Справа № 810/7054/13-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7054/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Ісаєнко Ю.А., Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_2 на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до
суду із адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
(далі - Відповідачі) у якому просила
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 06.06.2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року в задоволенні вимог
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
задовольнити вимоги адміністративного
позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки сторони у судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2
зареєстрована Виконавчим комітетом
Білоцерківської міської ради
Київської області як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
Свідоцотвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця Серія НОМЕР_1
(а.с.47).

Позивач перебуває на спрощеній
системі оподаткування, про що свідчить
Свідоцтво про сплату єдиного податку
Серія НОМЕР_2 (а.с.48) та здійснює
наступні види діяльності: 70.2 «здавання
в оренду власного нерухомого майна»,
70.31 «діяльність агентств нерухомості»;
437.20 «оброблення неметалевих відходів»,
місце здійснення діяльності - по
Україні (а.с.48).

ОСОБА_2 укладено ряд договорів
купівлі-продажу об'єктів нерухомості у
місті Одесі.

Відповідно до Витягів про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
право власності на об'єкти нерухомості
зареєстровані за ОСОБА_2 (а.с.51-54, 57-60, 63-66,
68-71, 74-77, 80-83).

06 червня 2013 року ДПІ у Суворовському
районі міста Одеси Одеської області
ДПС прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу нарахований земельний
податок у розмірі 100 103,77 грн.

Сума земельного податку розрахована
податковим органом виходячи з
нормативно-грошової оцінки земель,
отриманої від відділу Держкомзему у
місті Одесі, на запит відповідача
(а.с.35-40)

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що з моменту набуття права
власності на нежитлове приміщення у
набувача виникає право власності на
земельну ділянку, на якій знаходиться
цей об'єкт, а з ним - і обов'язок
сплачувати земельний податок чи
орендну плату.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

В силу вимог ч. 1 статті 377 Цивільного
кодексу України, до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього
землевласника(землекористувача).

Вказаний принцип автоматичного
переходу права власності або
користування земельною ділянкою, що
знаходиться під об'єктом нерухомості,
закріплений також у Земельному кодексі
України (далі по тексту - ЗК України).

Так, статтею 120 ЗК України встановлено,
що у разі набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти.

До особи, яка набула право власності на
жилий будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що обов'язок
сплачувати земельний податок чи
орендну плату виникає з дня фактичного
правомірного користування земельною
ділянкою, оскільки закон не передбачає
звільнення від сплати цього податку
землекористувачів у разі відсутності
документів, що підтверджують право
користування.

При цьому, моментом з якого власник
об'єкту нерухомості, а з ним і земельної
ділянки, на якій він розташований,
зобов'язаний сплачувати податок за
землю є факт державної реєстрації прав
саме на нерухоме майно, а не на
відповідну земельну ділянку.

Аналогічної позицію дотримується і
Верховний суд України у постанові від 24
грудня 2010 року у справі №21-54а10.

За правилами частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до статті 206 Земельного
кодексу України використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Підпунктом 14.1.147. пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу встановлено, що
плата за землю - це загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності;

Платниками податку за землю є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв), землекористувачі (стаття 269
податкового кодексу України).

Об'єктами оподаткування, відповідно до
статті 270 цього ж Кодексу є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні.

Пунктом 287.6 статті 287 Податкового
кодексу України, яким встановлено, що
при переході права власності на
будівлю, споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно.

Підставою для нарахування земельного
податку, згідно пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України, є дані
державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно щомісяця, але не пізніше
10 числа наступного місяця, а також за
запитом відповідного контролюючого
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки подають інформацію, необхідну
для обчислення і справляння плати за
землю, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового
кодексу України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового
кодексу України встановлено, що
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 286.6. Податкового
кодексу України, за земельну ділянку,
на якій розташована будівля, що
перебуває у спільній власності кількох
юридичних або фізичних осіб, податок
нараховується з урахуванням
прибудинкової території кожному з
таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля
перебуває у спільній сумісній
власності кількох осіб, але не поділена
в натурі, або одній з таких
осіб-власників, визначеній за їх
згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної
особи - якщо будівля перебуває у
спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної
особи - якщо будівля перебуває у
спільній сумісній власності і поділена
в натурі.

За земельну ділянку, на якій
розташована будівля, що перебуває у
користуванні кількох юридичних або
фізичних осіб, податок нараховується
кожному з них пропорційно тій частині
площі будівлі, що знаходиться в їх
користуванні, з урахуванням
прибудинкової території.

Податок фізичними особами, відповідно
до пункту 287.5 Податкового кодексу
України, сплачується протягом 60 днів з
дня вручення податкового
повідомлення-рішення.

З аналізу зазначених норм права
вбачається, що нарахування фізичним
особам сум земельного податку
проводиться органами державної
податкової служби на підставі даних
державного земельного кадастру,
виходячи з нормативної грошової оцінки
земельної ділянки з урахуванням
коефіцієнта індексації, які до 1 липня
поточного року видають платникові
податкове повідомлення-рішення про
внесення податку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що ДПІ у Суворовському
районі міста Одеси Одеської області
ДПС правомірно було нараховано ОСОБА_2
суму податку за землю та прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
Ю.А. Ісаєнко

О.Г. Хрімлі

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Хрімлі О.Г.