Справа № 2а-7764/10/1570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/94828/11

№ К/9991/94828/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Сіроша М.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011

у справі № 2а-7764/10/1570 Одеського
окружного адміністративного суду

за позовом Закритого акціонерного
товариства (ЗАТ) «Одеський коньячний
завод»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Одесі
(СДПІ у м. Одесі)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.10.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 позов
задоволено: визнано протиправними та
скасовані податкові
повідомлення-рішення СДПІ у м. Одесі
від 20.05.2010 № /0 та від 18.06.2010 №
/1.

У касаційній скарзі СДПІ у м. Одесі
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції з підстав
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Фактичною підставою для донарахування
у податковому обліку позивача
податкових зобов`язань з податку на
додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
11.05.2010 за № 286/16-2/00412056/55, про порушення
ЗАТ «Одеський коньячний завод» норм
підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.5.1
пункту 7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР), що призвело до завищення
податкового кредиту з ПДВ у
податковому обліку за вересень 2009 року
на 420829,00 грн. та за жовтень 2009 року на
2726948,00 грн. Ці порушення, за висновком
СДПІ, мали місце у зв`язку з включенням
до складу податкового кредиту сум ПДВ
за податковими накладними, дати
виписування яких припадають на інший
податковий період, ніж вересень і
жовтень 2009 року, що з врахуванням
відсутності з боку товариства скарги
на постачальників товарів (послуг)
стосовно їх відмови у видачі
податкової накладної позбавляє його
(товариство) права на включення сум ПДВ
в зазначених сумах до складу
податкового кредиту в податкових
деклараціях за вересень, жовтень 2009
року.

За наслідками перевірки та
адміністративного оскарження СДПІ у м.
Одесі прийняті податкові
повідомлення-рішення від 20.05.2010 №
/0 та від 18.06.2010 № /1 про
визначення ЗАТ «Одеський коньячний
завод» податкового зобов`язання з
податку на додану вартість у сумі 4721665,50
грн.( у т.ч. 3147777,00 грн. - основний платіж,
1573888,50 грн. - штрафні (фінансові)
санкції).

У судовому процесі встановлено, що
позивач включив до складу податкового
кредиту в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за вересень
та жовтень 2009 року податок на додану
вартість у сумах 420829,00 грн. та 2726948,00
грн. відповідно за податковими
накладними, дати виписування яких, так
само як і сплата позивачем вартості
отриманих товарів від постачальників,
припадають на інші податкові звітні
періоди у межах 1095 днів. Згідно з
реєстрами отриманих податкових
накладних податкові накладні
зареєстровані у вересні, жовтні 2009 року
(а.с. 27-38, т.1). Позивач не звертався до
податкового органу зі скаргою стосовно
невидачі постачальниками податкових
накладних в податкових звітних
періодах, в яких відбулася сплата
податку в ціні придбаних товарів
(послуг). З цими обставинами СДПІ
пов'язує порушенням позивачем
підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.5.1
пункту 7.5 ст.7 Закону № 168/97-ВР. Фактичне
виконання господарських операцій, як і
сплата позивачем сум ПДВ у вартості
придбаних товарів (послуг) за
операціями, за наслідками яких
виписані податкові накладні,
податковим органом не оспорюється.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 цього Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг);.

Якщо платник не скористався правом
подачі заяви, передбаченим підпунктом
7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР, і
не звернувся до податкової інспекції
зі скаргою, то він не має права включати
до податкового кредиту суму ПДВ, не
підтверджену податковою накладною.

У випадку, коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких фактично відбулись господарські
операції, суми ПДВ, вказані у таких
податкових накладних, можуть бути
включені до складу податкового кредиту
в податковому періоді, в якому такі
податкові накладні отримані.

Таке правозастосування відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій в постанові від
05.12.2011 у справі за позовом ТОВ
«Акцентбуд» до ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі статтею 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Висновки апеляційного суду, на відміну
від суду першої інстанції,
відповідають вказаній позиції
Верховного Суду України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цих
висновків.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваного судового
рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Одесі залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська М.В. Сірош