Справа № 1609/2а-6839/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/73344/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівАмєліна С.Є.,
Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області

на постанову Київського районного суду
м. Полтави від 24 листопада 2011 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Пенсійного фонду України
(далі - ГУ ПФУ) в Полтавській області про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому зазначив, що з 29 січня 2010 року
йому призначено пенсію за вислугу
років відповідно до Закону України від
09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) у розмірі 50
% від суми грошового забезпечення.
Зазначає, що відповідно до частини 3
статті 43 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, що
діяла на час його звільнення, розмір
пенсії обчислювався з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.
Проте, ГУ ПФУ в Полтавський області
обчислило розмір його пенсії
відповідно до пункту 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 07 липня
1992 року № 393 ««Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» (далі ? постанова КМУ № 393),
відповідно до якої розмір грошового
забезпечення при призначенні пенсії
було розраховано за останні 24
календарні місяці служби підряд перед
звільненням. Вважаючи дії відповідача
неправомірними, просив суд зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії відповідно до частини 3 статті 43
Закону №2262-ХІІ з 29 січня 2010 року та
виплатити суму недоплаченої пенсії.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 24 листопада 2011 року, яку
залишено без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2012 року, позов
задоволено. Визнано дії ГУ ПФУ в
Полтавській області про призначення
пенсії ОСОБА_4 в частині визначення
суми грошового забезпечення для
обчислення пенсії та визначення
розміру пенсії протиправними.
Зобов'язано ГУ ПФУ обчислити пенсію
ОСОБА_4 з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
спеціальним званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії у розмірах, установлених
відповідно до законодавства -
відповідно до частини 3 статті 43 Закону
№ 2262-ХІІ з 28 січня 2010 року. Зобов'язано
ГУ ПФУ в Полтавській області виплатити
ОСОБА_4 суму недоплаченої пенсії,
нарахованої виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах,
установлених законодавством -
відповідно до частини 3 статті 43 Закону
№ 2262-ХІІ в редакції Закону України від
04 квітня 2006 року - за період з 28 січня 2010
року.

У касаційній скарзі ГУ ПФУ в
Полтавській області порушує питання
про скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.
Посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, частини 3 статті 43 Закону №
2262-ХІІ та постанови КМУ №393. Вказує, що
постанова КМУ № 393 не суперечить
положенням Закону № 2262-ХІІ, оскільки
лише роз'яснює та конкретизує порядок
визначення розміру грошового
забезпечення, з якого обчислюється
пенсія.

ОСОБА_4 у запереченнях на касаційну
скаргу посилається на те, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
судами правильно встановлені факти,
досліджені докази та наведені
обґрунтовані висновки. Просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 28 січня 2010 року
позивач звільнений зі служби в органах
податкової міліції в запас через
хворобу згідно з наказом ДПА в
Полтавській області від 27 січня 2010 року
№9-0.

Відповідно до грошового атестату від 16
лютого 2010 року №144 розмір його
грошового забезпечення на час
звільнення складав 22292, 50 грн.

З 29 січня 2010 року ОСОБА_4 призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону № 2262-ХІ, розмір якої ГУ ПФУ в
Полтавській області обчислило з
урахуванням пункту 7 постанови КМУ № 393.

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ
встановлено, що пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Згідно з пунктом 29 розділу ІІ Закону
України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VI) до частини 3 статті 43
Закону № 2262-ХІІ внесені зміни, зокрема,
виключено слова «за останньою штатною
посадою перед звільненням» та
доповнено словами «та у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України».

Абзацом 3 пункту 7 постанови КМУ №393
передбачено, що пенсії обчислюються з
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
пункту 29 розділу II Закону № 107-V визнано
такими, що не відповідають Конституції
України.

Тобто, на дату звільнення позивача зі
служби - 28 січня 2010 року, діяла редакція
частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ у
редакції Закону України від 04 квітня 2006
року № 3591-IV «Про внесення змін до
деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та
соціального захисту
військовослужбовців», відповідно до
якої пенсійне забезпечення
військовослужбовців має здійснюватися
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

За умовами частини 4 статті 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
складових грошового забезпечення для
обчислення розміру пенсії позивачу
застосуванню підлягають положення
частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ,
а не постанова КМУ № 393, яка звужує
обсяг встановлених законом прав.

За таких обставин обчислення позивачу
пенсії з грошового забезпечення з
урахуванням щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премій
за 24 останні календарні місяці перед
звільненням не відповідало вимогам
закону, чинного на час призначення
пенсії.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України викладену в постанові від 14
січня 2014 року (справа №21-463а13) за
позовом ОСОБА_5 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії,
яка відповідно до статті 244-2 КАС
України є обов'язковою для всіх судів
України.

Таким чином, вирішуючи спір суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що наведена
норма постанови КМУ №393 суперечить
положенням частини 3 статті 43 Закону
України № 2262-ХІІ та правильно
задовольнили позовні вимоги ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що судами першої та
апеляційної інстанцій не допущено
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 24 листопада 2011 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
С.В.
Головчук

Судді
С.Є.
Амєлін

В.В. Юрченко