Справа № 2а-7240/11/1470
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-7240/11/1470

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 р.

м.Одеса

Справа № 2а-7240/11/1470

Категорія: 8.3.3

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

секретаря Жукової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Межрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Металург» до спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.03.2012р. позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, з 08.04.2011р. посадовою особою відповідача було проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питань правильності обчислення податку на додану вартість при проведенні взаєморозрахунків з ЗАТ «Спецмонтаж - 257» за період грудень 2010 року, за результатами якої складений акт від 08.04.2011р. №403/36/32654880. /т.1 а.с.49-36/

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.7.2.3 п.7.2, пп. 7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2010р. на загальну суму 343304,45грн.

Згідно із п.1.8. ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетним відшкодуванням є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.3 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредитного періоду, має від’ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Згідно з підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) та основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Тобто, до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при його придбанні, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару до складу валових витрат відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.п.7.4.5 цього Закону не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено дату виникнення права на податковий кредит як одну з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів(робіт, послуг). Підпунктом 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачалося, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

У разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з п.п.7.7.1 цієї статті має від’ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації.

Підставою для отримання відшкодування є дані податкової декларації за звітний період (п.7.7. 3 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Податковою в ході перевірки встановлено, що у контрагента позивача виявлено відсутність в фінансово-господарської діяльності фактів передачі та постачання товарів (послуг); неможливість фактичного здійснення господарських операцій, відсутність майна та інших матеріальних ресурсів економічно необхідних для здійснення господарських операцій; здійснення правовідносин без мети використання підприємства у господарської діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності; відсутність спеціального обладнання, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності, безтоварність господарських операцій, їх спрямованість на отримання податкової вигоди шляхом декларування податкового кредиту та зменшення своїх зобов’язань перед Державним бюджетом.

Перевіривши матеріали справи судова колегія погоджується з висновками податкової, що взаємовідносини між підприємствами не спричиняють реального настання правових наслідків, оскільки, необхідних документальних доказів, які підтверджують факт реального виконання спірних господарських операцій саме ЗАТ «Спецмонтаж - 257» з метою отримання економічної вигоди податкової та суду не надано.

Позивачем, на підтвердження дійсності виконання господарських операцій ЗАТ «Спецмонтаж - 257» на виконання договору підряду від 01.01.2010р. №28Р про виконання робіт з ремонту енергетичного обладнання не надано, в обов’язковому порядку передбачених договором підряду, документів: місячних планів робіт, якими визначається початок та закінчення робіт; додаткових угод, які є підставою виконання робіт; протоколів узгодження цін матеріально-технічних ресурсів; планово-розрахункових цін та фактично відпрацьованого часу, путьових листів, підтверджених змінними рапортами роботи машин та механізмів; технічної документації на об’єкти; документального підтвердження кількості, вартості придбаних матеріалів та факту ввозу їх на територію підприємства; нарядів-допусків на проведення робіт; посвідчень про якість та сертифікацію товару. /т.1 а.с.96-106/

При цьому, всі види робіт, які придбавалися позивачем потребують окремих умов виконання, спеціального фаху, обладнання, сертифікації та допусків.

В матеріалах справи наявні лише акти виконаних робіт за спірною угодою, які можуть слугувати тільки підтвердженням наявності у сторін печаток підприємств.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку, що спірні правочини з контрагентом є правомірними.

Ненадання позивачем всіх документів, що підтверджують реальний характер вчиненого їм з контрагентом правочинів є підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає безпідставним формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з ЗАТ «Спецмонтаж-257», у зв'язку з чим в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи помилково застосував норми матеріального права, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.202 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Одесі Межрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року скасувати.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: О.І. Шляхтицький