Справа № 2-а-10171/11/2218
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Мазурок О.В.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Полотнянко Ю.П.

судді: Залімський І. Г. Загороднюк А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 29 липня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради про перерахунок пенсії.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 29 липня 2011 року позов
задоволено частково.

З цим рішенням не погодився відповідач
і подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нову
постанову, якою повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів Вінницького апеляційного
адміністративного суду дійшла до
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і з 2008 року є інвалідом 3 групи довічно,
та має право на пільги і компенсації,
встановлені Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», перебуває
на обліку у відповідача та йому
нарахована одноразова щорічна
допомога на оздоровлення відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005р. в розмірі 90 грн., яка
була виплачена йому за 2010 рік.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок та виплату
недоплаченої допомоги на оздоровлення,
однак, відповідач відмовив йому в
цьому, посилаючись на відсутність
підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон №796) щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам 3 групи
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» всупереч
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який встановлює розмір
щорічної допомоги як величину кратну
відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначену законом на
час здійснення виплати, установлені
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення, а також
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами.

Відповідно до ст.113 Конституції
України, Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності повинен керуватися
виключно Конституцією, законами
України, а також підзаконними актами,
які прийняті згідно Конституції
України.

Законом України від 28.12.2007р. №107-УІ «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» стаття 48 Закону № 796
була викладена в новій редакції,
відповідно до якої одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника з числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в порядку та в розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України. Ці зміни
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 були визнані
неконституційними, дія статті 48 Закону
№796 була поновлена.

Упродовж 2009-2011 років положення статті 48
Закону №796 змін не зупинялися та не
змінювалися, при цьому, статтею 71
Закону визначено, що дія положень
цього Закону не може призупинятися
іншими законами, крім законів про
внесення змін до цього Закону.

Проаналізувавши норми Законів України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік» (стаття 71) та «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» (стаття 70), суд першої
інстанції дійшов висновку, що вказані
закони містили приписи Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами. Однак Кабінетом
Міністрів України упродовж цих років
не було видано відповідних актів, тому
є діючою норма статті 48 Закону №796 .

Пунктом 7 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» доповнені
прикінцеві положення пункту 4, зокрема,
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52 та 54 Закону
№796 застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік, при
цьому, серед наведених норм відсутня
стаття 48 Закону № 796, внаслідок чого
безпідставними є посилання
відповідача на Рішення
Конституційного Суду України від 26
грудня 2011 року № 20-рп/2011.

06.07.2011 року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету», зі змісту якої
вбачається, що розмір допомоги на
оздоровлення громадянам, постраждалим
внаслідок Чоррнобильської катастрофи,
у 2011 році також не встановлювався.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 03-рп/2012
підтверджено право Кабінету Міністрів
України, як державного органу, що має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, на визначення механізму
реалізації законів України, в тому
числі встановлення порядку та розмірів
соціальних виплат, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету, крім того,
визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 95, частини другої
статті 124, частини першої статті 129
Конституції України, пункту 5 частини
першої статті 4 Бюджетного кодексу
України та пункту 2 частини першої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України в системному
зв'язку з положеннями статті 6, частини
другої статті 19, частини першої статті
117 Конституції України треба розуміти
так, що суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
16.03.2012р. №4 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
ураховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Наведене узгоджується з практикою
Європейського Суду з прав людини, так
при розгляді справи Кечко проти
України» (заява № 63134/00) Європейський
Суд з прав людини зазначив, що в межах
свободи дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм робітникам
з державного бюджету, держава може
вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи зміни в
законодавство. Однак, якщо чинне
правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано вимоги,
необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти у
цих платах, доки відповідні положення є
чинними (п.23 рішення Суду).

Посилання відповідача на виконання ним
зобов'язань по нарахуванню та виплаті
допомоги позивачеві в межах
відповідних бюджетних призначень, суд
першої інстанції вважав
необгрунтованими, виходячи з
наступного.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", відповідно
до ст. 63 здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, а виплата щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірах,
передбачених ст. 48 Закону, згідно з цією
нормою Закону здійснюють органи
соціального захисту населення.

Відповідно до п. 2 Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
КМ України № 936 від 20.09.2005 року (далі -
Порядок), розпорядниками бюджетних
коштів нижчого рівня за програмами
визначаються Міністерство соціальної
політики Автономної Республіки Крим,
головні управління праці та
соціального захисту населення
обласних, Головне управління
соціального захисту населення
Київської міської, управління праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської, управління
(відділи) праці та соціального захисту
населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад, Фонд соціального
захисту інвалідів. Відповідно до п. 4
Порядку виплата компенсацій та
допомоги певних видів, передбачених
Законом, проводиться центрами по
нарахуванню і виплаті соціальних
допомог, управліннями праці та
соціального захисту населення
районних (міських) держадміністрацій,
виконкомів міських, районних у містах
рад (далі - уповноважений орган).

Відповідно до п.2.10 Порядку обліку
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів в органах Державного
казначейства України, затвердженого
Наказом Державного казначейства
України від 09.08.2004р. № 136, у разі змін
умов зобов'язань (додаткові договори,
розірвання договору тощо) розпорядник
бюджетних коштів повинен протягом 7
робочих днів з дати їх виникнення
подати до органів Державного
казначейства України Реєстр та/або
Реєстр фінансових зобов'язань і
відповідні підтвердні документи щодо
уточнення реквізитів та показників
таких зобов'язань.

Пунктом 2.12 вказаного Порядку
передбачено, що бюджетні фінансові
зобов'язання щодо виплати субсидій,
допомоги, пільг з оплати спожитих
житлово-комунальних послуг та послуг
зв'язку, компенсацій громадянам з
бюджету, на що згідно із законодавством
України мають право відповідні
категорії громадян, обліковуються
органами Державного казначейства
України незалежно від визначених на цю
мету бюджетних призначень.

Таким чином, відповідач на виконання
вказаних вимог повинен був подати до
органів державного казначейства
необхідні документи для реєстрації та
обліку зобов'язання по сплаті позивачу
суми щорічної допомоги на оздоровлення
в розмірі, встановленому Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Проте ним
не було проведено вказаних дій,
передбачених діючим законодавством.
При цьому, судом не прийнято до уваги
посилання УПСЗН на відсутність
бюджетного фінансування для
здійснення соціальних виплат, з огляду
на недоведеність даної обставини через
відсутність бюджетного запиту та
кошторису.

Разом з тим, судом при вирішенні справи
не враховано позицію Верховного Суду
України, викладену в постанові від 28
жовтня 2008 року, прийнятій у справі за
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирської області, Управління праці
та соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації, Обласного центру з
нарахування та виплати пенсій та
допомоги Головного управління праці та
соціального захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації про стягнення сум
виплат, передбачених Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в якій
Верховний Суд України, серед іншого,
зазначив, що відповідно до статей 21, 105,
162 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний
позов може містити вимоги щодо
визнання незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідачі порушили норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідачів здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що визначення суми даної
допомоги в конкретній грошовій сумі,
судом є перевищенням повноважень суду,
оскільки сума такої допомоги та її
сплата повинна бути визначена органом,
який здійснює її виплату.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 29 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про
перерахунок пенсії, - скасувати та
прийняти нову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради щодо відмови у
нарахуванні і виплаті недоплаченої
одноразової допомоги при встановленні
третьої групи інвалідності.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради нарахувати
та виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу
на оздоровлення за 2010 рік в розмірі,
передбаченому статтею 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Залімський І. Г.

Загороднюк А.Г.