Справа № 2-а-5197/11 (6-а/405/41/14)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2014 рокусправа № 2-а-5197/11
(6-а/405/41/14) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді: Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Кіровограді Кіровоградської області

на ухвалу Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 13 травня 2014 року за
поданням відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду
України в м.Кіровограді
Кіровоградської області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

13 травня 2014 року до суду першої
інстанції надійшло подання відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про зміну
порядку та способу виконання рішення
суду.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 13 травня 2014 року
подання задоволено: змінено спосіб та
порядок виконання постанови
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 29 червня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Кіровограді про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії, на
підставі якої видано виконавчий лист
№2а-5197/11/1111 від 25.03.2014 р. Ленінського
районного суду м.Кіровограда про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в м.Кіровограді
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну
допомогу як дитині війни, відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 01.12.2010 року, з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період та здійснити
виплату шляхом стягнення з ЦПФУ в м.
Кіровограді на користь ОСОБА_1 коштів в
сумі 1 361,52 грн..

Не погодившись з ухвалою суду,
управління пенсійного фонду України в
м.Кіровограді Кіровоградської області
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин
справи, просить скасувати оскаржувану
ухвалу та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні вказаного
подання.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що постановою
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 29 червня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено: зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
м.Кіровограді здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 щомісячну держану
соціальну допомогу як дитині війни,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.12.2010
року, з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період

На підставі постанови суду, яка набрала
законної сили, було відкрито виконавче
провадження і боржнику була надана
можливість самостійно виконати
рішення суду у встановлений законом
строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом від 26 березня 2014 року управління
Пенсійного фонду України в
м.Кіровограді Кіровоградської області
повідомило начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про те, що
ОСОБА_1 було проведено перерахунок та
нарахування надбавки як "дитині війни",
в результаті чого їй нарахована сума у
розмірі 1364,52 грн., яка буде сплачена у
випадку наявності фінансування із
Державного бюджету України. Розмір
нарахованої суми позивачу
підтверджений також довідкою
Управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя. На
даний час управління не має можливості
виконати рішення суду в частині
зобов'язання сплатити заборгованість
ОСОБА_1.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив з того, що виконання постанови
суду є неможливим без зміни способу її
виконання, а саме шляхом стягнення
нарахованої суми.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що покладені судом
зобов'язання вчинити дії щодо позивача
виконані в порядку, встановленому
судовим рішенням, а виплата
донарахованої суми, яка перевищує
бюджетні призначення на поточний рік,
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з боку
Державного бюджету України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 14 КАС України
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз наведених норм права дає змогу
дійти висновку, що зобов'язання вчинити
певні дії, покладені на відповідача
судовим рішенням, є обраним судом
способом захисту порушеного права
позивача.

За таких обставин, державний
виконавець просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті, шляхом вирішення
додаткової позовної вимоги про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття постанови в
адміністративній справі №2а-5197/11.

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
способом захисту порушених прав
позивача від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що частиною 1
статті 263 КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також, колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Більш того, вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанції встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне судове рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні подання про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.199, ст.202, ст.205,
ст.206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України в
м.Кіровограді Кіровоградської області
- задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 13 травня 2014 року -
скасувати та прийняти нову.

У задоволенні подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень суду управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області про зміну способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі №2а-5197/11/1111 -
відмовити.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим