Справа № 2а-4812/12/2670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/26726/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відділу у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Голосіївського
районного управління Головного
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві, третя особа -
ОСОБА_6 про визнання протиправними дії
та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до
Голосіївського РУ ГУ МВС України в
м.Києві в особі Відділу у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
(залученої протокольної ухвалою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 травня 2012 року), -
ОСОБА_6 про визнання дій відповідача
щодо анулювання реєстрації місця
проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1
протиправними та зобов'язання
відповідача поновити реєстрацію
ОСОБА_4 за вказаною адресою.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2012 року в задоволенні позову
ОСОБА_5 відмовлено; позов ОСОБА_4
задоволено: визнано протиправними дії
Відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Голосіївського РУ ГУМВС України в
м.Києві щодо анулювання реєстрації
місця проживання ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1; зобов'язано Відділ у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Голосіївського PУ ГУМВС
України в м.Києві вчинити дії щодо
реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви від
18 травня 2011 року №774 з урахуванням
висновків суду.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивачі
звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просили рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Третя особа (ОСОБА_6) в запереченнях на
касаційну скаргу просила залишити
останню без задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін,
оскільки воно, на її думку, ухвалене
відповідно до норм чинного
законодавства й на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 1961 року
ОСОБА_7 на сім'ю у складі чотирьох осіб:
ОСОБА_7, ОСОБА_8 (дружина), ОСОБА_9 (син) та
ОСОБА_5 (син) видано ордер №29975 на право
зайняття житлової площі у квартирі
АДРЕСА_1.

Вказаний ордер видано на підставі
рішення виконкому Московської
районної ради від 24 квітня 1961 року №582.

З 14 березня 1989 року ОСОБА_5
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 та на нього відкрито особовий
рахунок.

19 лютого 2011 року Відділом реєстрації
актів цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції у м.Києві
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано
шлюб (актовий запис №102).

18 травня 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
відповідача з завою про реєстрацію
місця її проживання за адресою:
АДРЕСА_1.

16 червня 2011 року відповідачем надано
дозвіл на реєстрацію місця проживання
ОСОБА_4 за вищевказаною адресою:
АДРЕСА_1, а 18 червня 2011 року ОСОБА_4
зареєстровано за вказаною адресою.

Листом від 09 листопада 2011 року №53/М-3801
відповідач повідомив ОСОБА_4 про те, що
реєстрація її місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1 анульована як така, що
проведена з порушенням статті 65
Житлового кодексу України, а саме - без
згоди співвласників.

Колегія суддів вищого
адміністративного суду України,
здійснивши касаційний перегляд справи,
вказує на таке.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до статті 64 Конституції
України конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Статтею 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003р.
№1382-ІV (далі по тексту - Закон №1382)
передбачено, що громадянам України, а
також іноземцям та особам без
громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом.

Відповідно до статті 3 Закону №1382
вільний вибір місця проживання чи
перебування це право громадянина
України, а також іноземця та особи без
громадянства, які на законних
підставах перебувають на території
України, на вибір
адміністративно-територіальної
одиниці, на території якої вони хочуть
проживати чи перебувати; реєстрація -
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно ж зі статтею 6 Закону №1382
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання; для реєстрації особа подає:
письмову заяву; паспортний документ;
квитанцію про сплату державного мита
або документ про звільнення від його
сплати; два примірники талона зняття з
реєстрації; забороняється вимагати для
реєстрації місця проживання подання
особою інших документів; заява особи
про реєстрацію місця проживання є
єдиною підставою для реєстрації місця
проживання особи.

Статтею 13 Закону №1382 встановлено, що
вільний вибір місця проживання
обмежується в
адміністративно-територіальних
одиницях, які знаходяться у
прикордонній смузі; на територіях
військових об'єктів; у зонах, які згідно
із законом належать до зон з обмеженим
доступом; на території, де у разі
небезпеки поширення інфекційних
захворювань і отруєнь людей введені
особливі умови і режим проживання
населення та господарської діяльності;
на територіях, щодо яких введено
воєнний або надзвичайний стан. Вільний
вибір місця проживання обмежується
щодо осіб, які не досягли 16-річного
віку; осіб, до яких згідно із
процесуальним законодавством
застосовано запобіжні заходи,
пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 здійснила
всі необхідні дії, направлені на
реєстрацію місця її проживання за
адресою: АДРЕСА_1 (заява вказаної особи
від 18 травня 2011 року про реєстрацію
місця проживання), відносно зазначеної
адреси місця реєстрації не встановлено
обмежень, передбачених статтею 13
Закону №1382, а позивач не є особою, яка
обмежена у вільному виборі місця
проживання.

Крім того, чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на нього відкрито особовий
рахунок, а право його проживання у
вказаній квартирі підтверджується
ордером від 28.04.1961р. №29975 на право
зайняття житлової площі.

Також, відповідно до довідки
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна
організація-103» від 11.01.2012р. №53 (форма
№3) за вказаною адресою зареєстровані
та проживають: ОСОБА_10 (дружина брата) -
з 08.02.1977р., ОСОБА_11 (племінник) - з 14.07.1986р.,
ОСОБА_6 (племінниця) - з 17.09.1991р. та
ОСОБА_12 (син племінниці) - з 28.03.1992р.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження зразків документів,
необхідних для реєстрації місця
проживання в Україні» від 28.07.2004р. №985
затверджено, зокрема, зразок заяви про
реєстрацію місця проживання, яким, в
свою чергу, передбачено, що у разі
відсутності документів, зазначених як
підстава для реєстрації, необхідна
згода власника/співвласників житла або
їх уповноважених органів, наймача та
членів його сім'ї на реєстрацію місця
проживання заявника.

Відповідно до частини 2 статті 64
Житлового кодексу України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки; членами сім'ї наймача
можуть бути визнано й інших осіб, якщо
вони проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

При цьому, в заяві ОСОБА_4 від 18 травня
2011 року про реєстрацію місця
проживання наявна згода її чоловіка -
ОСОБА_5 на проведення реєстрації її
місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до наявних у
справі довідок Територіального центру
соціального обслуговування, допомоги і
захисту одиноких пенсіонерів,
інвалідів та малозабезпечених
мешканців Голосіївського району
м.Києва від 18.02.2010р. №22, Територіального
центру соціального обслуговування
(надання соціальних послуг)
Голосіївського району м.Києва від
10.02.2011р. №9, угоди про обслуговування
одинокого непрацездатного громадянина
з ІІІ групою рухомої активності від
01.04.2010р. ОСОБА_5 перебуває на обліку та
знаходиться на надомному
обслуговуванні як самотній,
непрацездатний громадянин.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відповідність поданої ОСОБА_4 заяви про
реєстрацію місця проживання в частині
її форми та змісту вимогам чинного
законодавства України.

Що ж до посилань як третьої особи в
апеляційній скарзі та запереченнях на
касаційну скаргу, так і суду
апеляційної інстанції в оскаржуваному
рішенні на необхідність отримання
згоди всіх осіб, які зареєстровані у
квартирі АДРЕСА_1, на реєстрацію за
вказаною адресою місця проживання
ОСОБА_4, то останні не узгоджуються з
вищенаведеними приписами Житлового
кодексу України та Постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
зразків документів, необхідних для
реєстрації місця проживання в Україні»
від 28.07.2004р. №985.

До того ж, відповідно до довідки
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна
організація-103» від 11.01.2012р. №53 (форма №
3) та листа Органу приватизації
житлового фонду управління
житлово-комунального господарства
Голосіївської районної в місті Києві
Державної адміністрації від 02.02.2012р.
№085/26-30 форма власності спірної
квартири - «місцевих рад» й вказана
квартира не приватизована.

А отже, твердження відповідача про те,
що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на
праві спільної власності не
відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність у відповідача
передбачених законодавством підстав
для реєстрації місця проживання
ОСОБА_4, відновлення її порушених прав
та задоволення позовних вимог.

Що ж до позовних вимог ОСОБА_5, то, як
також правильно вказав суд першої
інстанції, вказаною особою не було
надано доказів в підтвердження
порушення діями відповідача по
анулюванню реєстрації місця
проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1
його прав та охоронюваних законом
інтересів, що унеможливлює задоволення
його позовних вимог.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції дав правильну правову
оцінку обставинам у справі й дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову, яке було помилково
скасоване судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року скасувати, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Олексієнко М.М.