Справа № 815/1762/14
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1762/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Білостоцький О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Лук'янчук О.В.,

Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«ППІ «Південьмедбіосинтез» на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м.Одеси
до публічного акціонерного товариства
«ППІ «Південьмедбіосинтез» про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

19.03.2014р. управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м.Одеси
звернулось з позовом до публічного
акціонерного товариства «ППІ
«Південьмедбіосинтез» про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
виплати різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим працівникам за
Законом України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та сумою
пенсії, призначеної відповідно до
інших законодавчих актів за період
жовтня-грудня 2013р. в розмірі 34 915,68 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач в добровільному порядку
відмовляється відшкодовувати
зазначені витрати.

Відповідач заперечував проти позову,
зазначаючи, що працівники, яким
призначена наукова пенсія, не мають
необхідного стажу наукової роботи,
оскільки ПАТ «ППІ
«Південьмедбіосинтез» не є науковою
установою та відповідно до статуту не
здійснює науково та/або
науково-технічну діяльність. Все це на
думку відповідача є підставами для
залишення позовної заяви без
задоволення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року позовні вимоги задоволено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, в зв'язку з тим, що судом
першої інстанції неповно були
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, зроблені невірні висновки,
судове рішення постановлено з
порушенням норм матеріального права.

В зв'язку із неявкою сторін, які
належним чином були повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

ВАТ «ППІ «Південмедбіосінтез»
засновано шляхом перетворення
Державного проектно-пошукового
інституту «Південгіпробіосинтез»
відповідно до наказу Державного
комітету з медичної та
мікробіологічної промисловості
«Держкоммедбіопром» від 18.01.1995 року №7
та Указу Президента України від 15.06.1993
року.

23.02.2011 року ВАТ «ППІ
«Південмедбіосінтез» було
перереєстровано у ПАТ «ППІ
«Південмедбіосінтез», яке є
правонаступником всіх прав та
обов'язків ВАТ.

ПАТ «ППІ Південмедбіосінтез»
перебуває на обліку в УПФУ в
Малиновському районі м. Одеси як
платник збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до ст. 1 Закону України «Про
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №400/97-ВР від
26.06.1997 року.

Тридцяти чотирьом працівникам ВАТ «ППІ
Південмедбіосінтез», на підставі
виданих підприємством довідок,
призначено пенсію згідно Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», що
підтверджується відповідними
розпорядженнями УПФУ в Малиновському
районі м. Одеси (а.с. 8-19, 37-66).

Згідно розрахунку відповідач має
заборгованість по відшкодуванню
виплати різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим працівникам за
Законом України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та сумою
пенсії, призначеної відповідно до
інших законодавчих актів в розмірі 34
915,68 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відповідач зобов'язаний
сплачувати різницю між сумою пенсії,
призначеної за Законом України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, оскільки на
товариство поширюються приписи
частини дев'ятої статті 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та пункту
2 Порядку фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 березня 2004 року № 372.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції на
підставі наступного.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається
будь-яка з цих пенсій за їх вибором.

Держава встановлює для наукових
(науково-педагогічних) працівників, які
мають необхідний стаж наукової роботи,
пенсії на рівні, що забезпечує
престижність наукової праці та
стимулює систематичне оновлення
наукових кадрів (стаття 24 Закону
Законом України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»).

Відповідно до частини дев'ятої цієї ж
статті різниця між сумою пенсії,
призначеної за цим Законом, та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується: для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету; для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок
коштів державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

На виконання наведеної норми
зазначеного Закону Кабінет Міністрів
України прийняв постанову від 13 грудня
2000 року № 1826 «Про затвердження Порядку
фінансування та виплати різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних бюджетних установ і
організацій, науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств і
організацій згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи», яка втратила
чинність 9 квітня 2004 року одночасно з
набранням чинності постановою № 372,
якою було затверджено Порядок.

Названі порядки визначають механізм
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної, зокрема, науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій, та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи.

Згідно з пунктом 4 Порядку, у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства, установи, організації
чи вищого навчального закладу IV
рівнів акредитації різниця у розмірі
пенсії фінансується за рахунок коштів
їх правонаступників у порядку, що діяв
стосовно цих підприємств, установ,
організацій та закладів до моменту
ліквідації або зміни власника.

Аналіз зазначених норм права дає
підстави вважати, що у випадках, коли
відбувається перетворення в процесі
приватизації державного підприємства
у відкрите акціонерне товариство, до
правонаступника переходять права і
обов'язки державного підприємства, що
приватизується, у тому числі й
обов'язок зі сплати різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів.

Як вбачається з матеріалів справи,
пенсійний орган відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»
призначив пенсію колишнім науковим
працівникам які працювали у Державному
проектно-пошуковому інституті
«Південгіпробіосинтез», що дає право
призначення пенсії відповідно до
статті 24 зазначеного Закону.

ПАТ «ППІ Південмедбіосінтез» є
правонаступником Державного
проектно-пошукового інституту
«Південгіпробіосинтез», що вірно
встановлено судом першої інстанції та
не заперечується відповідачем.

За період з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року у
відповідача виникла заборгованість
із відшкодування управлінню ПФУ
різниці між сумою пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, у розмірі 34 915,68
грн., яка не погашена ПАТ «ППІ
Південмедбіосінтез», в зв'язку з чим
вірно стягнута судом з відповідача.

Посилання апелянта на відсутність в
Статуті Державного
проектно-пошукового інституту
«Південгіпробіосинтез» положення щодо
існування інституту як наукової
установи, що робить безпідставним та
помилковим призначення працівникам
інституту наукової пенсії, не
спростовують висновків суду.

Так, відповідно до абз.3 ст.1 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
науково-технічна діяльність - це
інтелектуальна творча діяльність,
спрямована на одержання і використання
нових знань у всіх галузях техніки і
технологій. Її основними формами
(видами) є науково-дослідні,
дослідно-конструкторські,
проектно-конструкторські,
технологічні, пошукові та
проектно-пошукові роботи, виготовлення
дослідних зразків або партій
науково-технічної продукції, а також
інші роботи, пов'язані з доведенням
наукових і науково-технічних знань до
стадії практичного їх використання.

Згідно п.11 Статуту Державного
проектно-пошукового інституту
«Південгіпробіосинтез», затвердженого
16.09.1974р. начальником Головного
управління мікробіологічної
промисловості при Раді Міністрів СРСР,
головною задачею ДППІ
«Підвенгіпробіосинтез» є здійснення
проектно-пошукових робіт для
будівництва, розширення та
реконструкції підприємств
мікробіологічної промисловості (а.с.100
зв.).

Відтак, діяльність ДППІ
«Підвенгіпробіосинтез» зі здійснення
проектно-пошукових робіт відносить її
до науково-технічної діяльності, а
робота працівників інституту в межах
цієї діяльності за Переліком посад
наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ і
організацій, вищих навчальних закладів
ІІІ-ІV рівнів…, затвердженого
постановою Кабміну України від 04.03.2004р.
№ 257, дає право на призначення пенсії
відповідно до ст.24 Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність».

На підтвердження цього висновку
свідчать дані довідок ВАТ «ППІ
«Південмедбіосінтез», виданих
працівникам інституту протягом
2002-2004рр., про виконання ними робіт у
сфері науково-технічної діяльності
ДППІ «Підвенгіпробіосинтез» та
займання ними посад відповідно до
Переліку № 257.

Оцінюючи викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
правильно відхилив доводи відповідача
про відсутність у працівників
інституту права на призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність».

Підстав для скасування чи зміни
постанови суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає, а доводи
апеляційної скарги вважає такими, що
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ППІ
«Південьмедбіосинтез» - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії сторонам, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
О.В.Лук'янчук

Суддя:
Ю.М.Градовський