Справа № 872/15646/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 804/4286/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А.,

за участю представника відповідача:
Гагарського А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03 червня 2013 року у справі №804/4286/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕЛІТ 2005» до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

27.03.2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ 2005»
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просила скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» №, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ 2005»
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
по вітчизняних товарах на суму
чотириста вісімдесят тисяч двісті
дев'яносто одна гривня 32 копійки;
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «ЕЛІТ 2005» збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток приватних
підприємств на суму один мільйон
шістдесят чотири тисячі сто сорок дві
гривні 80 копійок.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕЛІТ 2005» задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «ЕЛІТ 2005» збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість по
вітчизняних товарах на суму чотириста
вісімдесят тисяч двісті дев'яносто
одна гривня 32 копійки.; Скасовано
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» №, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ 2005»
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
приватних підприємств на суму один
мільйон шістдесят чотири тисячі сто
сорок дві гривні 80 копійок.

Не погодившись з рішенням суду
Дніпропетровська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, відповідач,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
податкові повідомлення-рішення
прийняті в межах повноважень, на
підставі та у спосіб, визначений
Конституцією України та Законами
України, а відтак підстави для їх
скасування відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що у
період з 22.02.2013 р. по 28.02.2013 р. посадовими
особами Дніпропетровської ОДПІ
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ 2005»
з питань дотримання податкового та
іншого законодавства і правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток
підприємств при проведенні
господарських операцій з ТОВ
«Ферріт-Д», ПП «АТМ»,ТОВ «ВК Віконні
системи», ТОВ «Галактика», ПП «Екоскан
Сервіс», ТОВ «Ангстрем Континенталь»,
ТОВ «Дидактика», ТОВ «Ліга», ТОВ
«Лігран», ТОВ «Матадор», ТОВ «Стар Д»,
ТОВ «Супутник», ТОВ «Транс-Атлантика
Сервіс», ТОВ «Шоковіта», ПП «Мегіур»,
ТОВ «Техніка» за період з 01.01.2010 р. по
31.01.2013 р., за результатами якої складено
Акт №209/221/3358050 від 07.03.2013 р..

В Акті перевірки зроблено висновок про
порушення позивачем:

1 ст.134 пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2, ст.138,
пп.139.1.9, п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України (із змінами та доповненнями)
занижено податок на прибуток у сумі 915
474,70 грн., у слідуючих податкових
періодах:

за ІІІ квартал 2011 року на суму 320 802,43
грн.,

за І квартал 2012 року на суму 326 170,04 грн.;

за ІІ квартал 2012 року на суму 268 502,27 грн..

2 п.198.6, п.198.3, ст.198, п.193.1 ст.193
Податкового кодексу України ТОВ «ЕЛІТ
2005» занижено податок на додану
вартість на загальну суму 382 233,28 в тому
числі:

за серпень 2011 р. у сумі 126 799,38 грн.;

за січень 2012 р. у сумі 43320,66 грн.;

за лютий 2012 р. у сумі 49913,75 грн.;

за березень 2012 р. у сумі 47964,74 грн.;

за квітень 2012 р. у сумі 74996,04 грн.;

за травень 2012 р. у сумі 41238,71 грн..

Не погодившись з висновками акту
перевірки ТОВ «ЕЛІТ 2005» подало
заперечення на Акт перевірки, які
податковим органом залишено без
задоволення.

На підставі Акту перевірки
Дніпропетровською ОДПІ прийнято
податкові повідомлення-рішення:

№ від 20.03.2013 року, яким
збільшено ТОВ «ЕЛІТ 2005» суму грошового
зобов'язання за основним платежем з
податку на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
на суму 384 233 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 96058,32 грн..

№ від 20.03.2013 року, яким
збільшено ТОВ «ЕЛІТ 2005» суму грошового
зобов'язання за основним платежем з
податку на прибуток приватних
підприємств на суму 915474,7 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 148668,1 грн..

Правомірність та обґрунтованість
означених податкових
повідомлень-рішень є предметом спору,
який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки акту перевірки не
відповідають дійсним обставинам
справи, а оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, прийняті на
підставі означеного Акту є незаконними
та необґрунтованими та підлягають
скасуванню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки,
фактично, підставою для визначення
грошового зобов'язання за основним
платежем з податку на додану вартість
на суму 384 233 грн. та з податку на
прибуток на суму 915474,7 грн. стала
відсутність, на думку податкового
органу, належного підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій позивача з ТОВ «Ривс» та ТОВ
«Ферріт-Д».

Означеного висновку Дніпропетровська
ОДПІ дійшла з огляду на матеріали
невиїзної перевірки ТОВ «Ривс» з
питань не підтвердження господарських
відносин з платником податків ТОВ
«Пасіфік» за вересень 2011 р., ТОВ
«Будівництво та реконструкція» за
листопад 2011 року, ТОВ «Олімп» за
вересень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за
березень 2011 року, БПП «Сура» за
вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс»
за листопад 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн»
за січень 2011 року, ТОВ «Інфотерм» за
червень 2011 року, ПВП «Форест» за
червень 2011 року їх реальності та
повноти відображення в обліку, а також
матеріали перевірки ТОВ «Ферріт-Д»
щодо здійснення господарських
правовідносин з ТОВ «Будівництво та
комплектації» за листопад 2011 року, ТОВ
«Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ
«Олимп» за вересень 2011 року, ТОВ
«Пасіфік» за вересень 2011 року, БПП
«Сура» за вересень 2011 року, ТОВ
«Кафепродакшн» за січень 2011 року, ПП
«СВ Гермес» за березень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» за листопад 2011 року їх
реальності та повноти відображення в
обліку.

У зв'язку з виявленими порушеннями
податкового законодавства
контрагентами позивача податковий
орган дійшов висновку про відсутність
реальності настання наслідків
обумовлених господарськими операціями
між позивачем та ТОВ «Ривс», ТОВ
«Ферріт-Д».

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками податкового
органу з огляду на наступне.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права, визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що між позивачем та ТОВ «Ривс»
договір поставки №29/07-1 відповідно до
якого ТОВ «Ривс», постачальник,
зобов'язується поставляти, а ТОВ «ЕЛІТ
2005», покупець, приймати та оплатити
товар у кількості та асортименті, по
цінам у відповідності з накладними, що
мають силу специфікації.

Між ТОВ «ЕЛІТ 2005» та ТОВ «Ферріт-Д»
укладено договір поставки №29/01 у
відповідності до якого ТОВ «Ферріт-Д»,
постачальник, зобов'язується передати
у власність, а ТОВ «ЕЛІТ 2005», покупець,
зобов'язується прийняти та оплатити
продукцію в асортименті, кількості та
по цінам відповідно до рахунку-фактури
або специфікації, які є невід'ємними
Додатками до даного Договору.

На думку податкового органу вказаний
правочин укладено без мети реального
настання наслідків ним обумовлених,
документи, надані позивачем до
перевірки, не можуть вважатись
первинним документами для цілей
ведення податкового обліку навіть за
наявності формальних реквізитів, що
передбачені чинним законодавством.

Отже, підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки Акту перевірки про заниження
податкових зобов'язань з ПДВ та податку
на прибуток з огляду на
фінансово-господарську діяльність
контрагентів позивача, яка, на думку
податкової служби, свідчить про
фіктивність укладених договорів.

З огляду на акт перевірки, судом
апеляційної інстанції встановлено, що
податковою службою, фактично, не
досліджувалась реальність
господарських операцій, за наслідками
яких позивачем визначено податкові
зобов'язання з ПДВ, та податку на
прибуток, а підставою для
донарахування спірних податкових
зобов'язань стали висновки ДПІ про
відсутність факту реального настання
наслідків укладеного договору, ним
обумовлених, які зроблено лише з огляду
на аналіз фінансово-господарської
діяльності контрагента позивача.

Враховуючи такі обставини, суд першої
інстанції обґрунтовано, враховуючи
принцип адміністративного судочинства
- офіційне з'ясування обставин справи,
встановив суть, зміст та обсяг
господарських операцій, які мали місце
між позивачем та ТОВ «Ривс», ТОВ
«Ферріт-Д».

Так, факт виконання умов договору №29/07-1
від 29.07.2011 р. підтверджується
податковими накладними №70 від 01.08.2011 р.,
№71 від 01.08.2011 р., №72 від 01.08.2011 р., №73 від
01.08.2011 р., №74 від 01.08.2011 р., №483 від 02.04.2012
р., №484 від 01.04.2012 р., №482 від 02.04.2012 р., №481
від 02.04.2012 р., №480 від 02.04.2012 р., №479 від
02.04.2012 р., №478 від 02.04.2012 р., №477 від 02.04.2012
р., №476 від 02.04.2012 р., №475 від 02.04.2012 р., №474
від 02.04.2012 р., №473 від 02.04.2012 р., №522 від
01.05.2012 року, №521 від 01.05.2012 р., №520 від
01.05.2012 р., №519 від 01.05.2012 р., №518 від 01.05.2012
р., №516 від 01.05.2012 р., №517 від 01.05.2012 р., №336
від 01.02.2012 р., №335 від 01.02.2012 р., №339 від
01.02.2012 р., №333 від 01.02.2012 р., №338 від 01.02.2012
р., №334 від 01.02.2012 р., №337 від 01.02.2012 р., №512
від 01.03.2012 р., №508 від 01.03.2012 р., №509 від
01.03.2012 р., №510 від 01.03.2012 р., №511 від 01.03.2012
р., №514 від 01.03.2012 р., №515 від 01.03.2012 р., №513
від 01.03.2012 р..

Фактична передача товару позивачу в
асортименті, визначеному договором
видатковими накладними №78 від 01.08.2011 р.,
№79 від 01.08.2011 р., №80 від 01.08.2011 р., №81 від
01.08.2011 р., №82 від 01.08.2011 р., №2608 від 02.04.2012
р., №2619 від 02.04.2012 р., №2617 від 02.04.2012 р.,
№2616 від 02.04.2012 р., №2615 від 02.04.2012 р., №2614
від 02.04.2012 р., №2613 від 02.04.2012 р., №2612 від
02.04.2012 р., №2611 від 02.04.2012 р., №2610 від 02.04.2012
р., №2609 від 02.04.2012 р., №2618 від 02.04.2012 р.,
№3407 від 01.05.2012 р., №3406 від 01.05.2012 р., №3405
від 01.05.2012 р., №3404 від 01.05.2012 р., №3403 від
01.05.2012 р., №3401 від 01.05.2012 р., №3402 від 01.05.2012
р., №924 від 01.02.2012 р., №923 від 01.02.2012 р., №927
від 01.02.2012 р., №921 від 01.02.2012 р., №926 від
01.02.2012 р., №922 від 01.02.2012 р., №925 від 01.02.2012
р., №1762 від 01.03.2012 р., №1758 від 01.03.2012 р.,
№1759 від 01.03.2012 р., №1760 від 01.03.2012 р., №1761
від 01.03.2012 р., №1764 від 01.03.2012 р., №1765 від
01.03.2012 р., №1763 від 01.03.2012 р..

На підтвердження виконання договору
№29/01 від 29.12.2011 р. позивачем до суду
надано такі документи: податкові
накладні №91 від 03.01.2012 р., №90 від
03.01.2012р., №87 від 03.01.2012 р., №92 від 03.01.2012 р.,
№93 від 03.01.2012 р., №89 від 03.01.2012 р., №88 від
03.01.2012 р., №86 від 03.01.2012 р., №85 від 03.01.2012
р.,; видаткові накладні №98 від 03.01.2012 р.,
№97 від 01.03.2012 р., №94 від 03.01.2012 р., №99 від
03.01.2012 р., №100 від 03.01.2012 р., №96 від 03.01.2012
р., №95 від 03.01.2012р., №93 від 03.01.2012 р., №92
від 03.01.2012 р..

На підтвердження факту реалізації
придбаного товару позивачем надано до
суду апеляційної інстанції наступні
документи: податкові накладні,
виписані ТОВ «Еліт 2005» на ім'я
контрагентів - покупців товару.,
видаткові накладні із зазначенням
асортименту реалізованого товару.,
акти прийому - передачі товару,
довіреності на отримання товару
посадовою особою від імені
підприємства - покупця.

На підтвердження факту товару обігу та
зміни майнового свого стану ТОВ «Еліт
2005» надано оборотно - сальдову
відомість по рахунку 281 місця
зберігання, ТМЦ за січень 2012 року Ф1, з
якого вбачається рух грошових коштів
та товарів, зумовлений господарською
діяльності позивача.

Також, по контрагенту ТОВ «Стиль Д»
позивачем (постачальник) до суду
надано Акт звірки взаємних
розрахунків, який свідчить про
поставку товару, обумовленого
договором, та його оплату в повному
обсязі ТОВ «Стиль Д» (покупець), за
отриманий товар.

Досліджені вище документи
відповідають вимогам чинного
законодавства, та визнаються судом
апеляційної інстанції як первинні з
огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9
означеного Закону первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
здійснюється на підставі первинних
документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, первинні документи
відображають зміст та обсяг укладених
договорів, містять всі необхідні
реквізити, та обов'язкові посвідчення,
що вказує на безпідставність висновків
податкового органу про неправомірне
відображення позивачем сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
у податковій звітності за вказаними
господарськими операціями.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами наслідком яких є
поставка товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
посилань податкового органу при
обґрунтування порушень позивачем
податкового законодавства на
матеріали перевірки його контрагентів
з огляду на наступне.

Формування підприємством податкового
кредиту не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, або припустився інших
порушень при здійсненні господарської
діяльності, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Також стосовно посилань податкового
органу на відступіть ТТН як на підстав
для невизнання податкової звітності
позивача, суд зазначає наступне.

Відсутність лише товарно-транспортних
накладних не позбавляє господарські
операції їх реального змісту, з
урахуванням наявних видаткових
накладних, оплати за поставлений товар
(послуги) та подальшого використання
товару у власній господарській
діяльності платника податків, що у
своїй сукупності підтверджує
отримання товару (послуг) і як наслідок
наявність у платника права на
формування податкового кредиту.
Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997р.,
визначено такий документ як
товарно-транспортна накладна та
подорожній лист. Між тим, вказані
Правила не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Отже, відповідачем, на якого відповідно
до ч.2 ст.71 КАС України покладено
обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого рішення, не
доведено того, що сторонами укладено
угоди не з метою реального настання
правових наслідків, а з метою порушення
публічного порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту відповідних сум
ПДВ, а також правомірності формування
податку на прибуток за рахунок
договорів, укладених позивачем та його
контрагентами, на підставі належним
чином оформлених первинних документів,
в тому числі податкових накладних,
отриманих в ході реального здійснення
господарської операції, що ґрунтується
на вимогах податкового законодавства.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року у справі №804/4286/13-а - без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко