Справа № 2а-3299/12/1370
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м.
Київ К/800/51630/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Державної митної служби
України, Львівської митниці про
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Львівської митниці
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26
вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Державної митної
служби України, Львівської митниці про
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2012 року позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року було скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
наказ Державної митної служби України
від 16 березня 2012 року № 544-к «Про
припинення перебування на державній
службі» в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3,
старшого інспектора сектору митного
оформлення № 3 митного поста
«Краковець» Львівської митниці.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді
старшого інспектора сектору митного
оформлення № 3 митного поста
«Краковець» Львівської митниці
Міндоходів з 19 березня 2012 року.

Зобов'язано Львівську митницю
виплатити на користь ОСОБА_3
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 19
березня 2012 року по 26 червня 2013 року в
сумі 60348,10 грн. без врахування
обов'язкової сплати податку на доходи
фізичних осіб та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
Львівська митниця звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову суду апеляційної інстанції
скасувати та залишити в силі постанову
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є державним
службовцем та склав відповідну присягу
22 грудня 1997 року.

Згідно з наказом Державної митної
служби України від 16 березня 2012 №
544-к ОСОБА_3, головному інспектору
сектору митного оформлення № 3 митного
поста «Краковець» Львівської митниці,
відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України «Про державну службу»
припинено 16 березня 2012 перебування на
державній службі в митних органах
України, у зв'язку з порушенням ним
Присяги державних службовців. На
виконання даного наказу було винесено
наказ Львівської митниці № 396-к від 18
березня 2012 року.

Підставою для видання зазначеного
наказу стало подання Львівської
митниці про припинення перебування на
державній службі в митних органах
України ряду працівників відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Краковець», в тому числі і Позивача за
несумлінне виконання вказаними
працівниками своїх службових
обов'язків при здійсненні 15 березня 2012
року митного контролю та митного
оформлення транспортного засобу марки
«RENAULT TRAFIC» реєстраційний номер НОМЕР_1 з
товарами. З боку Позивача було порушено
вимоги пункту 2.34 посадової інструкції,
який, будучи відповідальним за випуск
транспортних засобів з зони митного
контролю на напрямку в'їзду в Україну,
випустив за межі митного контролю
зазначений вище транспортний засіб з
товаром, щодо якого не було здійснено
належне митне оформлення.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України (який був чинний на час
виникнення спірних відносин; далі - МК)
посадові особи митної служби України,
вперше прийняті на службу до митних
органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону України «Про
державну службу»: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Отже, як порушення Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Закону
України «Про державну службу» за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення; до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Згідно зі статтею 408 МК правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом і
лише в частині, що ним не регулюється, -
Законом України «Про державну службу».

Відповідно до частини 2 статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзацах першому та другому преамбули
Дисциплінарного статуту митної служби
України зазначено, що цей Статут
визначає суть службової дисципліни,
права та обов'язки посадових осіб
митної служби України, яким присвоєно
спеціальні звання, у тому числі
керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень; регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.

Наказом ДМСУ від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції
визначено приводи, підстави, мету,
порядок призначення і проведення
службового розслідування, прийняття за
ним рішень, виконання цих рішень,
формування матеріалів службового
розслідування у справі, а також права
та обов'язки посадових осіб митної
служби України під час його проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим пункту 1.2
Інструкції службове розслідування - це
комплекс заходів, що здійснюються в
межах компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. З'ясування
обставин порушення трудової
дисципліни посадовими особами митної
служби здійснюється відповідно до
вимог Кодексу законів про працю
України, Закону № 3723-XII, Статуту та
правил внутрішнього трудового
розпорядку митного органу (пункт 1.4
Інструкції).

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті 21,
частині першій статті 22, статті 31
Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону України
«Про державну службу», свідчить, що за
вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
України «Про державну службу»,
найбільш суворим з яких є звільнення. У
пункті 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Отже і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
може бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

Припинення державної
служби за порушення Присяги є
найсуворішою санкцією
відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, мають бути
встановлені внаслідок ретельного
службового розслідування, яке
регулюється Інструкцією.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли достеменно
доведено, що державний службовець
скоїв проступок проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Державний службовець,
який вчинив дисциплінарний проступок,
не може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що
відповідачами не доведено вчинення
позивачем таких порушень, які могли б
бути підставою для застосування до
нього такої найсуворішої санкції
відповідальності державного
службовця, як звільнення за порушення
Присяги.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове рішення,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід відхилити, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Львівської
митниці відхилити, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: