Справа № 872/12069/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

17 липня 2014 рокусправа № 2а/0470/14649/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - Кисельова А.В. (за дов.
від 30.12.2013 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
січня 2013 року

у справі № 2а/0470/14649/12

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріворд»

до державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Ріворд» звернулося
у Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з позовом до
державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 25 червня 2012 року
№, яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 112018,75 грн. та
№ , яким зменшено від'ємне
значення з податку на додану вартість у
розмірі 411205,00 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
січня 2013 року позовні вимоги
задоволено (а.с. 161-163).

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, державна податкова
інспекція в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

На підставі клопотання про заміну
сторони його правонаступником, в
судовому засіданні допущено
процесуальне правонаступництво
державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби -
державною податковою інспекцією в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Представник державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області вимоги
апеляційної скарги підтримав в повному
обсязі.

Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріворд» у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи належним чином
повідомлений. У письмових запереченнях
просить залишити без задоволення
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Державною податковою інспекцією в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріворд» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість під час здійснення
фінансово-господарських відносин з
приватним підприємством «Ламін» за
січень 2012 року, за результатами якої
складено акт від 15 травня 2012 року
№618/22-6/33563653.

Перевіркою встановлено порушення
пункту 198.3 статті 198, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит з податку на додану вартість за
січень 2012 року у сумі 500820,00 грн.

Податковий орган також дійшов висновку
про порушення вимог частини 5 статті 203,
частин 1, 2 статті 215, статей 216, 228
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочину, який не
спрямований на настання реальних
правових наслідків, що обумовлені ним
та суперечать моральним засадам
суспільства.

На підставі акту від 15 травня 2012 року
державною податковою інспекцією в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 25 червня 2012
року №, яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 112018,75 грн., в
тому числі 89615,00 грн. основного платежу
та 22403,75 грн. - штрафних (фінансових)
санкцій; № , яким зменшено
від'ємне значення з податку на додану
вартість у розмірі 411205,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ріворд» та
приватним підприємством «Ламін»
укладено договір від 30 січня 2012 року № 1
про поставку товару, а саме такого
обладнання: блок управління, секція
охолодження. За умовами договору,
постачальник зобов'язувався поставити
та передати у власність позивача
обладнання, а покупець зобов'язувався
прийняти товар та здійснити оплату.
Поставка товару здійснювалася на
умовах Інкотермс-2000.

На підтвердження факту здійснення
господарських операцій товариством з
обмеженою відповідальністю «Ріворд»
надано бухгалтерські та податкові
документами в тому числі договір
зберігання від 01 вересня 2011 року,
укладеного між позивачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «МС Дніпро», а також
накладними, податковими накладними,
платіжними дорученнями, актами
приймання-передачі. При цьому, згідно
акту приймання-передачі обладнання від
31 січня 2012 року, транспортування товару
на місце зберігання не потрібно.

На час придбання, товар знаходився за
адресою місця зберігання. Податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість задекларовані у відповідних
звітних періодах.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

При цьому, згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Аналіз вищезазначених норм
законодавства, яке регулює порядок
формування податкового кредиту, не
передбачають позбавлення платника
податків права на формування
податкового кредиту в разі порушення
його контрагентами вимог податкового
законодавства по ланцюгу постачання.

З матеріалів справи вбачається, що у
діях позивача при укладанні договорів
з контрагентами була наявна
господарська мета, що свідчить про
фактичне здійснення господарських
операцій.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що державною податковою
інспекцією в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби не надано належних
доказів, які б підтверджували висновки
щодо нікчемності правочинів, а тому
твердження відповідача в даному
випадку є лише його припущенням.

Крім того, судом встановлено, що у
зв'язку з виявленням дефектів при
прийнятті обладнання, між сторонами
спірної угоди, проведені перемови, за
наслідками яких прийнято рішення про
повернення обладнання постачальнику.
Операція з повернення обладнання
відображена в бухгалтерському та
податковому обліку товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріворд»,
на підставі чого, позивачем, керуючись
статтею 50 Податкового кодексу України,
29 травня 2012 року надано засобами
поштового зв'язку до державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
уточнюючий розрахунок з додатками за
січень 2012 року, де позивачем самостійно
відкориговано податковий кредит по
контрагенту приватне підприємство
«Ламін», а саме, зменшено суму податку
на додану вартість по декларації за
січень 2012 року на суму ПДВ 500820,00 грн.

Відповідно до статті 50 Податкового
кодексу України, у разі якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті: або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму недоплати
та штраф у розмірі трьох відсотків від
такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку; або
відобразити суму недоплати у складі
декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

У разі якщо платник податків подає
уточнюючий розрахунок до податкової
декларації, поданої за період, що
перевірявся, відповідний контролюючий
орган має право на проведення
позапланової перевірки платника
податків за відповідний період.

Загальний термін, протягом якого,
відповідно до положень статей 50, 102
Податкового кодексу України, виправити
показники по раніше поданим
деклараціям становить 1095 днів з дня, що
настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань.

Таким чином, шляхом подання
уточнюючого розрахунку товариство з
обмеженою відповідальністю «Ріворд»
самостійно змінені показники раніше
поданої декларації, і, відповідно, вже
відсутній об'єкт (податковий кредит в
розмірі 500820,00 грн.) для збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість та зменшення
від'ємного значення з цього ж податку.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що в результаті здійснення
безпідставних донарахувань податковим
органом порушені положення статей 50, 102
Податкового кодексу України, вимогами
яких встановлено, що у випадку подання
уточнюючого розрахунку після
проведення перевірки має проводитись
позапланова перевірка, в жодній статті
Податкового кодексу України не
передбачено право податкового органу
на донарахування податкових (грошових)
зобов'язань за наведених вище умов.

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків, що позовні вимоги
товариство з обмеженою
відповідальністю «Ріворд» підлягають
задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
січня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим