Справа № 802/1469/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1469/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: Терепи С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_4 звернулася до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Вінницької ОДПІ про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за
наслідками проведеної документальної
позапланової виїзної перевірки
підприємця, результат якої оформлений
актом від 21.02.2014р. №389/1721/НОМЕР_1,
податковим органом сформовано
податкове повідомлення-рішення №
від 24.03.2014 року, яким визначено грошове
зобов'язання в загальній сумі 32750,05 грн.
Вважаючи висновки податкового органу
безпідставними, а рішення -
неправомірним, просили визнати
податкове повідомлення-рішення
протиправним та скасувати.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримав у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просив
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
скасувати, дав пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечив, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_4
зареєстрована як фізична особа -
підприємець та є платником податку на
додану вартість.

Вінницькою ОДПІ було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
взаємовідносин з контрагентами
постачальниками за серпень 2012р. з ПП
"Апплікат", за березень 2013р. з ПП
"Ватер-Шпаг", ПП "Полтава-Проект-Монтаж",
ТОВ "Агро-Легія", за квітень 2013р. з ТОВ
"Т.І.Р.А", ТОВ "Маре Аззуро", ПП "Калос".

В ході перевірки виявлено порушення: 1)
п.п.187.1 Податкового кодексу України
(надалі - ПК України) у зв'язку з чим,
завищено податкове зобов'язання на
суму податку на додану вартість в
розмірі 225356,48 грн., а саме, за серпень
2012р. в сумі 69203,48 грн., за березень 2013р. в
сумі 50515 грн., за квітень 2013р. в сумі 105638
грн.; 2) п.198.1 ст. 198 ПК України
встановлено завищення податкового
кредиту на суму 214182,96 грн.; 3) п.198.6 ст.198
ПК України встановлено завищення
податкового кредиту на суму 26200,04 грн.,
про що складено акт від 21.02.2014р.
№389/1721/НОМЕР_1.

На підставі виявлених порушень,
Вінницькою ОДПІ сформовано податкове
повідомлення рішення форми "Р" №
від 24.03.2014р.

З акту перевірки від 21.02.2014р.
вбачається, що на виконання права
самостійного коригування податкової
звітності ФОП ОСОБА_4 до податкового
органу подано уточнюючі розрахунки від
11.06.2013р. № та за №, кожним з
яких збільшено податковий кредит ТОВ
"Море Аззуро" на суму податку на додану
вартість в розмірі 26200,04 грн. Водночас,
згідно з уточнюючим розрахунком
№ позивачем зменшено податковий
кредит ТОВ "Море Аззуро" на суму податку
на додану вартість в розмірі 26200,04 грн.

Оскільки за наслідками запиту №1534/6/1701
від 10.02.2014р. про надання документів
платником податків до кінця проведення
перевірки не надано податкові накладні
та видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, виписки
оплати товару, тому податковий орган
дійшов висновку щодо завищення
позивачем податкового кредиту в сумі
26200,04 грн.

Також, перевіркою повноти визначення
податкового кредиту встановлено його
завищення на суму 285015грн., в тому числі
за серпень 2012р. на суму 132085 грн., за
березень 2013р. на суму 67001 грн., за
квітень 2013р. на суму 85929 грн.(а.с.15 том 1).

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
згідно п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п.44.1 ст. 44 ПК України,
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Положення п.198.1 ст. 198 ПК України
передбачають, що право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п.198.3 ст. 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг (у разі здійснення
контрольованих операцій - не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: а) придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; б) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними, що передбачає п.198.6 ст.198 ПК
України.

Тобто, право платника податків щодо
формування податкового кредиту
виникає у випадку підтвердження
податковими накладними, іншими
документами як первинними.

Поняття "первинного документу"
визначено Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", зокрема це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Положення ч.1 ст. 9 даного Закону
передбачають, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Надаючи правову оцінку виявленим
порушень, в контексті вказаних норм,
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно до розшифровки податкових
зобов'язань до податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5) уточнюючих
розрахунків від 11.06.2013р. № та за
№ за 2013 рік позивачем збільшено
податковий кредит на суму податку на
додану вартість в розмірі 26200,04 грн.

Стосовно господарських операцій
позивача за серпень 2012р. з ПП "Апплікат"
(станом на момент виникнення спірних
правовідносин ТОВ "Спільно
Українсько-Російське підприємство
"Вектор-М") судом першої інстанції
встановлено, що у відповідності до
договору купівлі-продажу №1/03 від
01.03.2012р., продавець ТОВ "Спільно
Українсько-Російське підприємство
"Вектор-М" продає, а покупець ФОП ОСОБА_4
купує й зобов'язується оплатити
продукцію, найменування вид, кількість
вартість якої вказується в накладних
(а.с.41 том 1).

На виконання умов вказаного договору
судом досліджено податкові накладі,
товарно-транспортні накладі, видаткові
накладні, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних, банківські
виписки.

Вказані докази підтверджують факт
взаємного виконання зобов'язань ТОВ
"Спільно Українсько-Російське
підприємство "Вектор-М" з позивачем
щодо продажу заготовки дубової та його
оплати.

Матеріали акту перевірки також
свідчать про те, що виявленні порушення
щодо завищення податкового кредиту за
березень 2013р. Вінницькою ОДПІ
встановлені за наслідками дослідження
господарських взаємовідносин позивача
з ПП "Ватер-Шпаг", ПП
"Полтава-Проект-Монтаж", ТОВ
"Агро-Легія".

Так, у відповідності до договору
купівлі-продажу №1/03 від 01.03.2013р.
продавець ПП "Полтава-Проект-Монтаж"
продає, а покупець ФОП ОСОБА_4 купує й
зобов'язується оплатити продукцію,
найменування вид, кількість вартість
якої вказується в накладних (а.с.38).

В підтвердження вказаних операцій до
суду надано податкові накладні
виписаних ПП "Полтава-Проект-Монтаж"
позивачу щодо купівлі продажу фризи
дубової, видаткові накладні, реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних, банківські виписки .

Згідно до договору про надання послуг
№1/03-03 замовник (позивач) доручає, а
виконавець (ТОВ "Агро-Легія") бере на
себе зобов'язання надані транспортні
послуги по перевезенню вантажу на
території України (а.с.40 том1). На
виконання умов якого в матеріалах
справи наявний акт здачі-прийняття
робіт № 2135 від 01.03.2013р., податкова
накладна від 01.03.2013р. № 801 (а.с.47, 190 том 1).

Стосовно господарських операцій з ТОВ
"Взлет-Ера" (станом на момент виникнення
спірних правовідносин ПП "Ватер-Шпак")
судом встановлено, що згідно з умовами
купівлі -продажу №1103/1 від 11.03.2013р.
продавець ТОВ "Взлет-Ера" продає, а
покупець ФОП ОСОБА_4 купує й
зобов'язується оплатити продукцію,
найменування вид, кількість вартість
якої вказується в накладних (а.с.38). У
підтвердження вказаних операцій, в
матеріалах справи наявна податкова
накладна видана ТОВ "Взлет-Ера"
позивачу щодо купівлі продажу
гідрозділювача, клапану, фільтру від
11.03.2013р. №1101, видаткова накладна від
11.03.2013р. №2745 (а.с.48, 198 том 1).

В ході судового розгляду справи також
встановлено, що податковий кредит
сформований позивачем за квітень 2013р.
за наслідками господарських операцій з
ТОВ "Т.І.Р.А", ТОВ "Маре Аззуро", ПП
"Калос".

Зокрема, у відповідності до договорів
поставки №1/04 від 03.04.2013р. та № 2/04 від
09.04.2013р. продавець ТОВ "Т.І.Р.А" продає, а
покупець ФОП ОСОБА_4 купує й
зобов'язується оплатити продукцію,
найменування, вид, кількість вартість
якої вказується в накладних (а.с.43-44 том
1). На підтвердження виконання умов
вказаних договорів щодо
купівлі-продажу фризи дубової в
матеріалах справи наявні податкові
накладні, товарно-транспортні
накладні, видаткові накладні, реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних, банківські виписки.

Доводи податкового органу щодо
неможливості здійснення господарських
операцій між позивачем та
контрагентами ґрунтуються на
висновках акту Полтавської ДПІ
№416/22.2-10/24829234 від 08.04.2013р., акту ДПІ у м.
Полтаві №520/22.5-10/35295110 з питань
правомірності проведених
господарських відносин із платниками
податків, акту Полтавською ДПІ
№518/22.5-10/36195413 від 08.05.2013р., акту
Полтавською ДПІ №522/22.5-10/32257266 від
08.05.2013р., акту ДПІ
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська №68/04-6122-22/30730482 від
16.10.2013р. про неможливість проведення
зустрічної перевірки контрагентів
позивача.

Колегія суддів зауважує, що згідно ст. 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Вищий
адміністративний суд в Інформаційному
листі від 20.07.2010 р. N 1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби" звертає увагу на
необхідність індивідуалізації
кваліфікації дій платників податку з
формування податкового кредиту та сум
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість з огляду на
добросовісність такого платника.

Предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування. Відтак, не можуть бути
безумовним свідченням правомірності
висновків податкового органу
результати зустрічних перевірок
контрагента позивача, результати
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України.

Наявними в матеріалах справи доказами
спростовується висновок податкового
органу, що укладені позивачем договори
не спрямовані на реальне настання
господарських наслідків, що обумовлені
ними.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 року № 996-XIV, податкова звітність
ґрунтується на даних бухгалтерського
обліку, що ведеться підприємством.
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які згідно з вищезазначеним
Законом є документами, що містять
відомості про господарські операції
та підтверджують їх здійснення.

Позивачем, як доказ здійснення
господарських операцій, були надані
суду належним чином засвідчені копії
документів, які відповідають вимогами
первинності в розумінні статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", і
являються підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Разом з тим, відповідач як суб'єкт
владних повноважень в ході судового
розгляду не довів обґрунтованість
своїх висновків і правомірність
прийнятих на їх підставі рішень.

Крім того, постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
03.06.2013р. за наслідками подання позову
ТОВ "Спільно Українсько-Російське
підприємство "Вектор-М" визнано
протиправними дії ДПІ у м.Полтаві щодо
формування в акті від 08.04.2013р.
№416/22.2-10/24829234 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Спільно Українсько-Російське
підприємство "Вектор-М" з питань
правомірності проведених
господарських взаємовідносин із
платниками податків за період за лютий
2010р. - по лютий 2013р. висновків
"Проведеною перевіркою неможливо
підтвердити реальність проведених
господарських відносин із платниками
податків за період за лютий 2010р. - по
лютий 2013р. Згідно з ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013р.
вказана постанова набрала законної
сили.

В матеріалах справи також наявна копія
постанови Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.05.2013р.,
згідно з яким визнано протиправними
дії ДПІ у м. Полтаві щодо формування в
акті від 10.04.2013р. №437/22.2-10/35295110 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП "Полтава-Проект-Монтаж" з
питань правомірності проведених
господарських взаємовідносин із
платниками податків за період за лютий
2010р. - по лютий 2013р. висновків
"Проведеною перевіркою неможливо
підтвердити реальність проведених
господарських відносин із платниками
податків за період за лютий 2010р. - по
лютий 2014р. Згідно з ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2013р.
вказана постанова набула законної сили
(а.с.242-250 том 1, а.с.1-6 том 2).

За правилами ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені в зазначених
судових рішеннях свідчать про
необґрунтованість виявлених порушень
Вінницькою ОДПІ в частині формування
податкового кредиту позивача по
господарських взаємовідносинах ТОВ
"Апплікат" (ТОВ "Спільно
Українсько-Російське підприємство
"Вектор-М") та ПП "Полтава-Проект-Монтаж".

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що позивачем до
податкового органу було подано
уточнюючі розрахунки від 11.06.2013р.
№ та за №, кожним з яких
збільшено податковий кредит ТОВ "Море
Аззуро" на суму податку на додану
вартість в розмірі 26200,04 грн. Водночас,
згідно з уточнюючим розрахунком
№ позивачем зменшено податковий
кредит ТОВ "Море Аззуро" на суму податку
на додану вартість в розмірі 26200,04 грн.
Такі дії позивача були зумовлені
технічними несправностями при поданні
відповідної електронної звітності.
Згодом, після виявлення помилки
підприємцем самостійно було зменшено
суму податкового кредиту шляхом
подання відповідних уточнень. Тому
висновок про завищення позивачем
податкового кредиту в цій частині є
безпідставним.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 10
червня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
01 серпня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.