Справа № 630/561/14-а
Суддя: Дем'яненко І. В.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 630/561/14-а
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2014 року
м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря
Тимошенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Люботин
заяву Ленінського відділу ДВС
Харківського міського управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання судового рішення від 26
жовтня 2011 року по адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в
Харківському районі Харківської
області про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги

ВСТАНОВИВ:

Постановою Люботинського міського
суду Харківської області від 26 жовтня
2011р. зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області (м. Харків, вул.
Червоноармійська, 4) здійснити
перерахунок пенсії на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешкає за
адресою: м. Люботин, провул. Лікарняний,
7 у відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
виходячи із мінімального розміру
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" з 12.04.2011 року по 22.07.2011 року
та провести відповідні виплати за
вказаний період.Усі виплати провести з
урахуванням фактично виплачених сум.

Заступник начальника Ленінського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції Бережна О.В. звернулась до суду
із заявою, в якій просить змінити
спосіб і порядок виконання виконавчого
листа за вказаною постановою, шляхом
стягнення суми по перерахунку пенсії,
яка згідно розрахунку складає 599,74 грн.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, зазначив в заяві
про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
направила заву про розгляд справи без
її участі.

Представник Управління Пенсійного
фонду в Харківському районі
Харківської області проти задоволення
заяви заперечував, посилаючись на те,
що пенсійним органом вжито всіх
можливих заходів, направлених на
виконання постанови суду. Разом із тим,
виплати не проводяться в зв'язку з
відсутністю фінансування відповідних
видатків, тому підстави для заміни
порядку і способу виконання рішення
відсутні.

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали заяви, суд
вважає що підстави для задоволення
заяви відсутні виходячи з наступного.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
"Про виконавче провадження", за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 3 ЗУ «Про
державні гарантії виконання щодо
виконання судових рішень», який набув
чинності 01.01.2013 року встановлено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності з зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо виконання
судових рішень" від 19 вересня 2013 року №
583-VII, який набрав чинності з 16.10.2013 р., до
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" внесено
зміни щодо визначення в Законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік бюджетних асигнувань
на погашення заборгованості за
рішеннями суду.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами, які відповідно до
закону мають право приймати такі
рішення, унормовано Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року № 845.

Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» та
Порядком № 845 встановлено певний
механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників -
державних підприємств, установ,
організацій, яким не передбачено
стягнення коштів з вказаних боржників
шляхом звернення стягувача або
державного виконавця до суду із заявою
або, відповідно, з поданням про зміну
способу та порядку виконання рішення.

Для безспірного списання коштів з
Державного бюджету України на підставі
судового рішення стягувач або
державний виконавець повинні
безпосередньо звертатись до органів
Державної казначейської служби, а не до
суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Суд
розглядає питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення.

Отже, у процесі виконання виконавчого
документа державним виконавцем можуть
виникнути обставини, що перешкоджають
(ускладнюють) примусове виконання
судового рішення. До таких обставин,
зокрема, належать такі обставини, які
свідчать про: 1) відсутність коштів на
рахунку боржника; 2) відсутність
присудженого майна в натурі; 3) те, що
майнове становище боржника не дає
змоги виконати вимоги виконавчого
документа у встановлені строки чи є
спосіб або порядок виконання більш
вигідним для боржника; 4) хворобу
боржника, яка не дає можливості
виконати присуджене в зазначені
строки; 5) несвоєчасне одержання
сторонами виконавчого документа.

Аналізуючи викладену норму суд
приходить до висновку, що зміна способу
виконання судового рішення є
винятковим заходом, який може
застосовуватись судом у виключних
випадках.

Також суд звертає увагу на те, що згідно
з положенням ст. 263 КАС України суд може
змінити порядок і спосіб виконання вже
прийнятого судом рішення, тобто зміст
цього рішення залишається незмінним, в
той час як в поданій заяві державний
виконавець фактично просить змінити не
порядок і спосіб виконання рішення, а
змінити спосіб захисту прав ОСОБА_1 на
такий, який не був предметом судового
розгляду.

Разом з тим, суд зазначає, що подання
державного виконавця про зміну способу
та порядку виконання судового рішення
не підлягає задоволенню, так як в
даному випадку відсутні передбачені
законом підстави, оскільки судовим
рішенням за наслідками розгляду
позовних вимог було зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачеві певні кошти, отже
судове рішення було ухвалене щодо всіх
позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 105, ч. 2 ст. 162 КАС
України зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії, а також
стягнення з такого суб'єкта коштів є
окремими самостійними способами
судового захисту, кожний з яких, у разі
його заявлення, має бути предметом
судового розгляду.

Викладені обставини виключать
можливість задоволення заяви
Ленінського відділу ДВС Харківського
міського управління юстиції про зміну
способу і порядку виконання
виконавчого листа № 2-а-1323/11, виданого
Люботинським міським судом
Харківської області 31 жовтня 2013 року.

Керуючись ст.ст. 158-160, 165, 185, 186, 263 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви
Ленінського відділу ДВС Харківського
міського управління юстиції про зміну
способу і порядку виконання
виконавчого листа № 2-а-1393/11, виданого
Люботинським міським судом
Харківської області 31 жовтня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Люботинський міський суд Харківської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя І. В.
Дем`яненко