Справа № 2а-2869/10/0870
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 липня 2014 року м. Київ
В/800/3342/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Чалого С.Я., Донця О.Є.,
Леонтович К.Г., Логвиненка А.О., Мороза
В.Ф.,

перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 10
квітня 2014 року у справі за позовом
Бердянського міжрайонного прокурора
Запорізької області до Бердянської
міської ради Запорізької області,
треті особи: Головне управління
Держкомзему в Запорізькій області,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування
пункту рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року Бердянський
міжрайонний прокурор Запорізької
області звернувся до суду з
адміністративним позовом про
скасування п. 2.5 рішення Міської ради №
8 від 7.12.2006 року щодо затвердження
проекту відведення земельної ділянки,
площею 0,0151 га, на пр. Праці у м.
Бердянськ, Запорізької області та
передачі її в оренду за рахунок земель
міста фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
для розміщення майданчика відпочинку
та благоустрою території, строком до
01.12.2011 року.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2010 року залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року, позов задоволений, пункт 2.5
Рішення № 8 скасований.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10 квітня 2014 року постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2010 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2012 року залишено без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 10
квітня 2014 року, заявник ставить питання
про її скасування, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції в спірній ухвалі
та в ухвалі ВАСУ від 14 серпня 2013 року
(К/9991/22746/12, К/9991/23197/12, К/9991/23189/12), ухвалі
ВАСУ від 14 листопада 2013 року (К/9991/27677/12,
К/9991/27679/12), ухвалі ВАСУ від 09 лютого 2011
року (К-20929/10) та постанові ВГСУ від 18
грудня 2008 (№2-8/3739-2008) року одних і тих
самих норм матеріального права, а саме:
ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України
(в редакцій, яка діяла на час виникнення
правовідносин); ст.ст. 1, 35, 37, 38 Закону
України «Про державну експертизу
землевпорядної документації».

Так, відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму ВАСУ від 13 грудня 2010 року "Про
судову практику застосування статей 235
- 240 Кодексу адміністративного
судочинства України" відповідно до ст.
237 КАС України заява про перегляд з
указаних мотивів може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права;
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи зміст спірної ухвали ВАСУ
від 10 квітня 2014 року та зміст рішень, в
яких, на думку заявника має місце
подібність правовідносин та
неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що в даному випадку не вбачається
подібності правовідносин, а відтак і
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Враховуючи цю обставину, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви
ОСОБА_1 до провадження.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до провадження
заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 10
квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: