Справа № 825/1437/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Д'яков В.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за
апеляційними скаргами відповідача
Чернігівської митниці Міндоходів та
позивача ОСОБА_3 на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної митної
служби України, Чернігівської митниці
Міндоходів про визнання дій
протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Державної
митної служби України, Чернігівської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними дій по невиплаті
середнього заробітку за весь час
затримки виконання постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року за період з 21 лютого 2012 року по 11
березня 2013 року; стягнення середньої
заробітної плати за весь час затримки
виконання постанови Чернігівського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року за вказаний період.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року позовні вимоги позивача
задоволено частково: зобов'язано
Чернігівську митницю Міндоходів
нарахувати та виплатити ОСОБА_3
середній заробіток за час затримки
виконання постанови Чернігівського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року за період з 22 лютого 2012
року по 10 березня 2013 року, за
відрахуванням суми виплаченого
позивачу матеріального забезпечення
на випадок безробіття за вказаний
період. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач та відповідач подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати незаконну, на їх думку,
постанову суду першої інстанції
відповідно в частині відмови у
задоволенні позову та його задоволенні
і постановити нову відповідно про
задоволення вимог позивача та про
відмову в їх задоволенні.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення вимог позивач.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
позивач проходив службу в
Чернігівській митниці на різних
посадах, а з 09.07.2010 року на посаді
інспектора сектора митного оформлення
№ 1 митного поста «Нові Яриловичі»
Чернігівської митниці Міндоходів.

Наказом Державної митної служби від
30.12.2011 року №2763-к та наказом
Чернігівської митниці Міндоходів від
30.12.2011 року № 956-к, припинено
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3
інспектора сектора митного оформлення
№1 митного поста «Нові Яриловичі»
Чернігівської митниці за порушення
Присяги державних службовців,
відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України «Про державну службу».

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21.02.2012 року,
залишеної без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 серпня 2012 року, позивача
поновлено на посаді інспектора сектора
митного оформлення №1 митного поста
«Нові Яриловичі» Чернігівської
митниці Міндоходів з 30.12.2011 року та
зобов'язано Чернігівську митницю
Міндоходів нарахувати та виплатити
йому середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 30.12.2011 року по
21.02.2011 року.

На виконання вищевказаного судового
рішення Державною митною службою
України прийнято наказ від 11 березня 2013
року №360-к, яким скасовано наказ
Державної митної служби України від 30
грудня 2011 року №2763-к «Про припинення
перебування на державній службі
ОСОБА_3» та поновлено його на посаді
інспектора сектору митного оформлення
№1 митного поста «Нові Яриловичі»
Чернігівської митниці з 30 грудня 2011
року.

Наказом Чернігівської митниці від 12
березня 2013 року №129-к скасовано наказ
Чернігівської митниці від 30 грудня 2011
року №956-к та поновлено позивача на
посаді інспектора сектору митного
оформлення №1 митного поста «Нові
Яриловичі» Чернігівської митниці з 30
грудня 2011 року. Також, в даному наказі
зазначено, що позивача слід вважати
приступивши до виконання службових
обов'язків з 11 березня 2013 року.

На виконання постанови Чернігівського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року позивачу нараховано та
виплачено середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 30 грудня
2011 року по 21 лютого 2012 року.

Таким чином, аналіз зазначених вище
обставин справи свідчить, що постанова
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року в частині поновлення позивача на
роботі відповідачами виконана тільки 11
березня 2013 року, тобто з затримкою
більше ніж на один рік, хоча судове
рішення про поновлення на роботі
підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про
працю України, у разі звільнення без
законної підстави працівник повинен
бути поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 Кодексу законів про
працю України, у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009
року у справі «Юрій Миколайович Іванов
проти України» (заява № 40450/04)
Європейський суд з прав людини
зазначив, що від особи, яка домоглася
винесення остаточного судового
рішення проти держави, не можна
вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання. Відповідний державний
орган, який було належним чином
поінформовано про таке судове рішення,
повинен вжити всіх необхідних заходів
для його дотримання або передати його
іншому компетентному органу для
виконання. …. Ефективний доступ до суду
включає право на виконання судового
рішення без невиправданих затримок.
Відповідно необґрунтовано тривала
затримка у виконанні обов'язкового для
виконання судового рішення може
становити порушення Конвенції. Саме на
державу покладено обов'язок дбати про
те, щоб остаточні рішення, винесені
проти її органів, установ чи
підприємств, які перебувають у
державній власності або контролюються
державою, виконувалися відповідно до
зазначених вище вимог Конвенції.
Держава не може виправдовувати
нестачею коштів невиконання судових
рішень, винесених проти неї або проти
установ чи підприємств, які
перебувають в державній власності або
контролюються державою. Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади.

Відповідно до довідки Чернігівської
митниці Міндоходів від 17.04.2014 № 05/1370
середньомісячна заробітна плата
позивача за останні два календарні
місяці роботи у Чернігівській митниці
нарахована у відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження
порядку обчислення середньої
заробітної плати» (зі змінами і
доповненнями) та становить 3524 грн. 40
коп., середньогодинна заробітна плата
становить 21 грн. 36 коп..

Повний розрахунок невиплаченого
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відповідачем не було надано до
суду апеляційної інстанцій.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100
«Про затвердження порядку обчислення
середньої заробітної плати» (зі
змінами і доповненнями), всі виплати
включені в розрахунок середньої
заробітної плати в тому розмірі, в
якому вони нараховані, без виключення
сум відрахувань на податки і збори.

Розрахунок середньомісячної
заробітної плати за час вимушеного
прогулу з 22.02.2012 року по 10.03.2013 року (2098
годин): 21,36 грн. х 2098 годин = 44 813,28 грн.
(сорок чотири тисячі вісімсот
тринадцять гривень 28 копійок).

Разом з тим, з матеріалів справи слідує,
що за період з 26.01.2012 року по 19.01.2013 року
Чернігівським міським центром
зайнятості позивачу було виплачене
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття в сумі 10 006,23 грн., що
підтверджується довідкою-розрахунком
Чернігівського міського центру
зайнятості від 09.04.2013 №06/1702.

Аналогічна правова позиція підтримана
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 29.05.2014 року № К/800/5291/14.

Постановою Пленуму Верховного суду
України №9 від 6 листопада 1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» визначено, що у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з незаконним
звільненням або переведенням,
відстороненням від роботи
невиконанням рішення про поновлення на
роботі, затримкою видачі трудової
книжки або розрахунку він визначається
за загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
заробітку за останні два календарні
місяці роботи. Для працівників, які
пропрацювали на даному підприємстві (в
установі, організації) менш двох
місяців, обчислення проводиться з
розрахунку середнього заробітку за
фактично пропрацьований час. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 16
травня 1995 року № 348).

Відповідно до статті 124 Конституції
України рішення суду ухвалюється
іменем України та є обов'язковим для
виконання.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав
людини і основоположних свобод», яка
ратифікована Законом України від 17.07.1997
гарантує неухильність виконання
рішення суду громадянами, юридичними
особами та всіма органами влади
України.

За ст. 8 Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. Відповідно до частини 1 статті 8
Кодексу адміністративного судочинства
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Рішенням Європейського Суду з прав
людини від 09.01.2013 у справі «Волков проти
України» за заявою № 21722/11, визначено,
що в країнах повинен діяти принцип
правової визначеності, який зобов'язує
держави здійснювати реалізацію прав та
їх захист шляхом прийняття
законодавства з чітким правовим
визначенням спірних правовідносин,
уникаючи правових прогалин та колізій.
Відсутність правової визначеності в
спірних правовідносинах не може бути
підставою в обмеженні гарантованих
законодавством прав громадянина.

Апеляційна інстанція знаходить
правомірним висновок суду першої
інстанції, щодо виходу за межі
позовних вимог та зміни форми захисту
порушеного права позивача для повного
захисту його прав, свобод та інтересів,
шляхом зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити ОСОБА_3
середній заробіток за час затримки
виконання постанови Чернігівського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року за період з 22 лютого 2012
року по 10 березня 2013 року, за
відрахуванням суми виплаченого
матеріального забезпечення на випадок
безробіття за вказаний період. При
цьому судом першої інстанції
правомірно зауважено, що період часу з
22 лютого 2012 року по 10 березня 2013 року є
періодом вимушеного прогулу позивача,
а втрачений за цей час заробіток,
відповідно до вимог чинного трудового
законодавства України, підлягає
відшкодуванню, виходячи з розміру
середньоденного заробітку за останні
два місяці, що передували звільненню.

Судова колегія приходить до
аналогічного з судом першої інстанції
висновку, щодо відсутності правових
підстав для задоволення позовної
вимоги щодо визнання протиправними дій
Чернігівської митниці Міндоходів по
невиплаті позивачу середнього
заробітку за весь час затримки
виконання постанови Чернігівського
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року за період з 21 лютого 2012
року по 11 березня 2013 року, оскільки
позивач не звертався до Чернігівської
митниці Міндоходів з вказаними
вимогами.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваному рішення.

Доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги відповідача
Чернігівської митниці Міндоходів та
позивача ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
24.07.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.