які діяли на
момент виникнення правовідносин між
сторонами, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Укрполімерконструкція»
зареєстроване 4 січня 1997 року
Печерською районною у місті Києві
державною адміністрацією, що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серія АД
№519713 (т.1, а.с. 157-159). Станом на момент
перевірки позивач перебув на
податковому обліку у
Пераяслав-Хмельницькій державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області за №2196.

Відповідно до матеріалів справи, у
період з 28 листопада по 11 грудня 2013
року, посадовими особами
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області, на підставі
підпункту 20.1.4 статті 20, підпункту 75.1.2
статті 75, підпункту 78.1.11 статті 78
Податкового кодексу України та на
виконання постанови Міндоходів від 12
листопада 2013 року, позапланову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового та валютного
законодавства ТОВ
«Укрполімерконструкція» за період з 1
січня 2011 року по 31 жовтня 2013 року.

Результати перевірки позивача
оформлено актом від 25 грудня 2013 року
№1528/22/19252307 (далі - акт перевірки)(т.1, а.с.
94-138).

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Укрполімерконструкція» вимог
підпункту 154.2.1 пункту 153.2 статті 153
Податкового кодексу України, у
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 51996,30 грн., у
тому числі за 3 квартал 2011 року на суму
34217,71 грн., за 4 квартал 2011 року на суму
17778,59 грн. та пункту 188.1 статті 188
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження позивачем
податку на додану вартість на суму
311424,90 грн., у тому числі за вересень 2011
року на суму 209597,44 грн., за листопад 2011
року на суму 66962,36 грн., за грудень 2011
року на суму 34865,14 грн.

На підставі висновків акту перевірки,
Переяслав-Хмельницькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Київській області прийнято:

-податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 21 січня 2014 року №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у розмірі 389281,18 грн., у
тому числі 311424,94 грн. за основним
платежем та 77856,24 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (т.1, а.с. 62).

-податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 21 січня 2014 року №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 51996,30грн., у тому числі 51996,30 грн.
за основними платежем (т.1, а.с. 64).

Не погоджуючись із висновками
податкового органу та рішеннями, якими
ТОВ «Укрполімерконструкція»
донараховано податкові зобов'язання з
податку на додану вартість та податку
на прибуток, позивач звернувся до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Законодавчим актом, який регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства є
Податковий кодекс України від 2 грудня
2010 року № 2755-VI.

Відповідно пункту 135.1 статті 135 ПК
України доходи, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 статті 137 ПК України
дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар.

Пунктами 153.2.1, 153.2.3. пункту 153.2. статті 153
ПК України, передбачено, що дохід,
отриманий платником податку від
продажу товарів (виконання робіт,
надання послуг) пов'язаним особам,
визначається відповідно до договірних
цін, але не менших від звичайних цін на
такі товари, роботи, послуги, що діяли
на дату такого продажу, у разі, якщо
договірна ціна на такі товари (роботи,
послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Згідно положень пункту 135.4 статті 135
Податкового кодексу України дохід від
операційної діяльності визнається в
розмірі договірної (контрактної)
вартості, але не менше ніж сума
компенсації, отримана в будь-якій
формі, в тому числі при зменшенні
зобов'язань, та включає, зокрема, дохід
від реалізації товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, у тому числі
винагороди комісіонера (повіреного,
агента тощо); особливості визначення
доходів від реалізації товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
окремих категорій платників податків
або доходів від окремих операцій
встановлюються положеннями цього
розділу.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188
Податкового кодексу України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для донарахування позивачу
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток стали
господарські операції ТОВ
«Укрполімерконструкція» та ТОВ
«Торговий дім «Укрполімерконструкція»
у вересні, листопаді та грудні 2011 року,
здійснені за ціною нижчою ніж звичайна
ринкова ціна.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців засновниками ТОВ
«Торговий дім «Укрполімерконструкція»
є ОСОБА_3, розмір внеску до статутного
фонду становить 6600,00 грн. та ТОВ
«Укрполімерконструкція», розмір
внеску до статутного фонду якого
становить 53400,00 грн. (т.1, а.с. 154-156). Отже,
ТОВ «Торговий дім
Укрполімерконструкція» та ТОВ
«Укрполмерконструкція» є пов'язаними
особами у розумінні положень підпункту
14.1.159. пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України.

Судом встановлено, що 1 квітня 2006 року
між ТОВ «Укрполімерконструкція»
(Підрядник) та ТОВ «Торговий дім
«Укрполімрконструкція» (Змовник)
укладено договір підряду на
виготовлення продукції з матеріалів
замовника, у силу якого Пірядник в
порядку та на умовах визначених
договором зобов'язується на власний
ризик виконати роботи щодо
виготовлення продукції із матеріалів
Замовника: труби поліетиленові,
фасонні вироби поліетиленові, а
Замовник зобов'язується надати
сировину, прийняти та оплатити
виконані Підрядником роботи (т.1, а.с.
160-162).

Договором встановлено, що ціна роботи
визначається окремо за кожний місяць
виходячи із кількості сировини
переробленої на протязі місяця, про що
складається додаткова угода, яка є
невід'ємною частиною договору (пункт
5.1).

На виконання умов договору, ТОВ
«Торговий дім «Укрполімерконструкція»
передало ТОВ «Укрполімерконструкція»
сировину (поліетилен, гранулят) для
виробництва труб, що підтверджується
актами приймання-передачі сировина (т.1,
а.с. 196-206).

У вересні 2011 року ТОВ
«Укрполімерконструкція» перероблено
поліетилену П/Э Вода 168802,590 кг,
поліетилену П/Э Газ 35594,359 кг, грануляту
-1051,342 кг, загалом за вересень було
перероблено 205448,291 кг поліетилену (т.1,
а.с. 227-231). У листопаді 2011 року позивачем
перероблено поліетилену П/Э Вода 75721,379
кг, поліетилену П/Э Газ 51131,676 кг та
грануляту 2069,463 кг, загалом за листопад
2011 року перероблено 128922,518 кг
поліетилену (т.1, а.с. 235-237). У грудні 2011
року підприємством перероблено
поліетилену П/Э Вода 48657,046 кг,
поліетилену П/Э Газ 36499,620 кг, всього за
грудень 2011 року - 85156,666 кг (т.1, а.с. 238-240).

Відповідно до додаткових угод №66 від 30
вересня 2011 року, №68 від 30 листопада 2011
року, №69 від 31 грудня 2011 року до
договору №01/4-06 від 1 квітня 2006 року,
вартість робіт з переробки сировини у
вересні місяці 2011 року становила 205366,11
грн. за 205448,291 кг поліетилену, у
листопаді 2011 року - 128870,95 грн. за 128922,518
кг та у грудні 2011 року 85122,60 за 85122,60 грн.

Таким чином, вартість переробки одного
кг поліетилену у вересні, листопаді та
грудні 2011 року становила 0,833 грн. (т.1,
а.с.172-175).

Як вбачається із акту перевірки, у 2011
році ТОВ «Укрполімерконструкція»
надавало послуг з переробки сировини
ТОВ «Торговий дім
«Укрполімерконтструкція» за ціною 3.00
грн. за 1 кг поліетилену. З огляду на ту
обставину, що у вересні, листопаді та
грудні вартість переробки поліетилену
склала 0,833 грн., що значно відрізняється
від ціни наданих робіт у продовж 2011
року та інших податкових періодах,
відповідач звернувся до ТОВ
«Укрполімерконструкція» із запитом
щодо надання обґрунтування рівня цін
переробки. Відповідь на запит
відповідач не отримав, про
неможливість надання документів та
пояснень про які йшлось у запиті
позивач також ТОВ
"Укрполімерконструкція" також не
повідомило..

Згідно з підпунктом 39.4.6 пункту 39.4
статті 39, центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, за наявності обставин,
визначених статтею 78 цього Кодексу,
має право звернутися із запитом щодо
подання документації про
контрольовані операції до платників
податків, які здійснювали
контрольовані операції протягом
звітного періоду.

Підпунктом 39.1.4. пункту 39.1 статті 39
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі застосування
платником податків під час здійснення
контрольованих операцій цін, що не
відповідають рівню звичайних цін на
відповідні товари (роботи, послуги), та
якщо внаслідок такої невідповідності
виникає заниження податкового
зобов'язання, платник податків має
право самостійно провести коригування
податкових зобов'язань і сплачених сум
податку відповідно до підпункту 39.5.4
цієї статті.

У силу положень підпункту 39.1.3 пункту 39.1
статті 39 Податкового кодексу України,
ціна в контрольованій операції для
цілей оподаткування визнається
звичайною, якщо центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, не доведено
зворотне або платником податків
використано ціну, зазначену в договорі
про взаємне узгодження цін під час
здійснення контрольованих операцій,
порядок укладення якого визначено
пунктом 39.6 цієї статті, та ціну,
зазначену в такому договорі, не може
бути оскаржено в установленому цим
Кодексом порядку.

Згідно з пунктом 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України Собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати"
собівартість реалізованих товарів
визначається за Положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку 9
"Запаси".

Собівартість реалізованої продукції
(робіт, послуг) складається з
виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг), яка була реалізована
протягом звітного періоду,
нерозподілених постійних
загальновиробничих витрат та
наднормативних виробничих витрат.

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 "Запаси"
первісною вартістю запасів, що
виготовляються власними силами
підприємства, визнається їхня
виробнича собівартість, яка
визначається за Положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку 16
"Витрати".

Запаси, які відпускаються, та послуги,
що виконуються для спеціальних
замовлень і проектів, а також запаси,
які не замінюють одне одного,
оцінюються за ідентифікованою
собівартістю, (п.17 Положення).

Відповідно до п.8 підрозділу 10 "Інші
перехідні положення" розділу XX
"Перехідні положення" ПК України у
випадках, визначених цим Кодексом, до
вступу в дію статті 39 цього Кодексу
застосовується п.1.20 ст. 1 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємства" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР
(із змінами та доповненнями, далі -
Закон № 334). Стаття 39 Податкового
кодексу України набирає чинності з
01.01.2013 року.

Згідно з підпункту 1.20.1 п.1.20 статті 1
Закону № 334, якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера
обігу товарів (робіт, послуг), яка
визначається виходячи з можливості
покупця (продавця) реально і без
значних додаткових витрат придбати
(продати) товар (роботу, послугу) на
найближчій стосовно будь-якої із
сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), що мають
однакові характерні для них основні
ознаки. Під час визначення
ідентичності товарів беруться до
уваги, зокрема, їх фізичні
характеристики, які не впливають на їх
якісні характеристики і не мають
суттєвого значення для визначення
ознак товару, якість і репутація на
ринку, країна походження та виробник.
Незначні відмінності в їх зовнішньому
вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) -
товари (роботи, послуги), які не є
ідентичними, мають подібні
характеристики і складаються зі схожих
компонентів, що дозволяє їм виконувати
однакові функції та (або) бути
взаємозамінними. Під час визначення
однорідності товарів (робіт, послуг)
беруться до уваги, зокрема, їх якість,
наявність товарного знака, репутація
на ринку, країна походження та
виробник.

Відповідно до п.п. 1.20.2. п.1.20 ст. 1 Закону
№ 334 для визначення звичайної ціни
товару (робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, як
кількість (обсяг) товарів (наприклад,
обсяг товарної партії), строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також
інші об'єктивні умови, що можуть
вплинути на ціну. При цьому умови
договорів на ринку ідентичних (у разі
їх відсутності - однорідних) товарів
(робіт, послуг) визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами суттєво не впливає на
ціну, або може бути економічно
обґрунтована. При цьому враховуються
звичайні при укладанні угод між
непов'язаними особами надбавки чи
знижки до ціни. Зокрема, але не
виключно, враховуються знижки,
пов'язані з сезонними та іншими
коливаннями споживчого попиту на
товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей; закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низьколіквідних
товарів; маркетинговою політикою, у
тому числі при просуванні товарів
(робіт, послуг) на ринки; наданням
дослідних моделей і зразків товарів з
метою ознайомлення з ними споживачів.

Якщо товари (роботи, послуги), ідентичні
(за їх відсутності - однорідні) товарам
(роботам, послугам), стосовно яких
визначається звичайна ціна, прилюдно
пропонуються до продажу, або мають
ціни, встановлені на організованому
ринку цінних паперів, або мають біржову
ціну (біржове котирування), визначення
звичайної ціни у встановленому в
абзаці першому цього підпункту порядку
здійснюється із врахуванням таких
факторів.

Відповідно до вимог пункту 146.14 статті
146 Податкового кодексу України
передбачено, що дохід від продажу або
іншого відчуження об'єкта основних
засобів та нематеріальних активів для
цілей застосування цієї статті
визначається згідно з договором про
продаж або інше відчуження об'єкта
основних засобів та нематеріальних
активів, але не нижче звичайної ціни
такого об'єкта (активу).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188
Податкового кодексу України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів.

До договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів , що
передаються платнику податку
безпосередньо покупцем або через будь
яку третю особу у зв'язку з
компенсацією вартості товарів /послуг.

У разі постачання виробничих або
невиробничих засобів, інших
товарів/послуг без оплати, з частковою
оплатою, у межах обміну, у межах
дарування, у рахунок оплати праці
фізичним особам, які перебувають у
трудових відносинах з платником
податку, пов'язаній з постачальником
особі, суб'єкту господарювання, який не
зареєстрований платником податку,
іншим особам, які не зареєстровані
платниками податку, база оподаткування
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості , але не нижче
звичайних цін.

Згідно з пункту 39.2 статті 39 ПК України
визначення звичайної ціни у випадках,
встановлених цим Кодексом,
здійснюється за одним з методів,
вказаних в цьому пункті.
Встановлюються такі методи визначення
звичайної ціни: а) порівняльної
неконтрольованої ціни (аналогів
продажу); б) ціни перепродажу; в)
"витрати плюс"; г) розподілення
прибутку; ґ) чистого прибутку.

При визначенні звичайної ціни згідно з
методами, встановленими цим пунктом,
використовується інформація про ціни в
операціях між непов'язаними особам у
співставних умовах на відповідному
ринку товарів (робіт, послуг). При цьому
умови визнаються співставними, якщо
відмінність між такими умовами істотно
не впливає на ціни, які отримуються в
результаті застосування методів,
встановлених цим пунктом.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема з додаткових угод до договору
підряду №1/4-06 від 1 квітня 2006 року (т.1,
а.с. 163-175), ТОВ «Укрполімерконструкція»
протягом 2011 року надавало аналогічні
послуги з переробки поліетилену ТОВ
«Торговий дім «Укрполімерконструкція»
за цінами, що значно перевищують ціну
аналогічних послуг у вересні,
листопаді та грудні 2011 року. Актом
перевірки також встановлено, що з
моменту укладання договору (квітень 2006
року) по серпень 2011 року вартість
переробки 1 кілограму поліетилену
становила від 1,24 грн. (липень 2006 року) до
3,00 грн., при цьому ціна на рівні 3,00 грн.
за переробку одного кілограму
поліетилену є переважно у періоді з
квітня 2006 року по грудень 2011 року.

При цьому, суд звертає увагу, що ТОВ
«Торговий дім «Укрполімерконструкція»
є єдиним замовником послуг з переробки
поліетилену.

Перевіркою на підставі актів
приймання-передачі сировини та за
даними бухгалтерського обліку (рах. 201)
встановлено, що вартість 1 кг.
поліетилену, використаного у
виробництві становить: у вересні 2011
року - 14,5 грн., у листопаді 2011 року - 15,35
грн., у грудні 2011 року - 16,29 грн.

При перерахунку вартості переробки 1
кг. поліетилену іншим покупцям
(вартість реалізації 1 кг. труби -
вартість 1 кг. сировини) встановлено, що
звичайна ціна переробки становить:

у вересні 2011року - 6,08 грн. (20,58-14,5=6,08);

у листопаді 2011 року - 3,43 грн. (18,78-15,35=3,43);

у грудні 2011 року - 2,88 грн. (19,17-16,29=2,88).

З урахуванням викладеного, вартість
наданих послуг з переробки з
урахуванням звичайних цін становить:

за вересень 2011 року 1219125,61 грн. (205448,291кг.
х 6,08 грн.). Фактично включено до доходу
від продажу товарів (робіт, послуг) -
171138,43 грн. Різниця складає1047987,18 грн.

За листопад 2011 року 442204,24 грн. (128922,518кг.
х 3,43 грн.). Фактично включено до доходу
від продажу товарів (робіт, послуг) -
107392,46 грн. Різниця складає 334811,78 грн.

За грудень 2011 року 245251,2 грн. (85156,666 кг. х
2,88 грн.). Фактично включено до доходу
від продажу товарів (робіт, послуг) -
70935,5 грн. Різниця складає 174315,7 грн.

В пункті 1.20.5 1 пункту 1.20 статті 20 Закону
№ 334 визначено, що у випадку, якщо
звичайна ціна не може бути визначена з
використанням норм попередніх
підпунктів цього пункту, то для доказів
обґрунтування її рівня застосовується
правила, визначені національними
положеннями (стандартами)
бухгалтерського обліку.

Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 23 "Розкриття інформації щодо
пов'язаних сторін" (далі - стандарт 23)
визначає методологічні засади
формування інформації про операції
пов'язаних сторін та її розкриття у
фінансовій звітності. Оцінка активів
або зобов'язань в зазначених операціях
пов'язаних сторін здійснюється у
відповідності до підпункту 6.3 пункту 6
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку № 23 методом "витрати плюс".

Згідно з пунктом 9 Положення (стандарту)
№ 23 за методом "виграти плюс"
застосовується ціна, що складається з
собівартості готової продукції
(товарів, робіт, послуг), яку визначає
продавець, і відповідної націнки.

Суд звертає увагу на те, що при
здійсненні господарської діяльності
основною діловою метою платника
податків є отримання прибутку. Не
можуть вважатися такими, що вчинені з
діловою метою операції за наслідками
яких платник податків бажає отримати
виключно податкову вигоду без
здійснення реальної господарської
діяльності, наприклад шляхом
відшкодування (мінімізації) ПДВ.

Відповідно до статті 3 Господарського
кодексу України від 16.01.2003 року № 436-ІV,
під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку.

З огляду на те, що ТОВ
«Укрполімерконструкція» та ТОВ
«Торговий дім «Укрполімерконструкція»
є пов'язаними особами та господарські
операції вказаних підприємств за
вересень, листопад та грудень 2011 року
здійснювались з метою зменшення бази
оподаткування та мінімізації податків.

Тобто, господарські операції по
наданню послуг з переробки поліетилену
пов'язаній особі ТОВ «Торговий дім
«Укрполімерконструкція» за ціною,
нижчою за звичайну здійснювались
позивачем лише з метою одержання
податкової вигоди у вигляді
мінімізації податкових зобов'язань та
є завідомо збитковими операціями.

За таких обставин, суд вважає висновок
відповідача про порушення ТОВ
«Укрполімерконструкція» підпункту
154.2.1 пункту 153.2 статті 153 Податкового
кодексу України, у результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 51996,30 грн., та пункту 188.1
статті 188 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження позивачем
податку на додану вартість на суму
311424,90 грн., - правомірним.

Відтак, суд не знаходить підстав для
скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Належних і достатніх доказів, які б
спростовували доводи відповідача,
позивач суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, та враховуючи,
що органом державної податкової служби
доведено законність та
обґрунтованість податкового
повідомлення-рішення,
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України «Про судовий збір», судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду адміністративного
позову майнового характеру позивачем
до Державного бюджету сплачується 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України
«Про судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Відповідно до матеріалів справи
позивачем заявлено майнову вимогу у
розмірі 441277,48 грн. Таким чином, повна
сума судового збору становить 4872,00 грн.

Позивач відповідно до платіжного
доручення №333 від 24 червня 2014 року та
квитанції №ПН 1122 сплатив судовий збір
у розмірі 560,28 грн. Враховуючи
результати розгляду справи, сума
судового збору, яка підлягає стягненню
з позивача на користь Державного
бюджету становить 4384,80грн. (4872-560,28=4311,72)

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрполімерконструкція» на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 4311 (чотири тисячі триста
одинадцять) гривень 72 копійки.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Леонтович А.М.

Повний текст постанови виготовлено 25
липня 2014 року.