Справа № 2а/0570/4499/2011
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мандичев Д.В.
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року справа
№2а/0570/4499/2011

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Юрко І.В., суддів
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Димитрові Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року у справі № 2а/0570/4499/2011 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Димитрові Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Димитрові
Донецької області про визнання дій
неправомірними, стягнення суми
виплачених пенсій в розмірі 4432,76 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 23.03.2011 року звернувся до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Димитрові
Донецької області про визнання дій
неправомірними, стягнення суми
виплачених пенсій в розмірі 4432,76 грн..

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Позивач не погодився з таким рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, якою
просив скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Сторонами до суду надіслані
клопотання про розгляд справи у
відсутності їх представників.

Колегія суддів розглядає дану справу
за вимогами ст. 197 КАС України у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивачем сплачені пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також допомоги на
поховання, проте відповідачем не
відшкодовано понесені управлінням
витрати на виплату пенсій у сумі 4432,76
грн..

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до розрахунку наданого
позивачем, до суми пенсії, яка підлягає
відшкодуванню відділенням Фонду,
віднесена адресна допомога в розмірі
3243,10 грн., основна пенсія в розмірі 1154,91
грн. та сума по доставці пенсій у
розмірі 34,75 грн..

Статтею 1 Основ встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі по тексту - Закон
№1105) у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

є) допомогу дитині відповідно до статті
9 цього Закону;

Згідно зі ст. 28 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страховими виплатами
є грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із:

1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого);

3) страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;

4) страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника;

5) страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання її матері
під час вагітності;

6) страхових витрат на медичну та
соціальну допомогу.

Таким чином, статтями 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
передбачено обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання. Фонд також
зобов'язаний організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до ст. 33 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами є жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють.

З аналізу зазначених норм Законів
вбачається, що основною умовою
одержання щомісячних страхових виплат
по втраті годувальника є володіння
особою відповідними ознаками:
непрацездатна, знаходилась на
утриманні померлого.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

З матеріалів справи вбачається, що
пенсії, які не відшкодовані позивачу
відділенням Фонду, виплачені
громадянам, які втратили годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався на території
Російської Федерації в 1980 та 1997 роках
(а.с. 75-81).

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог в частині відшкодування
витрат, у зв'язку із виплатою та
доставкою пенсій, у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (у тому
числі й пенсій особам, які втратили
годувальника від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР) у розмірі 1189,66 грн.,
оскільки належним страховиком від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання є Фонд -
відповідач по справі.

Колегія суддів зазначає, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
витрат зі сплати щомісячної державної
адресної допомоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-ХІV, відповідно якій Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії у зв'язку
із втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у разі настання
страхового випадку.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
статті 46 Закону № 1105 не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Статтею 21 Закону № 1105 не передбачено
можливості відшкодування Фондом
витрат з виплати державної адресної
допомоги. Така адресна допомога не
передбачена ані в переліку соціальних
послуг та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом відповідно до
статті 21 Закону № 1105, ані у
встановленому пунктом 4 Порядку
переліку виплат, передбачених до
відшкодування Фондом ПФУ.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що державна
адресна допомога, як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Тому, Фонд не може нести
витрати на виплату та доставку
зазначених коштів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в м.Димитрові Донецької
області в частині стягнення з
відповідача витрат на виплату
державної адресної допомоги на суму у
розмірі 3243,10 грн. є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції не правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
вона належить скасуванню з
постановою нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 160, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в м.Димитрові
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року у справі № 2а/0570/4499/2011
задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року у справі № 2а/0570/4499/2011 скасувати.

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в м.Димитрові Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Димитрові
Донецької області задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Димитрові
Донецької області суму виплачених
пенсій в розмірі 1189 (одна тисяча сто
вісімдесят дев'ять) гривень 66 копійок.

В задоволенні решти частини позовних
вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції,
постановлена у порядку письмового
провадження, набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
І.В. Юрко

Судді:
Г.М. Міронова

А.А.Блохін