Справа № 101/3671/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р.
м.Київ
К/800/58259/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Стрелець Т.Г.,

Цуркан М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 06
вересня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Алуштинської міської ради Автономної
Республіки Крим, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про визнання протиправним та
скасування рішення від 12 квітня 2013 року
№9/1222,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із адміністративним позовом до
Алуштинської міської ради АР Крим,
треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому
просила визнати протиправним та
скасувати рішення ради від 12 квітня 2013
року № 9/1222 «Про дозвіл підготовки
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки громадянки ОСОБА_3».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначала про порушення оскаржуваним
рішенням прав інших співвласників
будинку та його неправомірність.

Постановою Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 06
вересня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

При винесенні рішення суди першої та
апеляційної інстанцій виходили із
відповідності оскаржуваного рішення
вимогам закону, винесення його
відповідачем у межах наданих
повноважень та відсутності доказів
порушення прав позивача.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
ОСОБА_2 звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та із матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 24 грудня
1982 року є власником 31/100 частки жилого
будинку АДРЕСА_1

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯИ
№731880 позивач є власником земельної
ділянки площею 0,0170 га по АДРЕСА_1 на
підставі рішення Алуштинської міської
ради від 13 грудня 1999 року №1134.

Іншими співвласниками домоволодіння
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, ОСОБА_4.

12 квітня 2013 року Алуштинською міською
радою АР Крим прийнято рішення №9/1222
«Про дозвіл підготовки проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки ОСОБА_3», яким дозволено ОСОБА_3
розробку проекту землеустрою по
відводу у власність земельної ділянки
приблизно площею 0,0100 га за адресою:
АДРЕСА_1, не наданих у власність або
користування, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного
кодексу України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України до повноважень міських рад у
галузі земельних відносин на території
міст належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; організація
землеустрою; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; обмеження, тимчасова
заборона (зупинення) використання
земель громадянами і юридичними
особами у разі порушення ними вимог
земельного законодавства; вирішення
інших питань у галузі земельних
відносин відповідно до закону.

Згідно ст.116 Земельного кодексу України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений ст.118 Земельного кодексу
України.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій при відмові у задоволенні
позовних вимог про правомірність
оскаржуваного рішення ради.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зазначеним вище вимогам оскаржуване
рішення міської ради відповідає,
прийнято у відповідності до вимог
чинного законодавства та в межах
компетенції, визначеної
законодавством України, у зв'язку з чим
суди попередніх інстанцій
обґрунтовано відмовили у задоволенні
позову.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 06
вересня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді