Справа № 813/2213/14
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 813/2213/14
зал судових засідань №6
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,
секретар судового засідання Павлишин
представника позивача Вельгоша Т.М.,
представника відповідача Війтовича
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс №1" до
управління Укртрансінспекції у
Львівській області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
управління Укртрансінспекції у
Сумській області про визнання
протиправною і скасування постанови,-
товариство з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс №1"
(далі - ТзОВ «Транс-Сервіс №1»)
звернулося до суду з позовом до
управління Укртрансінспекції у
Львівській області, в якому з
урахуванням уточнень до позовних вимог
від 28.04.2014р. просить суд визнати
протиправною та скасувати постанову
відповідача про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№012209 від 18.02.2014р. у розмірі 1700грн.
Ухвалою суду від 14.05.2014р. до участі у
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
управління Укртрансінспекції у
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
постанова відповідача про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№012209 від 18.02.2014р. у розмірі 1700грн.
винесена з порушенням вимог чинного
законодавства України, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню. Позивач зазначає,
що винесення оскаржуваної постанови
можливе лише на підставі акта про
результати перевірки транспортного
засобу. Проте, уповноважені особи
відповідача такої перевірки не
проводили та акта перевірки не
складали, про що свідчать пояснення
водія транспортного засобу, який, як
випливає з оскаржуваної постанови,
20.12.2013р. зупинили та перевіряли
працівники відповідача.

Відповідач подав до суду заперечення
на позовну заяву, в якому просить суд
відмовити у задоволенні позову. Свої
заперечення обґрунтовує тим, що
перевірка транспортного засобу д.н.з.
НОМЕР_1 та причіпу д.н.з. НОМЕР_2, що
належать позивачу, проводилась 20.12.2013р.
державними інспекторами
Укртрансінспекції у Сумській області
відповідно до норм Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1567.
Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт», п.22.5 Правил
дорожнього руху України та постанови
Кабінету Міністрів України «Про заходи
щодо збереження автомобільних доріг
загального користування» від 27.06.2007р.
№879. За результатами перевірки
складено акт №066925 від 20.12.2013р., який
водій транспортного засобу
підписувати відмовився. Відповідач
стверджує, що позивач викликався на
розгляд справи до Укртрансінспекції,
проте, на розгляд він так і не з'явився,
пояснень по суті справи не дав, у
зв'язку з чим відповідач на підставі
наявних у матеріалах справи доказів
виніс оскаржувану постанову.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві.
Просив суд позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив з підстав, наведених у
письмовому запереченні. Просив суд у
задоволення позову відмовити в повному
обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, хоча
належним чином повідомлялась про дату,
час і місце проведення судового
засідання. Клопотань про розгляд
справи без участі уповноваженого
представника третьої особи до суду не
надходило.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити
повністю, з наступних підстав.

20.12.2013р. державними інспекторами
управління Укртрансінспекції у
Сумській області Співаком М.С. та
Голубом І.М. відповідно до завдання на
перевірку від 16.12.2013р. №010112 здійснено
зупинку та перевірку транспортного
засобу марки DAF модель XF105.46ОТ
реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом
марки ПР модель ВОРЕХ РС2454
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ТзОВ "Транс-Сервіс №1", на 208 км.
автодороги Кіпті-Бачівськ. За
результатами перевірки складено акт
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №066925 від 20.12.2013р. (далі - Акт
перевірки).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт», п.22.5 Правил
дорожнього руху України та постанови
Кабінету Міністрів України «Про заходи
щодо збереження автомобільних доріг
загального користування» від 27.06.2007р.
№879, яке полягає в перевищенні маси
зазначеного транспортного засобу
нормативів, встановлених у п.22.5 Правил
дорожнього руху України.

В Акті перевірки зазначено, що водій
транспортного засобу марки DAF модель
XF105.46ОТ реєстраційний номер НОМЕР_1 з
причепом марки ПР модель ВОРЕХ РС2454
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ТзОВ "Транс-Сервіс №1" зі
змістом Акта перевірки ознайомився,
проте підписати його відмовився. Крім
того, водій в категоричній формі
відмовився надати для перевірки
інспекторам управління
Укртрансінспекції у Сумській області
посвідчення водія, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, чим
порушив вимоги ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

На підставі вказаного Акта перевірки
18.02.2014р. відповідачем винесено
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№012209, відповідно до якої за порушення
п.2 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
передбачених статтями 39 та 48 вказаного
Закону, та ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме
відсутність дозволу на рух
автомобільними дорогами України на
повну масу транспортного засобу 59320кг
при нормі 38000кг.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач звернувся до суду з вимогою про
визнання протиправною та скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№012209 від 18.02.2014р.

При вирішенні спору по суті суд виходив
з такого.

Відповідно до п.п.1 Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті, затвердженого
указом Президента України від 06.04.2011р.
(далі - Положення) Державна інспекція
України з безпеки на наземному
транспорті (далі - Укртрансінспекція) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра інфраструктури
України. Укртрансінспекція входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, на перевезення яким
видано ліцензію, міському
електричному, залізничному транспорті,
експлуатації автомобільних доріг
загального користування.

Згідно з п.п.23 п.4.2 Положення
Укртрансінспекція у сфері
автомобільного та міського
електричного транспорту здійснює
габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів на автомобільних
дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.06.2007р. «Про заходи щодо збереження
автомобільних доріг загального
користування» затверджено Порядок
здійснення габаритно-вагового
контролю та справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вагові та/або габаритні параметри яких
перевищують нормативні (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.4 п.2 вказаного Порядку
габаритно-ваговий контроль - контроль
за проїздом великовагових та/або
великогабаритних транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування, який включає перевірку
відповідності габаритно-вагових
параметрів таких транспортних засобів
установленим законодавством
параметрам і нормам, наявності дозволу
на рух за визначеними маршрутами, а
також дотримання визначених у дозволі
умов та режиму руху транспортних
засобів.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що
габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів на автомобільних
дорогах загального користування
здійснюється Укртрансінспекцією, її
територіальними органами та
відповідними підрозділами МВС, що
забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до визначень, наведених у п.2
Порядку габаритно-ваговий контроль
поділяється на такі види:

- документальний габаритно-ваговий
контроль - визначення загальної маси
транспортного засобу шляхом додавання
власної маси транспортного засобу та
маси вантажу;

- попередній габаритно-ваговий
контроль - визначення параметрів
великовагового та/або
великогабаритного транспортного
засобу для встановлення наявності
перевищення нормативів на
стаціонарних пунктах;

- точний габаритно-ваговий контроль -
визначення габаритновагових
параметрів транспортного засобу на
стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно з п.6 Порядку габаритно-ваговий
контроль, крім документального,
здійснюється виключно в пунктах
габаритно-вагового контролю
посадовими особами та/або працівниками
відповідних органів.

З урахуванням наведених нормативних
положень, суд вважає правомірним
здійснення документального
габаритно-вагового контролю на
автодорогах загального користування,
проте, не обов'язково в пунктах
габаритно-вагового контролю.

Як вбачається з Акта перевірки 18.02.2014р.
інспекторами управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Співаком М.С. та Голубом І.М зафіксовано
порушення позивачем п.2 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а саме надання послуг з перевезення
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, передбачених ст.ст. 39, 48
Закону України «Про автомобільний
транспорт», а саме відсутність дозволу
на рух автомобільними дорогами України
на повну масу транспортного засобу
59320кг. при нормі 38000кг.

При цьому загальна вага (маса)
автомобіля встановлювалась
інспекторами на підставі даних
товарно-транспортної накладної №000866
від 20.12.2013р., наданої для перевірки
водієм транспортного засобу марки DAF
модель XF105.46ОТ реєстраційний номер
НОМЕР_1 з причепом марки ПР модель ВОРЕХ
РС2454 реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ТзОВ "Транс-Сервіс №1".

Згідно з п.21 Порядку у разі виявлення
факту перевищення хоча б одного
вагового та/або габаритного
нормативного параметра більш як на 2
відсотки подальший рух транспортного
засобу забороняється до внесення плати
за його проїзд автомобільними дорогами
загального користування (далі - плата
за проїзд). Плата за проїзд
великовагового та/або
великогабаритного транспортного
засобу, що рухався без відповідного
дозволу, здійснюється у подвійному
розмірі за пройдену частину маршруту
по території України.

Відповідно до товарно-транспортної
накладної №000866 від 20.12.2013р. позивач
здійснював перевезення зерна ПП
«Ямпіль інвест», що підтверджується
також відповіддю ТзОВ «Шалигинське» на
запит управління Укртрансінспекції у
Сумській області від 06.06.2014р. №150. У
відомостях про вантаж у вказаній
товарно-транспортній накладній
зазначена його вага, а саме 59320кг.

Таким чином, суд встановив перевищення
позивачем вагового нормативного
параметра перевезень автомобільними
дорогами загального користування при
здійсненні перевезень 20.12.2013р.
транспортним засобом марки DAF модель
XF105.46ОТ реєстраційний номер НОМЕР_1 з
причепом марки ПР модель ВОРЕХ РС2454
реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме
максимальної маси транспортного
засобу - 3800кг.

Згідно з ч.3 чст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» у разі
перевезення вантажів з перевищенням
габаритних або вагових обмежень
обов'язковим документом також є дозвіл,
який дає право на рух автомобільними
дорогами України, виданий
компетентними уповноваженими
органами, або документ про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів, якщо перевищення вагових або
габаритних обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків.

Відповідач не надав суду дозволу на
перевезення вантажів з перевищенням
габаритних або вагових обмежень.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про порушення позивачем ст.48
Закону України «Про автомобільний
транспорт», яке полягає у відсутності
дозволу на рух автомобільними дорогами
України на повну масу транспортного
засобу марки DAF модель XF105.46ОТ
реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом
марки ПР модель ВОРЕХ РС2454
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовані також тим,
що представники Укртрансінспекції
20.12.2013р. не здійснювали зупинку
транспортного засобу марки DAF модель
XF105.46ОТ реєстраційний номер НОМЕР_1 з
причепом марки ПР модель ВОРЕХ РС2454
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить позивачу, а також не проводили
габаритно-ваговий контроль вказаного
транспортного засобу.

На виконання судового доручення від
14.05.2014р. Сумським окружним
адміністративним судом проведено
процесуальні дії щодо відібрання
показів у свідків Співака М.С. та Голуба
І.М. інспекторів управління
Укртрансінспекції у Сумській області.

Відповідно до протоколу судового
засідання від 10.06.2014р. Сумського
окружного адміністративного суду
інспектор управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Співак Микола Степанович, допитаний у
судовому засіданні, зазначив, що
20.12.2013р. він разом з інспектором Голубом
на посту ДАІ №1, розташованому на 208 км.
дороги Кіпті-Глухів-Бачівськ зупинив
транспортний засіб марки DAF модель
XF105.46ОТ реєстраційний номер НОМЕР_1 з
причепом марки ПР модель ВОРЕХ РС2454
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ТзОВ «Транс-Сервіс №1». Акт
проведення перевірки додержання
законодавства про автомобільний
транспорт складався на посту
перевірки. Зважування вказаного
транспортного засобу не здійснювалась,
що відповідає правилам проведення
рейдової перевірки, а його вага
визначена на підставі
товарно-транспортної накладної №000866
від 20.12.2013р., наданої водієм автомобіля.

Згідно з показами інспектора Голуба
Ігоря Миколайовича, допитаного
Сумським окружним адміністративним
судом у судовому засіданні 10.06.2014р.,
водій транспортного засобу марки DAF
модель XF105.46ОТ реєстраційний номер
НОМЕР_1 з причепом марки ПР модель ВОРЕХ
РС2454 реєстраційний номер НОМЕР_2 після
повідомлення йому інспекторами
управління Укртрансінспекції у
Сумській області про факт порушення
ст.48 Закону України «Про автомобільний
транспорт» відмовився надати інші
документи для перевірки, зокрема,
документ на право керування
транспортним засобом, дозвіл на
здійснення перевезень вантажів з
перевищенням габаритних або вагових
обмежень. Крім того, водій
транспортного засобу відмовився
давати пояснення з приводу виявленого
порушення та підписувати Акт
перевірки.

Інспектори управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Співак М.С. та Голуб І.М. також пояснили,
що в межах здійснення рейдової
перевірки вони не можуть застосовувати
норму п. 21 Порядку та забороняти
подальший рух транспортного засобу до
внесення плати за його проїзд
автомобільними дорогами загального
користування.

З огляду на наведене, суд критично
оцінює покази допитаних у судовому
засіданні 28.04.2014р. водіїв ТзОВ
«Транс-Сервіс №1» ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
підтвердили, що 20.12.2013 вони на
транспортному засобі марки DAF модель
XF105.46ОТ реєстраційний номер НОМЕР_1
перевозили вантаж. Водії вказали, що у
Сумській області їх ніхто не зупиняв, з
інспекторами управління
Укртрансінспекції у Сумській області
Співаком М.С. та Голубом І.М. свідки не
спілкувались, габаритно-ваговий
контроль транспортного засобу не
здійснювався.

Суд встановив, що відповідач двічі
повідомляв позивача про час та дату
розгляду справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт ТзОВ «Транс-Сервіс №1», що
посвідчується копіями супровідних
листів від 14.01.2014р. №182/1-2/77-14 та від
06.02.2014р. №729/1.2/77-24. Проте, позивач явку
уповноваженого представника на
розгляд справи про порушення вимог
автомобільного законодавства не
забезпечив.

Згідно з п.26 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р.
№1567, справа про порушення
розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання. Про час і місце
розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

Відповідно до п.27 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р.
№1567, у разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.

Суд встановив, що повідомлення про
розгляд справи про порушення
автомобільного законодавства від
06.02.2014р. №729/1.2/77-24 надійшло на адресу
позивача лише 21.02.2014р. Проте, цей факт не
може слугувати самостійною підставою
для визнання протиправною та
скасування постанови відповідача про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№012209 від 18.02.2014р.

Згідно з п.2 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції:
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлених
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 вказаного Закону, -
штраф у розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, суд вважає, що
постанова відповідача про
застосування до позивача
адміністративно-господарського штрафу
№012209 від 18.02.2014р. у розмірі 1700грн. є
правомірною та скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст.2 КАС України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
судові витрати підлягають стягненню з
позивача.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011р. передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

При поданні адміністративного позову
позивач сплатив судовий збір у розмірі
182,70грн., що підтверджується платіжними
дорученням №194 від 06.03.2014р. на суму
73,08грн. та №240 від 20.03.2014р. на суму
109,62грн.

Таким чином, суд вважає, що з позивача
слід стягнути решту суму судового
збору у розмірі 1644,30грн.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Сервіс №1»
(код ЄДРПОУ - 332602104) судовий збір у сумі
1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири)
грн. 30коп. до Державного бюджету
України.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений
і підписаний 04.08.2014р.

Суддя
А.Г. Гулик