Справа № 520/5622/14-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 520/5622/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Прохоров П.А. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси на
постанову Київського районного суду м.
Одеси від 28 травня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про визнання
рішення незаконним та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси
(далі - відповідач, або УПФУ у
Київському районі м. Одеси) про
визнання незаконним рішення
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси № 3074 від
06.05.2014 року про відмову в задоволенні
заяви про нарахування пенсії за
вислугою років, зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси зарахувати
позивачу до вислуги років половину
строку навчання в Одеському державному
університеті ім. І.І.
Мечникова з 01 вересня 1990 року по 30
червня 1995 року включно, тобто 2 роки 5
місяців, та прийняти рішення про
призначення йому пенсії за вислугою
років згідно ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», починаючи з дня
звернення, тобто з 30 квітня 2014 року.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 28 травня 2014 року вказані
вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, з 01.09.1990 року по 30.06.1995 року
позивач навчався на денній формі
навчання за спеціальністю
«правознавство» в Одеському
державному університеті ім.
І.І. Мечникова, що підтверджується
відповідним записом у трудовій книжці.

28 червня 1995 року рішенням державної
екзаменаційної комісії позивачу
присвоєна кваліфікація юриста та 30
червня 1995 року виданий диплом серії
НОМЕР_1.

Наказом № 27 з 22 квітня 1997 року позивач
був прийнятий на посаду слідчого -
стажиста прокуратури Центрального
району м. Одеси та по теперішній час
безперервно працює на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури.

30 квітня 2014 року позивач звернувся до
УПФУ у Київському районі м. Одеси із
заявою про призначення йому пенсії за
вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру».

Рішенням УПФУ у Київському районі м.
Одеси від 06.05.2014 року № 3074 у призначенні
пенсії позивачу було відмовлено на тій
підставі, що станом на 30.04.2014
року його вислуга років, яка
розрахована за вимогами ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» складає 19
років 1 місяць та 28 днів, тобто менше 21
року 6 місяців, оскільки до вислуги
років не зараховано половину строку
навчання на юридичному факультеті в
ОНУ ім. І.І. Мечникова з огляду на те, що
зазначений університет не відноситься
до вищих юридичних навчальних
закладів.

Не погодившись з вказаним рішенням
відповідача позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи вимоги ОСОБА_2, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
при здійсненні розрахунку та прийнятті
рішення про відмову в задоволенні
заяви позивача про нарахування пенсії
за вислугою років відповідачем
необґрунтовано було відмовлено
позивачу у зарахуванні до стажу роботи
половини строку навчання на юридичному
факультеті в ОНУ ім. І.І. Мечникова з
посиланнями на те, що зазначений
університет не відноситься до вищих
юридичних навчальних закладів.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на викладене.

Статтею 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено право на
пенсію за вислугу років за наявності на
день звернення з 01.10.2013 року по 30.09.2014
року вислуги не менше 21 рік 6 місяців, у
тому числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 11 років 6 місяців.

Згідно ч. 6 зазначеної статті до вислуги
років, що дає право на пенсію згідно зі
ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» зараховується час роботи
на прокурорських посадах, перелічених
у ст. 56 цього Закону, в тому числі
половина строку навчання у вищих
юридичних навчальних закладах.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про вищу освіту» від 17.01.2002 року, вища
освіта - рівень освіти, який
здобувається особою у вищому
навчальному закладі в результаті
послідовного, системного та
цілеспрямованого процесу засвоєння
змісту навчання, який ґрунтується на
повній загальній середній освіті й
завершується здобуттям певної
кваліфікації за підсумками державної
атестації; вищий навчальний заклад -
освітній, освітньо-науковий заклад,
який заснований і діє відповідно до
законодавства про освіту, реалізує
відповідно до наданої ліцензії
освітньо-професійні програми вищої
освіти за певними освітніми та
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечує навчання, виховання та
професійну підготовку осіб відповідно
до їх покликання, інтересів, здібностей
та нормативних вимог у галузі вищої
освіти, а також здійснює наукову та
науково-технічну діяльність.

Стаття 25 вказаного Закону вказує на те,
що відповідно до існуючих напрямів
освітньої діяльності в Україні діють
вищі навчальні заклади таких типів:
університет - багатопрофільний вищий
навчальний заклад четвертого рівня
акредитації, який провадить освітню
діяльність, пов'язану із здобуттям
певної вищої освіти та кваліфікації
широкого спектра природничих,
гуманітарних, технічних, економічних
та інших напрямів науки, техніки,
культури і мистецтв, проводить
фундаментальні та прикладні наукові
дослідження, є провідним
науково-методичним центром, має
розвинуту інфраструктуру навчальних,
наукових і науково-виробничих
підрозділів, відповідний рівень
кадрового і матеріально-технічного
забезпечення, сприяє поширенню
наукових знань та здійснює
культурно-просвітницьку діяльність.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону
структурними підрозділами вищого
навчального закладу третього і
четвертого рівнів акредитації є
кафедри, факультети, інститути, філії,
бібліотека тощо. Факультет - основний
організаційний і навчально-науковий
структурний підрозділ вищого
навчального закладу третього та
четвертого рівнів акредитації, що
об'єднує відповідні кафедри і
лабораторії. Факультет створюється
рішенням Вченої ради вищого
навчального закладу за умови, якщо до
його складу входить не менше ніж три
кафедри і на ньому навчається не менше
ніж 200 студентів денної (очної) форми
навчання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
чинним законодавством не визначено
поняття «вищий юридичний навчальний
заклад», колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
таким є ОНУ ім. І.І. Мечникова, повний
курс навчання на юридичному факультеті
якого за спеціальністю правознавство у
1995 році закінчив позивач з присвоєння
йому кваліфікації юрист, який
відповідає зазначеним вимогам Закону
України «Про вищу освіту», що дало
змогу займати посади, згідно записів у
трудовій книжці та надає право на
зарахування половини строку навчання у
ньому до стажу роботи для призначення
пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру».

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси на постанову Київського
районного суду м. Одеси від 28 травня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Одеси від 28 травня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про визнання
рішення незаконним та зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/