Справа № 221/2551/14-а
Суддя: Голуб Т. І.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року
Волноваський районний суд Донецької
області у складі

головуючого судді:
Голуб Т.І.,

при секретарі
Фоміних С. В,

представника відповіда
Арсентьєвой В.В,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щомісячного грошового утримання
судді у відставці, третя особа
Державне казначейство України,

ПОСТАНОВИВ:

20.06.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області, посилаючись на те,
що 09.06.1963 року його було обрано народним
суддею Волноваського районного суду.
19.06.187 року його звільнено з посади
судді у зв, язку із закінченням строку
повноважень. На час звільнення стаж
роботи на посаді судді складав 24 роки 10
днів.

З червня 1987 року перебуває на обліку в
УПФУ у Волноваському районі Донецької
області і отримує щомісячне грошове
утримання.

13.06.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
розміру щомісячного довічного
грошового утримання згідно закону з
урахуванням довідки ТУ ДСА України в
Донецькій області № 08-23/1556 від 05.12.2013
року відповідно до якої заробітна
плата працюючого на відповідній посаді
судді у відставці на підставі ст. 129 ЗУ
«Про судоустрій і статус суддів»,
складає на цей час 21924, 00 гривень.

Відповідно відповіді відповідача,
позивачу відмовлено в перерахуванні
щомісячного довічного грошового
утримання, тому просить суд визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку та виплати йому
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
90% від суддівської винагороди на
підставі довідки територіального
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області №
08-23/1551 від 05.12.2013 року, без обмеження
граничного розміру щомісячного
грошового утримання.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з'явився, але надав заяву про розгляд
справи за його відсутністю, на позові
наполягає.

Представник третьої особи у судове
засідання не з"явився, належним чином
був повідомлений про час та місце
слухання справи, про що свідчить
розписка про одержання судової
повістки, причину неявки суду не
повідомив.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала та надала
суду письмові заперечення проти
позову, у яких посилалась на те, що з
позовом не погоджується, оскільки
ОСОБА_2 з 01.07.2007 року отримує довічне
грошове утримання суддів, призначене
відповідно до ст. 43 ЗУ « Про статус
суддів».

Судді, який вийшов у відставку, після
досягнення пенсійного віку,
виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст. 37 ЗУ « Про державну
службу», або за його вибором щомісячне
грошове утримання.

Відповідно до ч.4 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів», у разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України, відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок.

Перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання іншим суддям ні вказаним
Законом, ні іншими
нормативно-правовими актами не
передбачений, то просить суд відмовити
у задоволені позову, та звернула увагу
суду на те, що позивач пропустив строк
звернення до адміністративного суду із
позовом та не просить його поновити.

Заслухавги пояснення представника
відповідача та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
адміністративна справа підлягає
частковому задоволенню.

Позивач - ОСОБА_2 19.06.1987 року
звільнений з посади народного судді
Волноваського районного суду
Донецької області. Має стаж
суддівської роботи 24 роки, перебуває з
червня 1987 року на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області і отримує щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці.

13.06.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою, у якій просив
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці на підставі довідки ТУ ДСА
України в Донецькій області № 08-23/1556
від 05.12.2013 року, відповідно до якої
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді у відставці
на підставі ст. 129 ЗУ «Про судоустрій і
статус судів», складає на цей час 21924
гривень.

Відповідно рішення № 1965 від 16.06.2014 року
начальника управління Пенсійного
фонду України, позивачу відмовлено в
перерахуванні щомісячного довічного
грошового утримання, оскільки
перерахунок раніше призначеного
довічного грошового утримання Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» передбачено у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України.

Діяльність позивача як судді, є
публічною службою в розумінні пункту 15
статті 3 КАС України, спір пов'язаний з
проходженням публічної служби,
вирішення якого правомірно здійснене
за правилами наведеного кодексу,
виходячи з компетенції
адміністративних судів встановленої
пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 138
Закону України від 7 липня 2010 року № 245
3-УІ «Про судоустрій і статус суддів»
передбачено, що суддя, який вийшов у
відставку, після досягнення чоловіками
віку 62 роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

До змін, внесених Законом України № 3668,
частини перша, друга статті 138 Закону №
2453 мали таку редакцію: «Судді, який
вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу», або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.

Одержання суддею щомісячного
довічного грошового утримання
обумовлене винятково наявністю стажу
роботи на посаді судді не менше
двадцяти років та виходом у відставку і
не залежить від досягнення суддею
пенсійного віку, передбаченого в
частині першій статті 138 Закону № 2453, в
тому числі перехідного віку,
визначеного у другому реченні цієї
частини для суддів - чоловіків, які
народилися до 31 грудня 1955 року.

Отже, змінивши вік, після досягнення
якого судді мають можливість
реалізувати право на вибір
матеріального забезпечення, а саме
одержувати пенсію державних
службовців або за їх вибором щомісячне
довічне грошове утримання, Верховна
Рада України здійснила свої
конституційні повноваження, не
порушивши при цьому положення статті 126
Конституції України щодо граничного
віку працюючого судді та гарантій
незалежності суддів, положення частин
першої, другої статті 138 №2453
узгоджуються з Конституцією України.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України «Про статус суддів» та
Постанова Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» у
відповідності з пункту другого
Прикінцевих та Перехідних Положень до
Закону України № 2453 втратили свою
чинність, однак, відповідно до його
норм, із внесеними до нього змінами, які
діють з 1 жовтня 2011 року, положення щодо
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, аналогічні положенню
колишнього Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року,
відповідають частині 3 статті 138
вказаного вище Закону .

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
прямо залежить від розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Оскільки положеннями статті 43 Закону
України «Про статус суддів» в редакції
1992 року, так і положенням Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді. У
зв'язку з тим, що з 1 січня 2013 року
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді змінилася у
бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
довідки ТУ ДСА України в Донецькій
області, відповідно до заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Довідка ТУ ДСА України в Донецькій
області складена відповідно до
фактичної заробітної плати судді
встановленої ст. 129 Закону України № 2453.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Відповідно до частини 4 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. За
нормами частини п'ятою цієї статті
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Разом з
тим, стаття 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» регулюючи
порядок здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
судів загальної юрисдикції,
господарських судів, спеціалізованих
судів тощо.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті другої, абзацу
другого пункту 2 розділу другого
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України « Про
судоустрій і статус суддів» права щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453 до
внесених Законом № 3668 змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судці, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судці,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання». Таким чином, визначений
Законом 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання було змінено Законом 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон 3668
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: - підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України №3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку", та четверте речення частини
п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі змінами,
внесеними Законом № 3668, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
II «Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання)».

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

У зв'язку з зазначеним та
вищевикладеним, відмова відповідача у
проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною.

Порядок видачі документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Правлінням
Пенсійного Фонду України 25 січня 2008
року не можуть регулювати порядок
знаходження судді у відставці і
обмежувати права осіб, які отримали
право на відставку та перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання раніше, оскільки Конституція
України, як зазначено в її статті 8 має
найвищу юридичну силу, а її норми є
нормами прямої дії, тому Управління
Пенсійного Фонду України у
Волноваському районі зобов'язано
керуватися Конституцією України як
актом прямої дії.

Виходячи з норм статті 58 Конституції
України та висновків, викладених у
рішеннях Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року і від 03 червня 2013 р
№ 3-рп-2013 випливає висновок, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
на час виходу у відставку (тобто на 1998
рік) не можуть бути обмежені або
скасовані, а ні новим законом, а ні
внесенням змін до чинного Закону.
Оскільки на день виходу позивача у
відставку, умови призначення, виплати
та перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, були визначені
статтею 43 Закону України «Про статус
суддів» та Постановою Верховної Ради
України «Про порядок введення в дію
Закону України «Про статус суддів».
Вимоги позивача про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.
Пропорційність розміру має
визначатись пропорційності дії норми
права у часі.

З матеріалів справи вбачається, що
відносини публічної служби виникли
раніше, тобто до набрання чинності
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010року зі
змінами, що набрали чинності з
01.10.2011року. Щомісячне довічне грошове
утримання позивачу призначено і
визначено на підставі чинного на той
період Закону України «Про статус
суддів», згідно якого йому надавалося
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у разі
підвищення заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Суд враховує той факт, що відповідно до
пункту другого розділу другого
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи»
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне,
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом з дня
набрання Рішенням Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року
законної сили, а саме з 5 червня 2013 року.

Суддівська винагорода, з якої підлягає
обчислення пенсії, визначена на
законодавчому рівні та встановлена
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів».

Доводи управління щодо відсутності
нормативного документу, який би
встановлював механізм здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, та як наслідок відсутності
підстав для проведення такого
перерахунку є безпідставним. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Право на виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у розмірі
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді врегульовано
пунктом 8 Рішення Конституційного Суду
України від 03.06.2013р. у справі №1-2/2013, і
виникає з 05.06.2013 року.

Оскільки ОСОБА_2 звернувся до
Управління ПФУ у Волноваському районі
із заявою про перерахунок довічного
грошового утримання 13.06.2014 року, то суд
вважає, що саме з цього дня у нього
виникло право на перерахунок та
отримання довічного грошового
утримання у розмірі 90 % від суддівської
винагороди на підставі довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області № 08-23/1556 від 05.12.2013
року, а не з 01.12.2013 року, про що він
просить в позовних вимогах.

Суд критично ставиться до пояснень
представника відповідача щодо
порушення ОСОБА_2 строку звернення до
адміністративного суду із позовом,
оскільки відповідно до ст. 99 КАС
України, якщо законом передбачена
можливість досудового порядку
вирішення спору і позивач скористався
цим порядком, то для звернення до
адміністративного суду встановлюється
місячний строк, який обчислюється з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Відповідно рішення № 1965 від 16.06.2014 року
начальника управління Пенсійного
фонду України, позивачу на його заяву
від 13.06.2014 року відмовлено в
перерахуванні щомісячного довічного
грошового утримання та позивач
звернувся до суду із позовом про
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії 20.06.2014 року, в
місячний строк.

Керуючись 99, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячного грошового
утримання судді у відставці, третя
особа Державне казначейство України
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі щодо відмови у
перерахунку та виплаті ОСОБА_2
щомісячного грошового утримання судді
у відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
здійснити ОСОБА_2 перерахунок та
виплату щомісячного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
90 % від суддівської винагороди на
підставі довідки територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
№ 08-23/1551 від 05.12.2013 року з 13 червня 2014
року, без обмеження граничного
розміру, з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Донецький апеляційний
адміністративний суд через
Волноваський районний суд протягом 10
днів моменту проголошення постанови

Суддя Волноваського

районного суду
Голуб Т.І.