Справа № 742/3177/14
Суддя: Циганко М. О.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/153/14
Єдиний унікальний № 742/3177/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області в складі:
головуючого - судді
Циганка М.О.,

при секретарі Чміль
С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Прилуки адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до старшого
інспектора ДПС - керівника групи ДПС
ДАІ з обслуговування м.Прилуки та
Прилуцького району Литовченка Сергія
Анатолійовича про визнання
протиправною та скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 №580369 від 10
липня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом вказуючи на
те, що 10 липня 2014 року старшим
інспектором ДПС - керівником групи ДПС
ДАІ з обслуговування м.Прилуки та
Прилуцького району Литовченком С.А.,
було складено Протокол про
адміністративне правопорушення та
винесено Постанову у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС 1 №580369 від 10 липня 2014 року,
відповідно до якої його визнано винним
у скоєнні адміністративного
правопорушення за ч.2 ст.122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу розміром 425 грн.

Позивач просить суд скасувати
винесену інспектором постанову як
протиправну, мотивуючи свої вимоги
наступними обставинами: дійсно 10 липня
2014 року він керуючи автобусом БАЗ
державний номерний знак НОМЕР_1 в м.
Прилуки о 14 год.25 хв. на вул.Київській
був зупинений інспектором ДАІ, який
пояснив, що він (позивач) порушив вимоги
п.8.7.3. ПДР України, а саме рухаючись по
вул. Київській, здійснив проїзд
перехрестя вул.Київська -
вул.Гімназична на заборонний «жовтий»
сигнал світлофора, на що позивач
категорично заперечує і вказує, що
заїхав на вказане перехрестя на
зелений сигнал світлофора. Оскільки, в
цей момент на перехресті з включеним
лівим поворотом стояв мікроавтобус,
пропускаючи зустрічний автотранспорт,
Позивач обминувши його з правої
сторони, проїхав перехрестя на
мигаючий зелений сигнал світлофора.
Про свою незгоду з порушенням ПДР
позивач першочергово письмово
зазначив в поясненнях у протоколі, тому
вважає, що інспектором при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення, не було враховано
вимоги ст. 280 КУпАП, відповідно до якої
посадова особа при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язана з'ясувати, чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Викладені ж в
постанові обставини адміністративного
правопорушення жодними доказами не
доведені і не відповідають дійсності, а
так вважає, що в його діях відсутній
склад адміністративного
правопорушення, і просить суд
скасувати вищезазначену постанову в
справі про адміністративне
правопорушення про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності .

В судове засіданні позивач не
прибув, проте завчасно подав до суду
письмову заяву, згідно з якою позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить розглядати справу за його
відсутності.

Відповідач суб'єкт владних
повноважень в судове засідання не
прибув, як і інший представник ВДАІ, і
не повідомив суд про причини свого
неприбуття, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, не надав суду
письмових заперечень по суті позову, до
часу розгляду справи на спростування
позовних вимог, згідно ухвали суду, не
надав фотовідеофіксацію вчиненого
правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та
наявні в ній докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав:

З описової частини протоколу про
адміністративне правопорушення (а.с.5)
складеного відповідачем вбачається,
що 10 липня 2014 року позивач керуючи
автобусом БАЗ, державний номерний знак
НОМЕР_1 в м. Прилуки о 14 год. 25 хв. на вул.
Київській, здійснив проїзд перехрестя
на заборонний «жовтий» сигнал
світлофора. Інспектором в протоколі
зазначено порушення вимог п.8.7.3. «Е» ПДР
України. З цього ж протоколу
вбачається, що у графі пояснень позивач
зазначив про свою незгоду з порушенням
ПДР, оскільки проїхав перехрестя на
зелений сигнал світлофора. У зв'язку з
чим винесеною відповідачем постановою
в справі про адміністративне
правопорушення серія ПС 1 №580369 від 10
липня 2014 року (а.с.4) позивача визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення за ч.2 ст.122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу розміром 425 грн.

Розділ 8 ПДР України «Регулювання
дорожнього руху», а саме пункти 8.7.3. «а,
в, г, е» вказують, сигнали світлофора
мають такі значення: а)зелений дозволяє
рух; в)зелений миготливий дозволяє рух,
але інформує про те, що незабаром буде
ввімкнено сигнал, який забороняє рух; г)
жовтий забороняє рух і попереджає про
наступну зміну сигналів; е) червоний
сигнал, у тому числі миготливий, або два
червоних миготливих сигнали
забороняють рух.

Розділ же 16 ПДР України «Проїзд
перехресть», Регульовані перехрестя
пункт 16.8. вказує, що водій, який виїхав
на перехрещення проїзних частин згідно
із сигналом світлофора, що дозволяє
рух, повинен виїхати у наміченому
напрямку незалежно від сигналів
світлофора на виїзді.

Частина 2 статті 122 КУпАП встановлює
відповідальність водіїв за проїзд на
заборонний сигнал світлофора, що тягне
за собою накладення штрафу від
двадцяти п'яти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Судом встановлено, що відповідач по
справі виносячи постанову в справі про
адміністративне правопорушення визнав
винним позивача у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ч.2 ст.122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, за
проїзд на заборонний жовтий сигнал
світлофора, та наклав на останнього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу розміром 425 грн. Проте, вказані
відповідачем норми п. 8.7.3. «Е» ПДР
України, а саме червоний сигнал, у тому
числі миготливий, або два червоних
миготливих сигнали забороняють рух,
взагалі не відповідають
інкримінованому позивачу
правопорушенню. Позивач же як в позові
так і в протоколі категорично
заперечує щодо порушення ПДР, та
вказує, що проїжджав вищевказане
перехрестя на зелений миготливий
сигнал світлофора, про свою незгоду з
порушенням ПДР позивач першочергово
письмово зазначав ще в поясненнях у
протоколі. Суб'єктом владних
повноважень в судове засідання на
спростування позовних вимог та
обставин викладених позивачем, не було
подано письмового заперечення, або
інших доказів щодо правомірності свого
рішення, або ж інших матеріалів, що
були взяті відповідачем до уваги при
прийнятті рішення щодо притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності. Відповідно до норми
ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову. Тобто
виходячи з системного аналізу норм ПДР,
і досліджених в сукупності доказів по
справі, позивач виїхав на перехрестя на
зелений миготливий сигнал світлофора,
що дозволяє рух, і виїхав у наміченому
напрямку незалежно від сигналів
світлофора на виїзді.

На підставі наведеного, оцінивши
всі наявні докази по справі в їх
сукупності суд приходить до
наступного висновку, відповідач по
справі всебічно, повно і об'єктивно не
з'ясував обставин справи, вирішив її не
в точній відповідності з законом, в
порушення вимог ст. 280 КУпАП при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення не з'ясував, чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні. Викладені ж в постанові
обставини адміністративного
правопорушення жодними доказами
відповідачем не доведені, а тому є
достовірними і заслуговують на увагу
першочергові доводи позивача
викладені в протоколі про
адміністративне правопорушення,
доводи викладені ним в
адміністративному позові про
недопущення порушення ПДР, і такі нічим
не спростовані, тому із за відсутності
події і складу інкримінованого
адміністративного правопорушення
позивачу, винесена відповідачем
постанова про накладення
адміністративного стягнення є
протиправною і підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії) (ст.2 КАС України).

На підставі розділу 8 «Регулювання
дорожнього руху» ПДР України,
керуючись ст.ст.245, 280, 289, 293 КУпАП, ст.ст.
2,18, 71,86,158 -163,186 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора
ДПС - керівника групи ДПС ДАІ з
обслуговування м.Прилуки та
Прилуцького району Литовченка Сергія
Анатолійовича про визнання
протиправною та скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 №580369 від 10
липня 2014 року - задовольнити.

Визнати, винесену старшим
інспектором ДПС - керівником групи ДПС
ДАІ з обслуговування м.Прилуки та
Прилуцького району Литовченком
Сергієм Анатолійовичем постанову у
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 №580369 від 10
липня 2014 року про накладення
адміністративного стягнення за ч.2 ст.122
КУпАП на ОСОБА_1 протиправною та
скасувати її.

Провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП -
закрити.

Постанова суду остаточна і
оскарженню не підлягає.

Суддя

М.О.Циганко