Справа № 2а/0470/1678
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/61811/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової служби
у Дніпропетровській області, треті
особи: Державна податкова служба
України, ОСОБА_4 про визнання
протиправною бездіяльності, стягнення
різниці в заробітку за час виконання
нижче оплачуваної роботи і середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Державної податкової служби у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
служби у Дніпропетровській області,
треті особи: Державна податкова служба
України, ОСОБА_4, у якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив
визнати протиправною бездіяльність
Державної податкової служби у
Дніпропетровській області щодо
нарахування і виплати ОСОБА_3 різниці в
заробітній платі за час виконання ним
нижче оплачуваних робіт в період
незаконного знаходження в
розпорядженні ДПА у Дніпропетровській
області.

Стягнути з відповідача на користь
позивача різницю в заробітній платі за
час виконання нижче оплачуваної роботи
в період незаконного знаходження в
розпорядженні ДПА в Дніпропетровській
області і середню заробітну плату за
час його знаходження у вимушеному
прогулі, загалом в розмірі 221328,51 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 квітня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2012 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Державна податкова служба у
Дніпропетровській області звернулася
з касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а справу
направити на новий розгляд,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 09 лютого 2007 року згідно
наказу Державної податкової
адміністрації України № 245-о позивач
був призначений на посаду заступника
начальника управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації України в
Дніпропетровській області.

Наказом Державної податкової
адміністрації України № 473-о від 03
березня 2008 року «Про звільнення з
посади та зарахування у розпорядження
органів державної податкової служби
працівників податкової міліції»
ОСОБА_3 звільнено з посади заступника
начальника управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській
області та зараховано в розпорядження
Державної податкової адміністрації в
Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2009 року вищезазначений
наказ в частині звільнення позивача з
посади визнаний протиправним та
скасовано. В частині позовних вимог про
поновлення на посаді заступника
начальника управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації в Дніпропетровської
області відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 09 грудня 2009 року
постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2009 року в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_3 про
поновлення на посаді скасовано та
постановлено нове рішення, де позовні
вимоги в цій частині задоволено, та
поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника
начальника управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській
області. Врешті постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Зазначеними судовими рішеннями було
встановлено факт незаконного
звільнення позивача з посади
заступника начальника управління
податкової міліції у
Дніпропетровській області та
незаконного зарахування у
розпорядження органів державної
податкової служби України, що стало
підставою для звернення ОСОБА_3 до
суду з позовом про стягнення
втраченого заробітку за час вимушеного
прогулу.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України №1716 від 30 жовтня 2008 року «Про
проходження служби особами
начальницького складу податкової
міліції та обчислення їм вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги» (зі змінами станом
на 17.03.2010 р.) встановлено, що особи
начальницького складу податкової
міліції проходять службу в порядку,
встановленому Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України УРСР від 29 липня 1991
року №114 та у відповідності до пункту 12
якої, одержують грошове та речове
забезпечення за нормами, встановленими
законодавством.

Відповідно до наказу Міністерства
внутрішніх справ України № 499 від
31 грудня 2007 року «Про впорядкування
структури та умов грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» встановлено, що
грошове забезпечення осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
спеціальним званням, щомісячних
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премії) та
одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Згідно пункту 1.12 цієї Інструкції,
грошове забезпечення, виплачене особі
рядового чи начальницького складу
несвоєчасно або виплачене їй у меншому
розмірі, ніж належало, виплачується за
весь період, що передував моменту
звернення за одержанням
недоотриманого грошового
забезпечення, протягом якого особа
мала на нього право.

У пункті 3.5.2 цієї ж Інструкції
визначено, що особам рядового і
начальницького складу, звільненим з
органів внутрішніх справ, а потім
поновленим на службі у зв'язку з
визнанням звільнення незаконним,
грошове забезпечення за час вимушеного
прогулу виплачується з дня звільнення
за посадою, з якої вони були звільнені.

Дані положення узгоджуються з частиною
2 статті 235 КЗпП України, якою
передбачено, що при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи не більше, як за
один рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного
року, не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про сплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо не нарахування та
невиплати різниці в заробітній платі
за час виконання нижче оплачуваної
роботи за період знаходження в
розпорядженні ДПА в Дніпропетровській
області та середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу, оскільки
позивач фактично не був звільнений,
знаходився в розпорядженні, а
вищезазначені виплати, позивачу не
нараховувались та не виплачувались.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової
служби у Дніпропетровській області
відхилити, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 квітня
2012 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: