Справа № 826/6425/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6425/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 липня 2014 року письмове провадження № 826/6425/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства “Київський завод “Радар”

до Міжрегіонального Головного управління Міндоходів Центрального офісу з обслуговування великих платників

про скасування вимог

14.05.2014 року Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив скасувати вимогу Міжрегіонального головного управління Міндоходів Центрального офісу з обслуговування великих платників від 07.03.2014 № Ю-39-11 про сплату боргу у сумі 2 775 849,19 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/6425/14 та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 16 червня 2014 року об’єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №826/6425/14 та 826/3007/14.

Так 06.03.2014 року Позивач звернувся до суду з вимогами про скасування вимоги Міжрегіонального головного управління Міндоходів Центрального офісу з обслуговування великих платників від 04.02.2014 № 39-11, згідно якої недоїмка складає 2 104 819, 52 грн.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених у позовній заяві підстав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не враховано положень Закону України від 06.09.2012 №5213-VI "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу – учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" (далі – Закон №5213).

Позивач вказує на наявність зайво сплачених коштів у розмірі 2 832 864,23 грн. в рахунок сплати єдиного соціального внеску. Проте, Відповідачем було сформовано та надіслано вимоги про сплату боргу у розмірі 2 775 849,19 грн. від 07.03.2014 № Ю-39-11, внаслідок чого вони є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням ст. 1 вказаного Закону.

Представник МГУ Міндоходів надав письмові заперечення проти позову та копію рішення про списання заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування. Під час розгляду справи просив відмовити в позові.

У судовому засіданні 26.06.2014 року суд за сумісним клопотанням сторін перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

За результатами розгляду документів і матеріалів поданих сторонами, пояснень представника позивача, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив:

У зв’язку з виникненням у ПАТ «Київський завод «Радар» заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску перед Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів Центральним офісом з обслуговування великих платників управлінням, останнім виписано та вручено відповідачу вимоги про сплату боргу:

- №Ю-39-11 від 04 лютого 2014 року, згідно з якої борг по сплаті єдиного внеску становить 2 104 819,52 грн.;

- №Ю-39-11 від 07 березня 2014 року, згідно з якої борг по сплаті єдиного соціального внеску становить 2 775 849,19 грн.

19.03.2014 року Позивач звернувся до Міністерства доходів і зборів України із скаргою на вимогу про сплату боргу від 07.03.2014 № Ю-39-11. За результатами розгляду скарги вимогу про сплату боргу від 07.03.2014 № Ю-39-11 залишено без змін, а скаргу ПАТ “Київський завод “Радар” без задоволення.

Не погодившись з вказаними рішеннями позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та просить задовольнити адміністративний позов.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з ч. 3 ст. 9 цього Закону обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 цього ж Закону платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 цього ж Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 1 цього ж Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 6.3. розд. VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міндоходів України № 455 від 09.09.2013 року органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб-підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідно до п. 6.4. розд. VІ цієї ж Інструкції вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Судом встановлено, що у 2013р. УПФ в Печерському районі міста Києва звернулося до суду з позовом про стягнення з ПАТ "Київський завод "Радар" заборгованості в сумі 3 666 243,53 грн., в задоволенні якого відмовлено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2013 по справі №826/1969/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013, у зв'язку з тим, що заборгованість відповідача підлягала списанню згідно із Законом №5213.

При цьому, заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 2832864,23 грн. обліковувалася за позивачем станом на 30.10.2012.

Також, зобов'язано Міжрегіональне головне управління Міндоходів – Центральний офіс з обслуговування великих платників податків здійснити залік сплачених позивачем коштів у сумі 2 832 864,23 грн. у рахунок сплати єдиного внеску звітних періодів, строк сплати по яким настав після 30.10.2012, та/або погашення заборгованості, що виникла після 30.10.2012.

Відповідно до п.6.7 Інструкції вимога вважається відкликаною, якщо: сума боргу самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу, що зазначені у вимозі.

У випадку, зазначеному в абзаці третьому цього пункту, вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу.

Судом встановлено, що згідно із особовою карткою 24.06.2014 р. відповідачем списано заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у сумі 2 832 864,23 грн., у зв'язку з чим вимоги про сплату недоїмки боргу №Ю-39-11 від 04 лютого 2014 року, №Ю-39-11 від 07 березня 2014 року вважаються відкликаними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, неправомірно виніс оскаржувані вимоги про сплату недоїмки, проте, оскільки останні є такими, що відкликані податковим органом підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналізуючи надані суб'єктом владних повноваження докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Публічного акціонерного товариства “Київський завод “Радар” відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій