Справа № 365/526/14-а
Суддя: Денисенко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/526/14-а
Номер провадження: 2-а/365/12/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

23.07.2014 року
смт. Згурівка
Київської області

Згурівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого-судді
ДЕНИСЕНКО Н.О.

за участю
секретарів

судового засідання
МАТВІЄНКО Н.В., СОКОЛОВОЇ Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Мельника Миколи Володимировича про
визнання рішення посадової особи
протиправним і його скасування,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2014 року позивач
звернувся до суду з вищезазначеним
адміністративним позовом, посилаючись
не те, що 8 липня 2014 року інспектор ДАІ з
дізнання по обслуговування
Яготинського району при управлінні ДАІ
ГУ Мельник М.В. склав щодо нього
протокол серії АГ2 № 145778 про
адміністративне правопорушення, якого
він не вчиняв, на підставі якої виніс
постанову АА2 № 479409, згідно з якою
притягнув його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
наклав штраф в розмірі 255 грн., яку він
вважає протиправною в зв'язку з тим, що
інспектор вимагав у нього хабара, що
можуть підтвердити свідки, тому
просить визнати постанову серії АА2 №
479409 в справі про адміністративне
правопорушення від 08.07.2014 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та
накладення штрафу в розмірі 255 грн.
протиправною, скасувати її повністю і
справу закрити.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав повністю, відповідач
позов не визнав повністю.

Ухвалою Згурівського районного
суду Київської області від 18.07.2014 року
задоволено клопотання позивача про
продовження розгляду справи на п'ять
днів.

В судовому засіданні
позивач пояснив, що постанову
відповідача вважає протиправною,
оскільки він 8 липня 2014 року в м. Яготині
по вулиці Незалежності Київської
області, керуючи автомобілем,
дотримувався встановлених обмежень
швидкості руху автомобіля, а саме, 60
км/год. В салоні автомобіля перебували
два свідки. В цей час його зупинив
інспектор ДАІ, який не допустив його до
вимірювального приладу та не пред'явив
показники. Він сумнівається в
дійсності інформації, зафіксованої на
диску вимірювачем швидкості «Визир»,
який був переглянутий в судовому
засіданні. Припускає, що даний
вимірювач міг визначити швидкість
будь-якого іншого автомобіля, які
рухались у зустрічному напрямку чи
позаду його автомобіля. Позивач
відмовився від претензій до
відповідача щодо вимагання хабара,
пославшись на непорозуміння між ними.

В судовому засіданні відповідач
пояснив, що його дії по складанню
протоколу про адміністративне
правопорушення та винесенню постанови
щодо позивача вчиненні у межах закону. 8
липня 2014 року позивач, керуючи
автомобілем «VOLKSWAGEN», номерний знак
НОМЕР_1, перевищив швидкість руху на 23
км/год., рухався зі швидкістю 83 км/год.
Швидкість вимірювалась приладом
«Визир» № 0812368, який використовується
ДАІ для виявлення та фіксування
порушень правил дорожнього руху та
пройшов у встановленому порядку
повірку. Доказом адміністративного
правопорушення є відеозапис, який він
долучив до справи та на якому
зафіксовано порушення. Натомість,
позивач намагається уникнути
відповідальності. Також зазначив, що
вимірювач швидкості руху автомобіля
фіксує швидкість руху транспортного
засобу, який рухається в напрямку
прибору та не фіксує швидкість руху
транспортного засобу, який рухається у
зворотному напрямку.

В судовому засіданні свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали показання,
аналогічні поясненням позивача щодо
дотримання останнім встановленої в
населеному пункті швидкості руху
автомобіля - 60 км/год. Проте, кожен з них
зазначив, що знаходився в салоні
автомобіля та займав пасажирське місце
біля водія та мав змогу періодично
контролювати швидкість руху по
спідометру. Крім того, навігатор, який
встановлений в салоні автомобіля, не
озвучував інформації про перевищення
швидкості руху. Свідок ОСОБА_5 зазначив
крім того, що вимірювач був правильно
встановлений.

Керуючись принципами
верховенства права та законності,
оцінюючи за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні в судовому
засіданні доказів в їх сукупності, які
є у справі, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено наступні
факти та відповідні їм правовідносини,
а саме, що інспектор з дізнання ВДАІ по
обслуговуванню Яготинського району,
підпорядкованого до УДАІ ГУ МВС
України в київській області Мельник
М.В, який є уповноваженою на те
посадовою особою, склав протокол про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 № 145778 про те, що позивач 8 липня 2014
року о 17 годині 51 хвилин по вулиці
Незалежності в м. Яготині, керуючи
автомобілем «VOLKSWAGEN», номерний знак
НОМЕР_1, перевищив встановлену
швидкість руху на 23 км/год., рухався зі
швидкістю 83 км/год., чим порушив п. 12.4
ПДР України. Швидкість вимірювалась
приладом «Визир» № 0812368 (а.с.5 - копія
протоколу). Позивач у протоколі
зазначив свою незгоду з викладеним у
протоколі, отримав його копію. На
підставі зазначеного протоколу
відповідач виніс постанову в справі
про адміністративне правопорушення
від 8 липня 2014 року серії АА2 № 479409,
притягнув позивача до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.4 -
постанова).

Зазначені в постанові серії АА2
№ 479409 від 8 липня 2014 року обставини не
були спростовані поясненнями позивача
та показаннями свідків в судовому
засіданні. Натомість, були
підтверджені належними та допустимими
доказами, зокрема, протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 № 145778, постановою в справі про
адміністративне правопорушення від 8
липня 2014 року серії АА2 № 479409,
відеозаписом на диску, який був
переглянутий судом за участю сторін та
на якому зображено автомобіль «VOLKSWAGEN»,
номерний знак НОМЕР_1, який рухався
08.07.2014 року о 17:51:38, зі швидкістю руху 83
км/год. (в подальшому швидкість руху
змінювалась наступним чином: 84, 85, 79, 74,
68, 64, 58 км/год.), копією свідоцтва про
повірку робочого засобу вимірювальної
техніки дистанційного вимірювача
швидкості «Визир», зав. № 0812368, який
визнано придатним до застосування до
25.04.2015 року (а.с.25) та поясненнями
відповідача.

Суд критично оцінює пояснення позивача
та показання свідків в частині
дотримання позивачем ПДР України 8
липня 2014 року о 17 годині 51 хвилини як
намагання позивача уникнути
адміністративної відповідальності,
оскільки вони ґрунтують їх лише на
власних припущеннях та сумнівах щодо
придатності до застосування
вимірювача швидкості. Натомість,
позивач не надав належних доказів щодо
технічного стану спідометра
автомобіля, яким він керував.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач
надав суду належні та допустимі докази
щодо правомірності прийнятого
посадовою особою рішення. За таких
обставин факт вчинення позивачем
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП, на думку суду, є доведеним.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Відповідачем було вжито всіх заходів
до повного, всебічного та об'єктивного
з'ясування обставини, що мали значення
для правильного вирішення справи
належним чином.

Згідно зі ст. 3 Конституції
України людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його
вчиненні та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи. Ці дані встановлюються
протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями особи,
яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються
при нагляді за виконанням правил,
норм і стандартів, що стосуються
забезпечення безпеки дорожнього руху,
протоколом про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС
України місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення
сторін, показання свідків, дослідивши
письмові докази у справі, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
необхідно залишити без задоволення
повністю, так як в судовому засіданні
не доведено, що спірна постанова
винесена відповідачем, є протиправною,
оскільки вона винесена не на
припущеннях та обставини, викладені в
ній, знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 3 Конституції України,
ст.ст. 3, 7, 8, 18, 122, 245, 251, 268, 280, 283, 284 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, ст.ст. 8, 9, 10, 11, 12, 17, 18, 19,
21, 69, 70, 71, 72, 76, 86, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 171-2 КАС
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
ОСОБА_3 до Мельника Миколи
Володимировича про визнання рішення
посадової особи протиправним і його
скасування залишити без задоволення
повністю.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови
складено 25 липня 2014 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ
Н.О.ДЕНИСЕНКО