Справа № 2а-307/10
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/800/21633/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.

Голяшкін О.В.

Логвиненко А.О.

розглянула в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Підвисоцької
сільської ради, третя особа: ОСОБА_3, про
визнання незаконними рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4, яка діє від свого імені та
згідно доручення від імені ОСОБА_8 та
від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулась з позовом в
суд до Підвисоцької сільської ради, у
якому, з урахуванням уточнення
позовних вимог, просила визнати
незаконним рішення сесії Підвисоцької
сільської ради від 09.09.2009 року № 2-21/2009
року про надання дозволу на
приватизацію земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,6437 га та рішення
Підвисоцької сільської ради від 06.08.2010
року про надання дозволу на передачу у
приватну власність ОСОБА_3 0,6437 га
земельної ділянки.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
02.12.2010 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 02.12.2010
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено у повному обсязі.
Постановлено: скасувати рішення
Підвисоцької сільської ради
Снятинського району
Івано-Франківської області від 06.08.2010
року № 4-30/2010 «Про затвердження
уточненої площі земельної ділянки
громадянина ОСОБА_3 при видачі
державного акта на право власності»;
скасувати рішення Підвисоцької
сільської ради № 4-30/2010 від 06.08.2010 року
«Про передачу земель у приватну
власність»; скасувати рішення
Підвисоцької сільської ради
Снятинського району
Івано-Франківської області від 09.09.2009
року №2-21/2009 «Про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку».

Не погоджуючись з судовим рішенням
суду апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
та залишити в силі постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 02.12.2010
року.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Як встановлено, 06.10.2009 року Снятинським
районним судом було затверджено мирову
угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у справі про
стягнення заборгованості по аліментах
на утримання дітей, згідно якої за
ОСОБА_4 встановлено право власності на
1/2 частини будинковолодіння в
ідеальних долях за адресою:
Івано-Франківська область, Снятинський
район, АДРЕСА_1. В рахунок наявної
заборгованості ОСОБА_3 по сплаті
аліментів та в рахунок аліментів, що
мають стягуватися в майбутньому
передати у власність 1/2 частину
житлового будинку, що належить ОСОБА_3,
його дітям, тобто встановити за ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право власності
по 1/8 частини будинковолодіння за
кожним.

ОСОБА_3 рішенням сесії Підвисоцькоі
сільської ради від 09.09.2009 року № 2-21/2009 р.
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, які
посвідчують право на земельну ділянку
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
для ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,6473 га
за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням сесії Підвисоцькоі сільської
ради від 06.08.2010 року № 4-30/2010 р.
затверджено уточнену площу земельної
ділянки у розмірі 0,6473 га та передано її
у власність ОСОБА_3

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідно до статті
120 Земельного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Так, суд апеляційної інстанцій дійшов
висновку, що оскарженими рішеннями
протиправно передано у власність землю
ОСОБА_3, яка, в силу положень статті 120
Земельного кодексу України, належить
позивачам, як співвласникам
домоволодіння.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком, який зроблено без
повного з'ясування усіх обставин
справи.

Як вбачається зі змісту статті 120
Земельного кодексу України до особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені.

Тобто, до позивачів у справі переходить
у власність саме земельна ділянка, на
якій розміщене домоволодіння та яка
відведена з метою будівництва та
обслуговування будівель та споруд.

Натомість, як вбачається із змісту
спірних рішень, ОСОБА_3 було передано
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що до складу земель, переданих
позивачу, передано землі ріллі та
деградована, малопродуктивна
(заболочена) земля.

Проте, вказані обставини не були
встановлені судом апеляційної
інстанції.

Враховуючи, що відповідно до частини 1
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, колегія суддів дійшла
висновку про необхідність скасування
судового рішення апеляційної
інстанції та направлення справи на
новий апеляційний розгляд.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу. Суд апеляційної
інстанції може встановити нові
обставини, якщо вони не
встановлювалися судом першої
інстанції у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права. Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає можливим направити
справу до суду апеляційної інстанції
на новий розгляд.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення касаційної
скарги та скасування рішення суду
апеляційної інстанції з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
у цій справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: