Справа № 813/3083/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/3083/14
м. Львів, вул. Чоловського, 2
Зал судових засідань № 7
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача - ОСОБА_1
від відповідачів - Гук О.Б.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції Гук Оксани
Богданівни про визнання протиправним
та скасування рішення № 11863892 від 24.03.2014
року та зобов'язати вчинити дії, -
ОСОБА_3 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції Гук Оксани Богданівни, в якому
визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції Гук О.Б. про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 11863892
від 24.03.2014 року;

зобов'язати державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції Гук О.Б.
розглянути заяву від 28.02.2014 року № 5646776
про державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1, за
ОСОБА_3

Ухвалою від 22 квітня 2014 року
відкрито провадження у справі.

Позивач свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 28.02.2014 року ОСОБА_1
було подано заяву державному
реєстратору прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції Гук О.Б.
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності), згідно
якої здійснюється реєстрація
виникнення права приватної власності
на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 Позивач
стверджує, що ним на виконання вимог
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 року за № 868 до заяви було
надано всі належним чином оформлені
документи для здійснення державної
реєстрації прав на нерухоме майно.
Однак, 24.03.2014 року представником
позивача - ОСОБА_4 отримано рішення
державного реєстратора від 24.03.2014 року
за № 11863892 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень. Позивач
вважає, що така відмова, враховуючи
вимоги ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» є
незаконною, оскільки договір про
будівництво (придбання) житла,
укладений між ТзОВ «Компанія ВЕЕМ -
Будсервіс» та ОСОБА_3 23.05.2012 року
підтверджує набуття у власність
позивачем закріпленого за ним об'єкта
будівництва. Щодо невиконання п. 2
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 14.05.2013 року в частині невнесення
зміни в технічну документацію на
квартиру, то враховуючи п. 16 Порядку №
868 державний реєстратор повинен спершу
прийняти рішення про зупинення
розгляду заяви та з метою надання
можливості для внесення змін у
документацію та повідомити про таке
рішення позивача, чого зроблено не
було.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві.

Позиція відповідача викладена в
заперечені на позовну заяву та
обґрунтовується тим, що заявником для
проведення реєстрації права власності
не було подано документів відповідно
абз. 2 п. 50 постанови Кабінету Міністрів
України від 17.10.2013 року № 868. Крім того,
позивачем було подано заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень за адресою: АДРЕСА_1, а згідно
рішення Шевченківської районної
адміністрації № 219 від 14.05.2013 року
будинку НОМЕР_1 було змінено поштову
адресу на буд. НОМЕР_2, а також до заяви
було подано технічний паспорт на стару
адресу, а саме АДРЕСА_1. Позивачем до
позовної заяви подано самостійно
виправлений технічний паспорт,
оскільки технічний паспорт виданий
29.12.2012 року, а розпорядження про зміну
адреси від 14.05.2013 року, відмітка про
виправлення адреси відповідним
органом відсутня.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила,
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази та давши їм оцінку, суд
встановив наступне.

28 лютого 2014 року ОСОБА_1 (який діє згідно
довіреності від 31.01.2014 року) подано
заяву державному реєстратору прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції Гук О.Б., щодо реєстрації
нерухомого майна за місцемзнаходження
об'єкта: АДРЕСА_1. Дана заява була
прийнята та зареєстрована за
реєстраційним номером 11300601.

24 березня 2014 року реєстратором
Реєстраційної служби ЛМУЮ Гук О.Б.,
розглянуто заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
28.02.2014 року, подану ОСОБА_1 та прийнято
рішення за № 11863892 про відмову у
державній реєстрації прав а власності
на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3

До заяви було подано наступні
документи: заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
права власності), серія та номер: бн
виданий 28.02.2014 року ОСОБА_1, копія
довіреності, серія та номер: 56 виданий
31.01.2014 року Приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу, копія розпорядження, серія та
номер 219, виданий 14.05.2013 року
Шевченківською районною
адміністрацією , технічний паспорт,
копія, серія та номер: 454 виданий 29.12.2012
року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», копія переліку
інвесторів, серія та номер: б/н, виданий
16.12.2013 року ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ -
Будсервіс», копія договору оренди
землі, серія та номер: Ш - 780, виданий
26.06.2007 року, видавник Львівська міська
рада, ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ - Будсервіс»,
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації, копія, серія та номер ЛВ
№ 8 виданий 19.11.2012 року Інспекцією
державного архітектурно - будівельного
контролю у Львівській області, договір
про будівництво (придбання) житла,
серія та номер № 23-05/12 виданий 23.05.2012
року видавник ОСОБА_3, ТзОВ « ТзОВ
«Компанія «ВЕЕМ - Будсервіс», акт
приймання - передачі, серія та номер: бн
виданий 28.01.2014 року видавник ОСОБА_3,
ТзОВ «Компанія «ВЕЕМ - Будсервіс».

Відмову у державній реєстрації права
власності, відповідач мотивував тим,
що поданий заявником договір поданий
заявником договір №23-05/12 про
будівництво житла від 23.05.2012 року не
відповідає вимогам вищевказаних
законодавств, а також не виконано п. 2
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації, а саме не внесено зміни
в технічну документацію на квартиру.

Незгода з зазначеним вище
Рішенням № 11863892 від 24.03.2014 року
відповідача та зобов'язання вчинення
відповідачем певних дій обумовила
позивача звернутись до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Так, правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень і
спрямований на забезпечення визнання
та захисту державою цих прав, створення
умов для функціонування ринку
нерухомого майна визначені Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 1 липня 2004 року № 1952- IV.
(далі Закон № 1952-IV).

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно та їх обмежень.

Стаття 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
закріплює підстави для державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

В ст. 24 Закону № 1952-IV визначені
підстави для відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

В ході дослідження матеріалів справи
судом встановлено, що відповідач,
приймаючи оскаржуване рішення про
відмову у державній реєстрації права
приватної власності на квартиру
виходив з того, що в ході розгляду заяви
було встановлено, що подані
представником позивача документи не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчує Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року за № 868 та Закон України «Про
інвестиційну діяльність» від 18.09.1991
року № 1560-ХІІ в редакції від 09.11.2013 року,
а саме відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»
від 18.09.1991 р. № 1560-ХII в редакції від
09.11.2013 року інвестування та
фінансування будівництва об'єктів
житлового будівництва з використанням
недержавних коштів, залучених від
фізичних та юридичних осіб, у тому
числі в управління, може здійснюватися
виключно через фонди фінансування
будівництва, фонди операцій з
нерухомістю, інститути спільного
інвестування, а також шляхом емісії
цільових облігацій підприємств,
виконання зобов'язань за якими
здійснюється шляхом передачі об'єкта
(частини об'єкта) житлового будинку.

Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. Тобто основний акт
цивільного законодавства України
фактично визначив три моменти
виникнення права власності на об'єкт
новоствореного нерухомого майна: один,
так би мовити, безумовний - момент
завершення будівництва, та два випадки,
які діють у разі якщо вони прямо
передбачені законодавством - момент
прийняття майна до експлуатації та
момент його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів
справи, між ТзОВ Компанія «ВЕЕМ -
Будсервіс» (далі - забудовник), в особі
директора Бригадира Володимира
Павловича, який діє на підставі
Статуту, з однієї сторони та фізична
особа ОСОБА_3 (далі громадянин), з іншої
сторони, разом іменовані сторони,
уклали договір про придбання житла.

Згідно п.1.1 даного Договору
визначення та терміни, що
використовуються в цьому Договорі,
визначенні в Положенні про порядок
надання довготермінових пільгових
кредитів на будівництво житла молодим
сім'ям та одиноким молодим громадянам,
які згідно із законодавством визнанні
такими, що потребують поліпшення
житлових умов, за рахунок власних
коштів Державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву», затвердженому рішенням
правління Державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву» від 28.09.2010 року. Пунктом 2.1
Договору передбачено участь
громадянина у фінансуванні
будівництва житла (далі - Об'єкт) з метою
отримання у власність квартири.
Пунктом 4.3. даного Договору
передбачено, що розрахунок за квартиру
здійснюється коштами громадянина за
розпорядженням Львівського
регіонального управління Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву»шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок забудовника 100
відсотків вартості квартири, вказаної
в п. 4.1 цього Договору до 15.06.2012 року, що
рівноцінно повній оплаті 64, 26 кв.м.
житла.

Відповідно до абз. 2 п. 50 Постанови
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 868 у разі проведення державної
реєстрації права власності з видачею
свідоцтва на новозбудований або
реконструйований об'єкт нерухомого
майна, будівництво якого здійснювалося
із залученням коштів фізичних та
юридичних осіб, у результаті
діяльності житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу
заінтересованою особою є інвестор
(особа, що придбала майнові права), член
відповідного кооперативу. Для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва на новозбудований
або реконструйований об'єкт нерухомого
майна, будівництво якого здійснювалося
із залученням коштів фізичних та
юридичних осіб, заявник подає:
документ, що підтверджує набуття у
власність особою закріпленого за нею
об'єкта будівництва, передбачений
законодавством (інвестиційний договір,
договір про пайову участь, договір
купівлі-продажу майнових прав тощо). У
разі участі у фонді фінансування
будівництва документом, що підтверджує
набуття у власність закріпленого за
особою об'єкта будівництва, є видана
управителем такого фонду довідка про
право довірителя на набуття у
власність об'єкта інвестування.

Статтею 19 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» від
19.06.2003 року за № 978 - IV, державна
реєстрація права власності на
житло здійснюється забудовником
своїми силами та за свій
рахунок. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно, проводять державну
реєстрацію права власності довірителя
на об'єкт інвестування на підставі
довідки про право довірителя на
набуття у власність об'єкта
інвестування.

Судом встановлено, що для
проведення реєстрації права власності
позивачем не було подано документів, а
саме довідки про право довірителя на
набуття у власність об'єкта
інвестування.

Крім того, суд зазначає, що позивачем
було подано заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
адресою: АДРЕСА_1, однак до заяви було
подано технічний паспорт який
складений від 29.12.2012 року та із
зазначенням адреси, а саме: АДРЕСА_1,
однак згідно рішення Шевченківської
районної адміністрації № 219 від 14.05.2013
року новозбудованому 9-ти поверховому
багатоквартирному житловому будинку
на АДРЕСА_1 було присвоєно поштовий
номер АДРЕСА_1

В ході судового засідання
представником відповідача було
зазначено, що позивачем до матеріалів
позовної заяви було подано самостійно
виправлений технічний паспорт
оскільки відмітка про виправлення
адреси відповідним органом відсутня.

Водночас, суд зазначає, що відмова
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зокрема з підстави,
визначеної в п. 4, 5 2 - 5 6 ч. 1 ст. 24 Закону №
1952-IV, не позбавляє заявника права
повторно звернутися із заявою за умови
усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 3 ст. 24
Закону № 1952-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Натомість відповідачем доведено
правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими, а
тому в задоволенні адміністративного
позову необхідно відмовити повністю.

З урахуванням положень ст.94
Кодексу адміністративного судочинства
України, судові витрати на користь
позивача не присуджуються.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова в повному обсязі складена 05
серпня 2014 року.

Суддя Карп'як
Оксана Орестівна