Справа № 872/6500/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 рокусправа № 804/1718/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «ЄВРАЗ
Україна» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року у справі №804/1718/13-а за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «ЄВРАЗ
«Україна» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Головне управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
карток відмови в прийнятті митної
декларації та рішень про коригування
митної вартості товарів, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «ЄВРАЗ
Україна» 30 січня 2013 року звернулось до
суду з позовом до Дніпропетровської
митниці (правонаступником якої є
Дніпропетровська митниця Міндоходів)
(далі - митниця), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Головне управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області, згідно
якого просить:

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№110010000/2012/01754 від 20.12.2012 року,
№110010000/2012/01762 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/01763 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/01765 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/01766 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/01773 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/01775 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/01778 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/01780 від 25.12.2012 року,
№110010000/2012/01784 від 26.12.2012 року,
№110010000/2012/01785 від 26.12.2012 року,
№110010000/2012/01786 від 26.12.2012 року,
№110010000/2012/01795 від 28.12.2012 року,
№110010000/2012/01799 від 29.12.2012 року,
№110010000/2012/20095 від 27.12.2012 року, №
110010000/2012/20097 від 27.12.2012 року;

- визнати протиправними та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товарів:

№110010000/2012/601389/1 від 20.12.2012 року,
№110010000/2012/601396/1 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/601397/1 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/601399/1 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/601400/1 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/601408/1 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/601410/1 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/601412/1 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/601414/1 від 25.12.2012 року,
№110010000/2012/601418/1 від 26.12.2012 року.

№110010000/2012/601419/1 від 26.12.2012 року,
№110010000/2012/601420/1 від 26.12.2012 року,
№110010000/2012/601435/1 від 28.12.2012 року,
№110010000/2012/601437/1 від 29.12.2012 року,
№110010000/2012/601424/1 від 27.12.2012 року,
№110010000/2012/601428/1 від 27.12.2012 року;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
надати висновок до Головного
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області про повернення позивачу
надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі -
1 177 624,11 грн., шляхом її зарахування на
поточний рахунок позивача;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідачем безпідставно
застосовано другорядний метод
визначення митної вартості товару,
(внаслідок чого ПДВ по митній вартості
збільшилось на 1 177 624,11 грн.) оскільки
митним органом не доведено наявність
підстав для його застосування. Вимоги
відповідача про надання додаткових
документів, які викладені в
деклараціях митної вартості, є
безпідставними.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що
встановлені судом обставини свідчать
про те, що в процесі митного оформлення
зазначені позивачем норми
законодавства відповідачем не
порушено. На думку суду, відповідач,
приймаючи спірні рішення, діяв в межах
своїх повноважень та відповідно до
вимог чинного законодавства України.
Відповідачем доведено правомірності
своїх дій в процесі застосування
другорядного методу визначення митної
вартості товару.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її
до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов.

Посилається на порушення відповідачем
п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України (далі
- МК України), оскільки в спірних
рішеннях відповідача не зазначено
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів скоригованої
митним органом та фактів які вплинули
на таке коригування.

Зазначає про те, що відсутність у
наданих ним документах розбіжностей,
та як наслідок відсутність підстав для
застосування другорядного методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів.

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, відповідач посилаючись на
необґрунтованість апеляційної скарги,
просив у її задоволені відмовити,
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, третя особа, посилаючись на
ненадходження від митного органу
висновку про повернення позивачу
помилково або надмірно сплачених
коштів просить у задоволенні
апеляційної скарги відмовити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
пояснення представника відповідача,
який просив у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що 09.11.2012 року між
компанією «Carbo Chemicals Group GmbH»
(постачальник) та позивачем (покупець)
укладено контракт купівлі-продажу
вугілля №43/2012. Відповідно до умов
пункту 2.1 цього контракту ціна на товар
приймається на умовах відповідних
умовам поставки партій товару, згідно
Інкотермс 2010 та зазначається в
додатках до даного контракту в Євро за
одну метричну тону товару.

Відповідно до умов додатку № 03 від
28.11.2012 року до контракту №43/2012 від 09.11.2012
року, компанія «Сагbо Chemicals Group GmbH»
здійснила поставку товару у грудні 2012
року на умовах DAP ст. Ізов вугілля
коксівне преміум класу (hard coal) фр.0-50 мм,
якісні показники визначені в 1.5.
додатку, за ціною 161 EUR за одну метричну
тону.

Також, в грудні 2012 року, відповідно до
умов додатку № 04 від 28.11.2012 року, який є
невід'ємною частиною контракту № 43/2012
від 09.11.2012 року, компанія «Сагbо Chemicals Group
GmbH» здійснила поставку товару на
умовах DAP ст. Ізов, відповідно до правил
тлумачення міжнародних комерційних
термінів - Інкотермс 2010 вугілля
коксівне фр. 0-50 мм, якісні показники
визначені в 1.5. додатку, за ціною 126,00 EUR
за одну метричну тону.

Починаючи з 20.12.2012 року позивач
звертався до Дніпропетровської
митниці для оформлення вантажу за
вищевказаним контрактом, шляхом
подання вантажно-митних декларацій
(далі - ВМД) разом з документами
зазначеними в графі 44 вказаних ВМД, а
саме:

- 20.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010704;

- 23.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010748;

- 23.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010749;

- 23.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010762;

- 23.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010763;

- 24.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010785;

- 24.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010788;

- 24.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010805;

- 25.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010830;

- 26.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010844;

- 26.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010845;

- 26.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010847;

- 28.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010914;

- 29.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010932;

- 27.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/023006;

- 27.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/023010.

Митна вартість товару була заявлена
позивачем за ціною договору (основний
метод) відповідно до ст. 58 МК України.

На підтвердження митної вартості
товару позивачем було надано митному
органу наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт № 43/2012
від 09.11.2012 року разом з додатком № 03 від
28.11.2012 року та додатком № 04 від 28.11.2012
року; облікова картка суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності №
110/2012/0000730 від 06.11.2012 року; транспортні
накладні; інвойси (рахунки - фактури);
сертифікати якості; переклад
сертифікату якості; довідка про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів, та майна що
належать резиденту України і
знаходиться за її межами; транзитні
експортні декларації; договір
доручення № 55/2012 від 21.11.2012 року;
вантажно-митні декларації країни
експорту; висновок експертів ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» № 10/665 від 12.12.2012 року.

У зв'язку з тим, що у наданих документах
виявлені розбіжності, а саме у копії
митної декларації країни відправлення
не зазначені умови поставки, інший код
товару, не наданий переклад копії
митної декларації країни відправлення,
митним органов відповідно до ч.3 ст.53 МК
України витребувало у позивача
додаткові документи, а саме: договір з
третіми особами; рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; виписку
з бухгалтерської документації;
переклад копії митної декларації
країни відправлення.

Декларант від подання документів,
зазначених у ДМВ до МД необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості відмовився.

У зв'язку з цим Дніпропетровською
митницею було прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів:

№ 110010000/2012/601389/1 від 20.12.2012 року, №
110010000/2012/601396/1 від 23.12.2012 року,

№ 110010000/2012/601397/1 від 23.12.2012 року, №
110010000/2012/601399/1 від 23.12.2012 року,

№ 110010000/2012/601400/1 від 23.12.2012 року, №
110010000/2012/601408/1 від 24.12.2012 року,

№ 110010000/2012/601410/1 від 24.12.2012 року, №
110010000/2012/601412/1 від 24.12.2012 року,

№ 110010000/2012/601414/1 від 25.12.2012 року, №
110010000/2012/601418/1 від 26.12.2012 року,

№ 110010000/2012/601419/1 від 26.12.2012 року, №
110010000/2012/601420/1 від 26.12.2012 року,

№ 110010000/2012/601435/1 від 28.12.2012 року, №
110010000/2012/601437/1 від 29.12.2012 року,

№ 110010000/2012/601424/1 від 27.12.2012 року, №
110010000/2012/601428/1 від 27.12.2012 року, якими ціна
товару скоригована до рівня - 197,80 EUR за
тону.

В рішеннях про коригування заявленої
митної вартості, зазначено, що - «Митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) за наявності наступних
причин: відповідно ч.2 до ст.53 МК України
у наданих документах виявлені
розбіжності, а саме у копії митної
декларації країни відправлення не
зазначені умови поставки, інший код
товару, не наданий переклад копії
митної декларації країни відправлення.
Також згідно п.3 ст.337 МК України
проведений контроль співставлення -
порівняна заявлена митна вартість з
даними, які містять в електронній копії
МД (МД 110010000/2012/009404 (ІМ 40) від 09.11.2012, МД
110010000/2012/009352 (ІМ 40) від 08.11.2012 - 0,197 EUR/кг.),
виявлені розбіжності: заявлена митна
вартість, згідно наданих документів
нижча, ніж в електронних документах,
пов'язаних з перевіркою даних за МД.
Додатково необхідно було надати:
договір з третіми особами; рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; виписка
з бухгалтерської документації;
переклад копії митної декларації
країни відправлення. Консультація
проведена. Декларант від подання
документів, зазначених у ДМВ до МД
необхідних для підтвердження
заявленої митної вартості відмовився.
У митного органу відсутня інформація
щодо вартості ідентичних товарів,
митне оформлення яких вже здійснено за
методом визначення митної вартості 2а).
Враховуючи положення ст.61 МКУ, при
визначенні митної вартості товарів
неможливо було застосувати метод 2а)
згідно ст.59 Кодексу. Митна вартість
визначена відповідно до статті 60 МКУ на
підставі наявної інформації щодо
митного оформлення подібних
(аналогічних) товарів за наступними
ознаками (схожі характеристики; якість
та репутація на ринку; країна
виробництва, МД 110010000/2012/009404 (ІМ 40) від 09.1
1.2012, МД 110010000/2012/009352 (ІМ 40) від 08.11.2012 - 0,197
EUR/кг.».

На підставі цих рішень
Дніпропетровська митниця відмовила в
оформленні товару шляхом видачі карток
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення:

№ 110010000/2012/01754 від 20.12.2012 року, №
110010000/2012/01762 від 23.12.2012 року,

№ 110010000/2012/01763 від 23.12.2012 року, №
110010000/2012/01765 від 23.12.2012 року,

№ 110010000/2012/01766 від 23.12.2012 року, №
110010000/2012/01773 від 24.12.2012 року,

№ 110010000/2012/01775 від 24.12.2012 року, №
110010000/2012/01778 від 24.12.2012 року,

№ 110010000/2012/01780 від 25.12.2012 року, №
110010000/2012/01784 від 26.12.2012 року,

№ 110010000/2012/01785 від 26.12.2012 року, №
110010000/2012/01786 від 26.12.2012 року.

№ 110010000/2012/01795 від 28.12.2012 року, №
110010000/2012/01799 від 29.12.2012 року,

№ 110010000/2012/20095 від 27.12.2012 року, №
110010000/2012/20097 від 27.12.2012 року.

Отримавши вищевказані рішення позивач,
оформив нові вантажно-митні
декларації, відповідно до ч. 7 ст. 55
Митного кодексу України, а саме:

№ 110010000/2012/010710 від 20.12.2012 року, №
110010000/2012/010766 від 23.12.2012 року,

№ 110010000/2012/010767 від 23.12.2012 року, №
110010000/2012/010768 від 23.12.2012 року,

№ 110010000/2012/010769 від 23.12.2012 року, №
110010000/2012/010795 від 24.12.2012 року,

№ 110010000/2012/010799 від 24.12.2012 року, №
110010000/2012/010815 від 24.12.2012 року,

№ 110010000/2012/010835 від 24.12.2012 року, №
110010000/2012/010851 від 26.12.2012 року,

№ 110010000/2012/010854 від 26.12.2012 року, №
110010000/2012/010853 від 26.12.2012 року,

№ 110010000/2012/010920 від 28.12.2012 року, №
110010000/2012/010944 від 29.12.2012 року,

№ 110010000/2012/010867 від 27.12.2012 року, №
110010000/2012/010887 від 28.12.2012 року

та сплатив передоплату за митне
оформлення.

Внаслідок коригування митної вартості
товару сума ПДВ була сплачена
позивачем на 1 177 624,11 грн. більше від
першочергово заявленої ціни товару по
додаткам № 03, № 04 від 28.11.2012 року до
контракту №43/2012 від 09.11.2012 року, що
підтверджується банківськими
виписками про здійснення передоплати
за митне оформлення вантажу та штампом
«сплачено» на ВМД, проставлений
відповідачем.

Правомірність та обґрунтованість
спірних рішень відповідача про
коригування митної вартості товарів,
спірних карток відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, а також зобов'язання
відповідача надати висновок третій
особі про повернення позивачу надмірно
сплаченої суми ПДВ у розмірі 1 177 624,11
грн., та здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту є предметом
спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та відмовляючи у задоволені
позову, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що відповідач,
приймаючи спірні рішення, діяв в межах
своїх повноважень та відповідно до
вимог чинного законодавства.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 МК України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин) митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 51
Кодексу відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
кодексу).

Статтею 52 Митного кодексу України
передбачено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VІІІ
цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного
кодексу України визначено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У відповідності з ч. 2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідності до ч.ч.1-3, 6 ст.54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч.5 ст.54 МК України має
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
ст.53 МК України додаткові документи та
відомості, якщо це необхідно для
прийняття рішення про визнання
заявленої митної вартості; 3)
здійснювати коригування митної
вартості товарів.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК
України відмова у митному оформленні -
це письмове вмотивоване рішення
митного органу про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК
України у разі відмови у прийнятті
митної декларації посадовою особою
митного органу заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Згідно ч.1 ст.55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

У статті 57 МК України наведені методи
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно даної
статті такими методами є 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, вказаними нормами матеріального
права визначено повноваження митного
органу щодо контролю за правильністю
визначення митної вартості, а також
порядок та спосіб реалізації таких
повноважень. Так, митний орган
зобов'язаний перевіряти складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом. При цьому, митний орган
має право відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, що пов'язують з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи, лише в
разі якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни.

Як свідчать встановлені судом
обставин справи підставою для
первісного витребування митним
органом додаткових документів у
позивача була наявність у наданих
документах виявлених розбіжності, а
саме у копії митної декларації країни
відправлення не зазначені умови
поставки, інший код товару, не наданий
переклад копії митної декларації
країни відправлення, а також данні
проведеного згідно з п.3 ст.337 МКУ
контролю співставлення - за яким була
порівняна заявлена митна вартість з
даними, які містять в електронній копії
МД (МД 110010000/2012/009404 (ІМ 40) від 09.11.2012, МД
110010000/2012/009352 (ІМ 40) від 08.11.2012 - 0,197 EUR/кг.),
виявлені розбіжності: заявлена митна
вартість, згідно наданих документів
нижча, ніж в електронних документах,
пов'язаних з перевіркою даних за МД.

Проте, колегія суддів зазначає, що ч.2
ст. 53 МК України встановлено вичерпний
перелік документів, що підтверджують
заявлену митну вартість товару, та
мають бути подані декларантом до
митного оформлення та митного
контролю. Однак, такий документ як
митна декларація країни відправлення
не є документом який підтверджує митну
вартість товару та обраний метод її
визначення, а отже не може містити в
собі відомості, без підтвердження яких
не можливо було б визначити митну
вартість імпортованого товару, або
ідентифікувати товар.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що у митниці були відсутні
правові підстави для витребування
додаткових документів.

Сам факт наявності у митного органу
інформації про вартість раніше
розмитнених товарів, враховуючи
положення статті 54 МК України, не може
бути підставою для відмови у визнанні
визначеної декларантом митної
вартості, оскільки це не передбачено
ст. 54 МК України.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції не погоджується
з висновками суду першої інстанції про
наявність у митниці правових підстав
для витребування у декларанта
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів та, з урахування не
надання у повному обсязі таких
документів, повноважень для невизнання
заявленої митної вартості та прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність
вчинення ним дій зі складання карток
відмови в прийнятті митних декларацій,
а також правомірність винесення
оскаржуваних рішень про коригування
заявленої митної вартості товарів.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що вимагаючи надання
позивачем додаткових документів,
відповідач діяв необґрунтовано, тому
оскаржені рішення про коригування
митної вартості товарів і, як наслідок,
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає
необґрунтованою відмову суду першої
інстанції у задоволенні позову в
частині позовних вимог про визнання
протиправним та скасування оскаржених
рішень та карток відмови відповідача.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача надати висновок до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області про
повернення позивачу надмірно
сплаченої суми ПДВ у розмірі - 1 177 624,11
грн., шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача та зобов'язання
відповідача здійснити митне
оформлення вантажу за ціною контракту.
Суд апеляційної інстанції зауважує на
наступному. Вказане питання
регулюється Порядком взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.2007 року № 611/147.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку
передбачено, що висновок про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
готується митним органом на підставі
відповідної заяви платника про
повернення помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів.

Оскільки судом було з'ясовано, що
позивач з відповідною заявою до
митного органу не звертався, суд вважає
вказані вимоги ТОВ "Торговий дім
"Євразресурс" Україна" безпідставними
та такими, що задоволенню не
підлягають.

Також задоволенню не підлягає вимога
позивача про зобов'язання
Дніпропетровську митницю здійснити
митне оформлення вантажу за ціною
контракту, оскільки Митний кодекс
України не передбачає обов'язку
митниці здійснювати митне оформлення
вантажу лише за ціною контракту, а
навпаки передбачає випадки
коригування такої вартості. Крім того,
згідно із ст. 6 Конституції України
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Повноваження суду при вирішенні справи
чітко визначені ст. 162 КАС України й до
цих повноважень не входить право
зобов'язання відповідача прийняти
певне рішення, в нашому конкретному
випадку - зобов'язати Дніпропетровську
митницю здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту, тим більше,
що зазначений товар було вже оформлено
та випущено у вільний обіг на території
України за іншими, поданими особисто
позивачем, ВМД.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів дійшла висновку про
ухвалення судом першої інстанції
рішення з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і є
підставою для скасування постанови
суду та прийняття нової постанови про
часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4
частини 1 статті 202, статтею 207 КАС
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «ЄВРАЗ Україна» - задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2013 року у справі №804/1718/13-а -
скасувати та прийняти нову постанову
якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів:

№110010000/2012/601389/1 від 20.12.2012 року,
№110010000/2012/601396/1 від 23.12.2012 року,

№110010000/2012/601397/1 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/601399/1 від 23.12.2012 року,

№110010000/2012/601400/1 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/601408/1 від 24.12.2012 року,

№110010000/2012/601410/1 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/601412/1 від 24.12.2012 року,

№110010000/2012/601414/1 від 25.12.2012 року,
№110010000/2012/601418/1 від 26.12.2012 року.

№110010000/2012/601419/1 від 26.12.2012 року,
№110010000/2012/601420/1 від 26.12.2012 року,

№110010000/2012/601435/1 від 28.12.2012 року,
№110010000/2012/601437/1 від 29.12.2012 року,

№110010000/2012/601424/1 від 27.12.2012 року,
№110010000/2012/601428/1 від 27.12.2012 року.

Визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення э:

№110010000/2012/01754 від 20.12.2012 року,
№110010000/2012/01762 від 23.12.2012 року,

№110010000/2012/01763 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/01765 від 23.12.2012 року,

№110010000/2012/01766 від 23.12.2012 року,
№110010000/2012/01773 від 24.12.2012 року,

№110010000/2012/01775 від 24.12.2012 року,
№110010000/2012/01778 від 24.12.2012 року,

№110010000/2012/01780 від 25.12.2012 року,
№110010000/2012/01784 від 26.12.2012 року,

№110010000/2012/01785 від 26.12.2012 року,
№110010000/2012/01786 від 26.12.2012 року,

№110010000/2012/01795 від 28.12.2012 року,
№110010000/2012/01799 від 29.12.2012 року,

№110010000/2012/20095 від 27.12.2012 року, №
110010000/2012/20097 від 27.12.2012 року.

У задоволені позову в іншій частині
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім «ЄВРАЗ
Україна» судовий збір в розмірі 3341 (три
тисячі триста сорок одна) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови
виготовлений 15 липня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко