Справа № 826/7695/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Клочкова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва Державної податкової служби на
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 червня 2013 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ленбуд»
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ленбуд» звернулись
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби, в якому
просили суд визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № , №
від 07.05.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
червня 2013 року зазначений
адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи,
не надано належної правової оцінки
письмовим запереченням по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідачем було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
правильності визначення повноти
нарахування та своєчасності сплати до
бюджету податку на додану вартість та
податку на прибуток при
взаємовідносинах з ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» (), ТОВ «Константа
Інкорпорейтед» () за
січень, лютий 2012 року, за результатами
якої складено акт від 12.04.2013 №
1623/22.5-15/30633387.

Відповідач дійшов висновку про
порушення позивачем п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України та п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№ 168/704, п. 9.1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV
(із змінами та доповненнями), внаслідок
чого згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 123.1
ст. 123 Податкового кодексу України на
підставі Акта перевірки відповідачем
прийнято ППР № , відповідно до
якого позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 27 779,00 грн. (за
основним платежем - 18 519,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 9
260,00 грн.).

Підставою для збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість було, за твердженням
відповідача, заниження позивачем
податку на додану вартість за лютий 2012
року на суму 18 519,00 грн.

Крім цього, відповідач дійшов висновку
про порушення позивачем п. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139 Податкового кодексу України,
внаслідок чого згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст.
54, п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу
України на підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято ППР № ,
відповідно до якого позивачу було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на суму 29 173,00 грн. (за
основним платежем - 19 445,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 9
259,00 грн.).

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентами
носять реальний характер, а отримані
послуги (товар) використані в межах
господарської діяльності.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів, з наступних підстав.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між позивачем та ТОВ "Онікс Компані ЛТД"
було укладено договір поставки № 01/11
від 01.11.2011 та додаткову угоду № 1 від
28.12.2011 до нього. Предметом даного
договору було зобов'язання ТОВ "Онікс
Компані ЛТД" протягом дії Договору
поставляти та передавати у власність
позивача за його замовленням Товар
(поліетилен різних марок) окремими
партіями за цінами, в асортименті та
кількості, що погоджувались Сторонами
в накладних, які є невід'ємною частиною
Договору, та зобов'язання позивача
приймати Товар у власність та
оплачувати його вартість на умовах,
встановлених даним Договором.
Асортимент, кількість і ціна Товару
узгоджувалась Сторонами окремо для
кожної конкретної партії. Право
власності на Товар переходило від ТОВ
"Онікс Компані ЛТД" до позивача з
моменту поставки Товару позивачу.
Даний Договір діяв до 31.12.2011 або до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань по ньому.

Позивач на виконання вказаного
договору отримав від ТОВ "Онікс Компані
ЛТД" поліетилен в/тиску 158-03-020.

Позивачем належними доказами доведено
фактичне отримання поліетилену в/тиску
158-03-020. Дані факти підтверджуються
наявною в матеріалах справи первинною
документацією, зокрема, копіями
рахунку-фактури № ОН-0213 від 13.02.2012,
видаткової накладної № ОН-343 від 13.02.2012,
податкової накладної № 343 від 13.02.2012,
витягу з Єдиного реєстру податкових
накладних № 6 від 12.03.2012, платіжного
доручення № 356 від 13.02.2012, банківської
виписки, акту списання № СпТ-000006 від
29.02.2012.

Тобто, первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що на момент
надання податкових накладних
контрагент позивача не були
зареєстрований платником податку на
додану вартість, а тому не мав права
виписувати податкові накладні.

У свою чергу, право платника податку на
додану вартість на отримання
податкового кредиту не пов'язано зі
сплатою особою, що видала податкову
накладну, своїх податкових зобов'язань
перед бюджетом, а також із порушенням
правил ведення бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем доведено факт здійснення
господарських операцій належними
первинними документами, дослідженими
апеляційної інстанцій, копії яких
наявні в матеріалах справи та які
відповідають як за змістом, так і за
своєю формою вимогам чинного
законодавства, тому, бюджетне
відшкодування можливе за наявності
належних документів, що підтверджують
правомірність формування сум
податкового кредиту платника податку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 31.07.2014 року.

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

О.М. Оксененко

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.