Справа № 817/1237/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"30" липня 2014 р.
Справа № 817/1237/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача - Брагіна О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства внутрішніх справ України
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "27" травня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Управління МВС України в Рівненській
області про визнання протиправним
та скасування наказу, поновлення на
роботі ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій, після уточнення
позовних вимог, просив визнати
протиправним та скасувати наказ
Міністерства внутрішніх справ України
№ 677 о/с від 22.04.2014 року в частині
звільнення його з органів внутрішніх
справ, визнати протиправним та
скасувати наказ Управління МВС України
в Рівненській області № 137 о/с від
15.05.2014 року в частині звільнення його з
органів внутрішніх справ та поновити
на посаді.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року визнано протиправним та скасовано
наказ Міністерства внутрішніх справ
України від 22.04.2014 № 677 о/с в частині
звільнення полковника міліції ОСОБА_3 з
органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Управління Міністерства
внутрішніх справ в Рівненській області
від 15.05.2014 № 137 о/с в частині звільнення
полковника міліції ОСОБА_3 з органів
внутрішніх справ.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника
начальника Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області.

Не погоджуючись з даною постановою,
Міністерство внутрішніх справ України
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що позивач з березня 1993
року проходив службу в органах
внутрішніх справ.

18.04.2014 року позивач подав рапорт про
звільнення зі служби, з якого
вбачається, що у зв'язку з наявністю
вислуги років та погіршення стану
здоров'я позивач просить звільнити
його з органів внутрішніх справ на
пенсію з 21.04.2014 року.

18.04.2014 року позивач подав рапорт на ім'я
Міністерства внутрішніх справ України,
де просить не розглядати його рапорт
від 18.04.2014 року про звільнення з органів
внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 22.04.2014 року № 677
о/с позивача звільнено з органів
внутрішніх справ України у запас (з
поставленням на військовий облік) за п.
64 «Ж» за власним бажанням.

На підставі вищезазначеного наказу МВС
України від 22.04.2014 № 677 о/с виданий
наказ УМВС України в Рівненській
області від 15.05.2014 № 137 о/с, яким
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ України у запас
Збройних сил (з постановкою на
військовий облік) за п. 64 «Ж» (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України, і
проведено розрахунок вислуги років.

Не погоджуючись з такими діями
відповідачів, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Вирішуючи спір та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що при
звільненні позивача відповідач діяв
не на підставі, не у межах повноважень
та не у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу, які виявили
бажання звільнитися зі служби за
особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до закінчення трьохмісячного строку
попередження, особи рядового і
начальницького складу мають
відкликати поданий рапорт, якщо
сторони не домовились про звільнення у
більш короткий строк.

Вказана правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
29 травня 2012 року по справі №21-122а12.

З матеріалів та обставин справи
вбачається, що сторонами була
досягнута домовленість про звільнення
у більш короткий строк, але не пізніше
21.04.2014 року.

Як зазначалося вище, 18.04.2014 року, після
подачі рапорту про звільнення, позивач
подав рапорт на ім'я Міністерства
внутрішніх справ України, де просить не
розглядати його рапорт від 18.04.2014 року
про звільнення з органів внутрішніх
справ. Даний рапорт зареєстрований в
Журналі обліку вихідних документів
УМВС України в Рівненській області за
вих. № 1/1269 від 18.04.2014 року.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач
скористався своїм правом на
відкликання рапорту про звільнення за
власним бажанням в межах строку
обумовленому у рапорті.

Крім того, Підпунктом «ж» пункту 64
Положення 114 передбачено, що особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються
зі служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за власним
бажанням - при наявності поважних
причин, що перешкоджають виконанню
службових обов'язків.

Втім, колегія суддів зазначає, що
матеріали справи не містять доказів
відносно того, які саме поважні
причини перешкоджали позивачу
виконувати службові обов'язки.

Оскільки необхідними умовами для
звільнення особи за підпунктом «ж»
пункту 64 Положення є не тільки її
власне бажання, а й наявність
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків, то
колегія суддів зазначає, що у
відповідача були відсутні підстави
для звільнення позивача саме за
зазначеною нормою Положення.

Також, судова колегія зазначає, що
рапорт на звільнення за власним
бажанням є повідомленням службової
особи здійснити певні дії, отже є
офіційним документом.

Для визначення дати з якої бере
початок відлік терміну на
звільнення необхідно провести
реєстрацію рапорту як вхідної
кореспонденції, передбаченої п.2.6
Інструкції з діловодства в системі
Міністерства внутрішніх справ України,
який визначає, що реєстрації
підлягає як правило вся
кореспонденція, що надійшла до
органів внутрішніх справ.

Оскільки рапорт позивача на
звільнення є офіційним службовим
документом то, відповідно до вимог
Інструкції має мати обов'язкові
реквізити: дату написання, індекс
(реєстраційний номер), резолюцію
керівника органу та його підпис,
гриф погодження.

Відсутність на рапорті зазначених
реквізитів вказує на те, що він не
відповідає вимогам закону, отже
такий документ не може бути
підставою для звільнення позивача з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуваний наказ УМВС України від
22.04.2014 № 677 о/с прийнято на підставі
факсимільної копії рапорту позивача
про звільнення з органів внутрішніх
справ від 18.04.2014, яка містить резолюцію
Міністра внутрішніх справ «До наказу»
без зазначення дати проставлення
резолюції, а також без відміток про
вхідну реєстрацію.

З матеріалів справи вбачається, що
відомості про вхідну реєстрацію
рапорту позивача про звільнення -
відсутні.

Крім того, судом першої інстанції у
судовому засіданні встановлено, що на
оригіналі рапорту позивача про його
звільнення відсутня резолюція
Міністра внутрішніх справ про прийняте
ним рішення.

Таким чином, дії відповідачів щодо
звільнення позивача зі служби за
власним бажанням є неправомірними та
такими, що суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до вимог п. 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зважаючи на викладене
вище, виходячи із заявлених позовних
вимог, наявних у матеріалах справи
доказів, на підставі системного
аналізу положень чинного
законодавства України, прийшла до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та правомірно
задоволенні судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"27" травня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "30" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам:
Міністерство внутрішніх справ України
вул. Богомольця, 10,м.Київ,01024

4-Управління МВС України в Рівненській
області вул.М.Хвильового,2,м.Рівне,33000

4-третій особі: - ,