Справа № 2а-97/10/1570
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" липня 2014 р. м. Київ
К/800/11698/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М,

суддів
Кобилянського М.Г.,

Штульман І.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21.07.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013 у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань в Одеській
області про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань в Одеській
області про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення від
24.12.2008 № 83о/с, оскільки йому не було
надано відпустку протягом 2008 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.07.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2013 у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
21.07.2011 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач проходив
службу в органах
кримінально-виконавчої служби.

Наказом в.о. начальника Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань в Одеській
області від 24.12.2008 № 83 о/с ОСОБА_2
звільнений з посади начальника
Котовського міжрайонного відділу
кримінально-виконавчої інспекції
УДДУВ в Одеській області у запас
Збройних Сил України за підпунктом «б»
пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ
України (через хворобу).

Порядок проходження служби в органах
внутрішніх справ регулюється Законом
України «Про міліцію», Положенням про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
Дисциплінарним Статутом органів
внутрішніх справ України.

Відповідно до підпункту «б» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) через хворобу.

Відповідно до пункту 56 Положенням про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, особам
середнього, старшого і вищого
начальницького складу, звільненим із
органів внутрішніх справ за віком,
через хворобу, обмежений стан здоров'я
чи скорочення штатів, у році
звільнення, за їх бажанням, надається
чергова відпустка, тривалість якої
визначається відповідно до пункту 51
цього Положення. Особам рядового і
начальницького складу (крім осіб,
указаних в абзаці першому цього
пункту), які звільняються з органів
внутрішніх справ, за невикористану в
році звільнення відпустку
виплачується грошова компенсація
відповідно до законодавства.

Згідно пункту 18.4 Інструкції про
порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої системи, особам
рядового і начальницького складу, яким
при звільненні зі служби чергова
відпустка за поточний рік не
надавалась, до звільнення, на їхнє
бажання, на підставі довідки кадрового
апарату надається відпустка або
виплачується компенсація за
невикористану відпустку відповідно до
законодавства. Розрахунок тривалості
невикористаної чергової відпустки за
поточний рік, за яку виплачується
грошова компенсація, визначається
пропорційно часу перебування на службі
в році звільнення за кожний повний
місяць служби з розрахунку однієї
дванадцятої частини належної
відпустки за кожний повний місяць
служби в році звільнення.

Відповідно до пункту 18.5 Інструкції про
порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої системи, у разі
звільнення осіб рядового і
начальницького складу зі служби їм
виплачується грошова компенсація за
невикористані ними дні щорічної
відпустки за всі попередні роки з
розрахунку грошового забезпечення, яке
зазначені особи отримували на день
звільнення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач не звертався до
прямого начальника з рапортом про
надання йому до звільнення чергової
відпустки за 2008 рік, яка згідно графіку
відпусток співробітників
територіальних підрозділів відділу
кримінально-виконавчої інспекції
УДДУПВП в Одеській області на 2008 рік
була запланована на жовтень 2008 року.
Відсутня така вимога і в рапорті про
звільнення з органів внутрішніх справ.
При звільненні ОСОБА_2 нараховано та
виплачено компенсацію за
невикористану відпустку за 2008 рік.

Отже, з моменту подачі рапорту про
звільнення (28.08.2008) і до дня видачі
оскаржуваного наказу (24.12.2008) позивач
мав можливість подати відповідний
рапорт про надання чергової відпустки,
проте такого бажання у встановленій
законодавством формі не висловлював,
отже нарахування та виплата йому
компенсації за невикористану
відпустку є правомірною.

Крім того, недотримання порядку
надання чергових відпусток особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ не є
підставою для скасування наказу про
звільнення цих осіб та поновлення їх на
службі за наявності законних підстав
для такого звільнення та за умов
дотримання визначеної чинним
законодавством процедури звільнення.

Таким чином суди попередній інстанцій
дійшли вірного висновку щодо відмови в
задоволенні позову.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
21.07.2011 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013
необхідно залишити без змін, оскільки
вони є законними і обґрунтованими та
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
21.07.2011 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2013 у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань в Одеській
області про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
М.Г.
Кобилянський

І.В. Штульман