Справа № 872/14263/13
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа № 804/7447/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року по справі № 804/7447/13-а за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Ветафарм» до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ветафарм»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.04.2013 р. №
та № .

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 26.04.2013 року №
та № .

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду,
оскільки вважає, що вона винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів приходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з
21.02.2013 року по 01.03.2013 року на підставі
повідомлення від 21.02.2013р. № 22/221/02,
згідно із пунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті
78, підпунктом 79.1 статті 79 Податкового
кодексу України та відповідно до
наказу від 21.02.2013 року № 71 посадовою
особою Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ "Ветафарм" з питань
дотримання податкового законодавства
з податку на додану вартість та додатку
на прибуток підприємства по
взаємовідносинах з ТОВ "Матадор" за
період березень-жовтень 2012 року.

За результатами вищезазначеної
перевірки було складено акт №84/221/355951
від 06.03.2013 року, відповідно до якого
було встановлено порушення:

п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 статті 198
Податкового кодексу України, а саме -
завищено розмір податкового кредиту по
декларації з податку на додану
вартість за період березень-жовтень
2012р. на загальну суму 18 842,5 грн., в т.ч. за
березень 2012 року - 2 819,83 грн., квітень 2012
року - 2 625,00 грн., травень 2012 року - 1 325,00
грн., червень 2012 року - 2 083,67 грн., липень
2012 року - 994,00 грн., серпень 2012 року - 1 984,50
грн., вересень 2012 року - 3 699,50 грн.,
жовтень 2012 року - 3 311,00 грн.;

п.44.1 і 44.2 статті 44, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138,
п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України, чим завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування в тому числі:
собівартість придбаних (виготовлених)
реалізованих товарів (робіт, послуг)
податкової декларації з податку на
прибуток за період з 01.03.2012р. по 31.10.2012р.
в сумі 94 213 грн., що призвело заниження
податку на прибуток за 1-4 кв.2012р. на суму
19 785 грн., у тому числі:

- 1 квартал 2012 року 2 961 грн.,

- 2 квартал 2012 року 6 335 грн.,

- 3 квартал 2012 року 7 012 грн.,

- 4 квартал 2012 року 3 477 грн.

На підставі вказаного акта перевірки
Новомосковською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Дніпропетровської області Державної
податкової служби було прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- від 26.04.2013р. № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 23
553,13 грн., з яких за основним платежем - 18
842,50 грн., за штрафними санкціями - 4 710,63
грн.

- від 26.04.2013р. № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств на
загальну суму 24 731,25 грн., з яких за
основним платежем - 19 785,00 грн., за
штрафними санкціями - 4 946,25 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК
України).

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п.14.1. ст. 14
Податкового Кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу;

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що до
податкового кредиту не відносяться
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ТОВ «Матадор» укладений
договір перевезення вантажу від 01.03.2012
року № 1. Відповідно до вищезазначеного
договору перевізник (ТОВ "Матадор")
зобов'язується надати транспортні
послуги для перевезення товарів
ветеринарного призначення, в пункт
призначення, а відправник (ТОВ
"Ветафарм") зобов'язується сплатити за
транспортні послуги кошти у розмірі
встановленому договором..

Фактичне виконання умов вказаного
договору підтверджується наступними
первинним документами: податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, актами прийому-передачі
виконаних робіт, виписками за особовим
рахунком. Розрахунки між суб'єктами
господарювання проводились у
безготівковій формі, що
підтверджується наданими до суду
банківськими виписками по рахунку ТОВ
"Ветафарм" за період який перевірявся
податковим органом. Сума сплаченого
ПДВ включена до складу податкового
кредиту, вартість отриманих послуг
включено до складу валових витрат.
Окрім того позивач до матеріалів
справи надав перелік ланцюгів
постачання товарів від ТОВ "Ветафарм"
до його кінцевого споживача. На
підтвердження реальності поставок
товару від ТОВ "Ветафарм" до його
кінцевого споживача, шляхом
перевезення за допомогою ТОВ "Матадор"
до матеріалів справи надані копії
банківських виписок ТОВ "Ветафарм" та
накладні по контрагентам позивача.

Таким чином, перелічені вище документи,
якими позивач підтверджує факт
реальності здійснення господарських
правовідносин з ТОВ «Матадор», містять
всі обов'язкові реквізити, що
передбачені ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», в розумінні
вказаного Закону є первинними, такими,
що підтверджують здійснення
відповідної господарської операції.

Податкові накладні, на підставі яких
позивачем суму податку на додану
вартість включено до складу
податкового кредиту, складена ТОВ
«Матадор» у відповідності до вимог ст.
201 Податкового кодексу України.

Виявлені під час перевірки фактичні
обставини щодо взаємовідносин між
позивачем та його контрагентом, які
зазначені податковим органом в акті
перевірки, відображення позивачем
операцій з перевезення вантажу в
податковому обліку відповідачем не
спростовуються.

Отже наявними в матеріалах справи
первинним документами підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«Матадор».

На момент укладення та реалізації
вказаного вище договору контрагент
позивача - ТОВ «Матадор» мало
зареєстровані у встановленому порядку
установчі документи та цивільну
дієздатність згідно з чинним
законодавством, було зареєстровано як
платник податку на додану вартість.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочину (ст.203
ЦК України), позивачем та його
контрагентами дотримані. Також
господарські зобов'язання з
перевезення вантажу не містять ознак
фіктивності (вчинених без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися відповідними
правочинами). Крім того, відповідно до
ст.234 Цивільного кодексу України
фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Відповідачем вказана норма
законодавства не врахована, належні
докази на підтвердження викладених в
акті перевірки доводів щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій з перевезення
вантажу, виконання робіт відповідачем
не зазначені, суду не подані. Жодний
документ, який в установленому порядку
встановлював би відповідні факти та
був обов'язковим для застосування на
всій території України, в матеріалах
справи відсутній.

Дії позивача та його контрагента,
вчинені на виконання вказаного вище
договору, направленні саме на
створення наслідків, які обумовлені
правовою природою договорів такого
виду.

Також укладений позивачем з ТОВ
«Матадор» договір не містить умов та
ознак, які б свідчили про їх
суперечність інтересам держави та
суспільства або порушували публічний
порядок.

Чинним законодавством України не
передбачено обов'язку сторони договору
перевіряти повноваження контрагента
на підписання первинних
бухгалтерських та податкових
документів, як і не передбачено
відповідальності сторони договору за
порушення її контрагентом вимог
чинного законодавства при укладанні
договору. У тому випадку, якщо не
доведено обізнаності сторони договору
про факт порушення законодавства його
контрагентом на момент укладання
договору, вважається, що така сторона
діяла правомірно.

Колегією суддів встановлено, що
укладений позивачем з ТОВ «Матадор»
договір відповідає вимогам чинного
законодавства України, має своїм
наслідком зміну у майновому стані
учасників правочину, є економічно
виправданим, а факт виконання
господарських зобов'язань сторін
підтверджується первинними та
податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про
порушення з боку контрагента позивача -
ТОВ «Матадор», які б позбавляли
позивача права на віднесення
відповідних сум до податкового кредиту
відповідачем не подані, в матеріалах
справи такі докази відсутні.

Виходячи з затвердженого Наказом
Державної податкової служби України №
984 від 22.12.2010 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства, акт
перевірки лише фіксує обставини,
встановлені під час проведення
перевірки, факти виявлених порушень
законодавства. При цьому контролюючий
орган не позбавлений права викладати в
акті перевірки власні суб'єктивні
висновки щодо зафіксованих обставин.

Виходячи з вищевикладеного,
вбачається, що позивачем як
отримувачем послуг виконані всі
законодавчо передбачені умови для
віднесення вартості послуг до складу
валових витрат, сум податку на додану
вартість - до складу податкового
кредиту у відповідних (податкових)
періодах.

Також колегія суддів зазначає, що
добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законом
обов'язку щодо сплати податків, зборів
вступає у зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків.
Слід врахувати і те, що якщо контрагент
не виконував свої зобов'язання перед
державою та податковим органом, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податку права на віднесення вартості
товару до складу валових витрат та
сплачених ним у ціні виконаних робіт
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту, якщо останній
виконував усі передбачені законом
умови щодо цього та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Отже у відповідача відсутні правові
підстави для збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток та
податку на додану вартість.

Виходячи з наведених вище норм, колегія
суддів вважає позовні вимоги
обґрунтованими, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення підлягають
визнанню протиправними та скасуванню.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції в з'ясовано усі обставини,
які мають значення для справи, ухвалено
законне та обґрунтоване рішення про
задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 21 липня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов