Справа № 818/961/14
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.Справа № 818/961/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 27.05.2014р. по справі № 818/961/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про визнання протиправною та
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

14.04.2014 року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (позивач) звернулася до суду із
позовом, у якому просила визнати
протиправною та скасувати вимогу
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Сумській
області (відповідач) про сплату боргу
№Ф-509-17 від 04.04.2014 року в розмірі
4800грн.76коп.

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 27.05.2014 року позовні
вимоги задовольнив. Визнав
протиправною та скасував вимогу
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області №Ф-509-17 від 4 квітня 2014 року про
сплату боргу в сумі 4800,76 грн.

Шосткинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
Управління Міндоходів у Сумській
області подала апеляційну скаргу, в
якій просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, відповідач вважає, що суд
першої інстанції дійшов хибних
висновків, що безпідставними є
посилання відповідача на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки він не досяг
пенсійного віку, встановленого ч.1 ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тому що ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.

У відповідності до положень ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
(а.с.5), є платником єдиного податку, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_2, виданого Шосткинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією (а.с.6-7).

Відповідно до пенсійного посвідчення
серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером за
віком (а.с.4).

Відповідачем 04.04.2014 року було
сформовано вимогу про сплату боргу
№Ф-509-17 з єдиного внеску в розмірі 2013
рік в розмірі 4800грн.76коп. (а.с.9).

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення ч. 4 ст.
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки позивач не досягла 60-річного
віку, тому що вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком, є
безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи, зазначені у пункті
4 частини першої цієї статті (тобто
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування), які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для винесення відповідачем
вищевказаної вимоги про сплату боргу
стали ті обставини, що до позивача не
може бути застосовано, на думку
відповідача, положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
позивач не досягла 60-річного віку, тому
що вказана норма не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.

Але, слід зазначити, що оскільки
матеріали справи не містять доказів
того, що ОСОБА_1 згідно зі ст. 12 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" уклала
з Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, що не
спростовувалося сторонами, позивач, як
пенсіонер за віком, не є платником
єдиного внеску.

Положення ч.1 ст. 1 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлює, що
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.
Положення вказаного Закону
передбачають, що призначаються: а)
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років. На пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи:
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, - за списком N1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше
10 років на зазначених роботах;жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.

Ч.1 ст. 13 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачає, що участь
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування припиняється:
у разі якщо особа, яка підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
цього Закону, втратила визначений цим
Законом статус застрахованої особи; у
разі закінчення терміну дії договору
про добровільну участь або
дострокового розірвання цього
договору у випадках, передбачених
цим Законом; у разі якщо застрахованій
особі відповідно до цього Закону
призначено пенсію і вона не
продовжує працювати або якщо
застрахована особа відповідно до
цього Закону набула права на довічну
пенсію чи одноразову виплату; у разі
смерті застрахованої особи.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає вимогу Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Сумській області про сплату боргу
№Ф-509-17 від 04.04.2014 року в розмірі
4800грн.76коп. необґрунтованою та
протиправною.

Отже, колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції,
враховуючи положення ст. 13 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не
повинна сплачувати за себе єдиний
внесок.

Таким чином, переглянувши постанову
суду першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 27.05.2014р. по
справі № 818/961/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.