Справа № 810/2482/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року м. Київ
810/2482/14

13:01

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., при секретарі судового
засідання: Волощук Л.В.

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 фізичної особи -
підприємця

до Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області

про визнання
протиправним та скасування
податкового

повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_2 фізична особа-підприємець з
позовом до Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
09.07.2013 № .

Спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято податковим органом на
підставі Акта перевірки, в ході якої
встановлено завищення позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість за результатами
взаємовідносин з контрагентами.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки Акта перевірки є
безпідставними, без з'ясування та
дослідження усіх обставин, оскільки
відносини з контрагентами мали
реальний характер - товар поставлений у
повному обсязі, оплачений і
реалізований у подальшому позивачем.
Як стверджує позивач, реальність
господарських операцій з
контрагентами підтверджується
первинними бухгалтерськими та іншими
документами.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги і просив суд позов
задовольнити.

Уповноважені представники
відповідача у судове засідання 11.06.2014
не з'явились.

Відповідач повідомлений судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявної в матеріалах справи
розписки.

Під час розгляду справи від
відповідача до суду надійшли письмові
заперечення на адміністративний позов,
в яких відповідач зазначив, що
відповідно до бази даних АМР «Митниця»
і листа направленого до Київської
обласної митниці від 13.03.2013 №
1579/10/17-01-44/454 відсутня інформація щодо
фактичного ввезення товару ФОП ОСОБА_2
на митну територію України.

Крім того, зазначено, що перевіркою
встановлено, що на порушення пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України
ФОП ОСОБА_2 завищено суму податкового
кредиту з податку на додану вартість на
загальну суму 360431,00 грн.

У запереченнях на позовну заяву
відповідач просить суд здійснювати
розгляд справи без участі
представників податкового органу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, між ФОП ОСОБА_2 і
ТОВ «Альфаінвест» укладено договір на
поставку продукції від 04.01.2012 № 0401,
предметом якого була поставка
пиломатеріалів хвойних і твердо
листових порід, а саме - дошку необрізну
і обрізну, брус.

Крім того, між ФОП ОСОБА_2 і ТОВ «Группа
V» укладено договір на поставку
продукції від 13.01.2012 № 0405, предметом
якого була поставка пиломатеріалів
хвойних і твердо листових порід, а саме
- брус.

За результатами виконання вказаних
договорів складено видаткові і
податкові накладні.

Суми сплаченого податку на додану
вартість у складі ціни придбаних
товарів включені позивачем до складу
податкового кредиту відповідних
періодів.

Посадовою особою Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової служби проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_2 за період з 01.09.2012
по 30.09.2012 за результатами якої складено
Акт від 21.06.2013 № 658/17-2/НОМЕР_2 (далі - Акт
перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки
відповідачем зазначено, що за період з
01.09.2012 по 30.09.2012 ФОП ОСОБА_2
задекларовано податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у сумі 23241,00
грн.

Перевіркою повноти визначення
податкових зобов'язань за період з
01.09.2012 по 30.09.2012 не встановлено їх
заниження або завищення.

За період з 01.09.2012 по 30.09.2012 ФОП ОСОБА_2
задекларовано податкового кредиту з
податку на додану вартість у сумі 1976,00
грн.

Відповідно до бази даних АМР «Митниця»
і направленого листа до Київської
обласної митниці від 13.03.2013 №
1579/10/17-01-44/454 відсутня інформація щодо
фактичного ввезення товару на митну
територію України ФОП ОСОБА_2

Перевіркою встановлено, що на
порушення вимогу пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2
завищено суму податкового кредиту з
податку на додану вартість у сумі 360431,00
грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 09.07.2013 №
, згідно з яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 450538,75 грн., з них
360431,00 грн. за основним платежем і 90107,75
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Вважаючи спірне податкове
повідомлення-рішення неправомірним,
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В силу частини п'ятої статті 203
Цивільного кодексу України правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Відповідно до статтей 11 і 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з листом Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування обставин
реальності вчинення господарської
операції судам належить ретельно
перевіряти доводи податкових органів
про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або підтверджені
іншими доказами.

Слід зазначити, що в Акті перевірки на
підставі якого прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення не
зазначено за яких саме обставин
податковий орган дійшов висновку, що
позивачем порушено вимоги пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
так само як і у запереченнях на
адміністративний позов. Проте,
оскільки як зазначено в Акті перевірки
податковий орган встановив, що
відсутні інформація щодо фактичного
ввезення товару на митну територію
України ФОП ОСОБА_2, суд дійшов
висновку, що відповідач донарахував
податкові зобов'язання враховуючи
відсутність факту поставки товару на
митну територію. Отже, судом досліджено
дане питання і встановлено наступне.

На підтвердження здійснення
господарських операцій з ТОВ
«Альфаінвест» і ТОВ «Група V» позивачем
надано суду належним чином засвідчені
копії:

- видаткових накладних;

- податкових накладних;

- товарно-транспортних накладних;

- квитанцій до прибуткових касових
ордерів.

Тобто, позивачем надано суду як
первинні бухгалтерські документи, які
підтверджують факт здійснення
господарських операцій щодо придбання
брусу у ТОВ «Альфаінвест» і ТОВ «Група
V», так і інші документи, які оформлені
за наслідками господарських операцій
між позивачем і його контрагентами. При
цьому, суд звертає увагу на те, що
податковий орган під час судового
розгляду не ставив під сумнів
достовірність даних, які містять
вказані первинні бухгалтерські
документи, а також не зазначав про
невідповідність первинних
бухгалтерських документів вимогам
чинного податкового законодавства,
зокрема, відсутності у них обов'язкових
реквізитів.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що ФОП ОСОБА_2 у 2012
займався оптовою торгівлею деревиною,
тому і укладено з ТОВ «Альфаінвест» і
ТОВ «Група V» договори від 04.01.2012 № 0401,
від 13.01.2012 № 0405 з метою подальшого
продажу брусу покупцям.

На підтвердження даної обставини
представник позивача надав суду копію
договору від 26.12.2011 № 22, який укладено
між ФОП ОСОБА_2 і ПП «ПАЛЛАДА» на
поставку бруса твердих порід у
кількості 1900,00 куб.м.

Крім того, позивач надав суду копії
видаткових, податкових і
товарно-транспортних накладних,
відповідно до яких ФОП ОСОБА_2 у жовтні
2012 поставив ПП «ПАЛЛАДА» брус обрізний
твердих порід.

На підтвердження виконання вказаного
договору, представником позивача
надано суду копію договірної ціни на
будівництво, копію довідки про
вартість виконаних будівельних робіт і
копію податкової накладної.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на підтвердження факту
укладення між позивачем і ТОВ
«Альфаінвест», ТОВ «Група V» недійсних
правочинів або господарських
зобов'язань, які б було вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

В матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надані суду будь-які
докази наявності судових рішень, які б
набрали законної сили, з приводу
незаконних дій позивача або посадових
осіб ТОВ «Альфаінвест», ТОВ «Група V».

Як вбачається зі змісту Акта перевірки,
жодних податкових правопорушень у діях
позивача відповідачем не виявлено.

Акт перевірки не містить посилань на
те, що установчі документи, свідоцтво
про державну реєстрацію та свідоцтво
платника податку на додану вартість
ТОВ «Альфаінвест», ТОВ «Група V» були
скасовані чи визнані недійсними за
рішенням суду, як на дату укладання чи
виконання договорів, так і на дату
складання податкових накладних.

А відтак, судом не встановлено дефектів
у юридичному статусі контрагентів
позивача, отже, на момент здійснення
господарських операцій і видання
податкових накладних, контрагенти
позивача були платниками податку на
додану вартість, які зареєстровані
відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України.

При цьому, відповідачем не надано
вироку суду, який набрав законної сили
і зі змісту якого вбачається, що саме
господарські операції між позивачем і
ТОВ «Альфаінвест», ТОВ «Група V» є
безтоварними або фіктивними.

Посилання позивача на дані АМР
«Митниця» і відомості Київської
обласної митниці про відсутність
інформації щодо фактичного ввезення
позивачем товару на митну територію
України не приймаються судом до уваги,
оскільки як було зазначено і
встановлено під час розгляду справи,
ФОП ОСОБА_2 у 2012 здійснював оптову
торгівлю деревиною, яку придбавав на
території України.

Крім того, на виконання вимог ухвали
Київського окружного
адміністративного суду від 16.05.2014
податковим органом не надано суду лист
від 13.05.2013 № 1579/10/17-01-44/454, а також дані
АМР «Митниця» на які посилається
відповідач в Акті перевірки. Отже,
відповідачем не було доведено суду
належними та допустимими доказами на
підставі яких саме документів
податковий орган дійшов висновків, які
викладені в Акті перевірки. Крім того,
такі висновки базуються лише на
посиланнях на базу даних АРМ «Митниця»
за відсутності дослідження первинних
бухгалтерських документів та наданням
їм відповідної правової оцінки, а також
вивченням суті господарських операцій,
які були проведені позивачем.

У силу положень пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.10 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на
податковий кредит пов'язано з
виникненням визначеної законом події і
наявністю належним чином оформленого
документа, який засвідчує суму
сплаченого (нарахованого) податку на
додану вартість по дійсній операції,
пов'язаній з господарською діяльністю
платника податку.

Як вже зазначалось судом, податкові
зобов'язання було визначено позивачеві
у зв'язку з формуванням податкового
кредиту за рахунок сум податку,
сплачених контрагентам у складі
вартості придбаних товарів і послуг.

Водночас, відповідач не ставив під
сумнів правильність здійснення
позивачем розрахунку податкового
кредиту за первинними документами
податкового і бухгалтерського обліку.

Слід зазначити, що згідно з висновками
частини першої статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Факт придбання позивачем товарів
підтверджується документально, а право
на включення до податкового кредиту
суми податку на додану вартість,
сплаченої у складі вартості придбаного
товару, посвідчується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, у тому
числі видатковими накладними і
податковими накладними.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів і України від 24.05.1995 № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704,
відповідно до якого первинні документи
- це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи: розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України
від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, і одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

При цьому, суд, розглядаючи вказану
справу враховує положення листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11 відповідно до якого у
разі якщо зібраних у справі доказів
буде достатньо для підтвердження
доводів податкового органу щодо
відсутності фактичного здійснення
господарської операції, у відповідному
позові платника податків щодо
неправомірності визначених йому
грошових зобов'язань необхідно
відмовити. Водночас відсутність або
недостатність відповідних доказів з
урахуванням змісту підпункту 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу
України (презумпція правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків) є
підставою для висновку про
неправомірність оскарженого рішення
контролюючого органу.

Водночас, наявні в матеріалах справи
документи первинного бухгалтерського
і податкового обліку містять усі дані
стосовно змісту господарських
відносин між позивачем і ТОВ
«Альфаінвест», ТОВ «Група V». Вказані
документи містять всі необхідні
реквізити, які передбачені положеннями
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і фіксують факт
здійснення господарської операції
позивача.

У свою чергу, відповідачем суду не
надано доказів того, що контрагенти
позивача неправомірно виписали
податкові накладні, а висновки
податкового органу викладені в Акті
перевірки не підтверджені фактично і є
необґрунтованими.

Враховуючи викладене, податкове
повідомлення-рішення від 09.07.2013
№ є протиправним і
підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И
В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 09.07.2013 № .

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 фізичної
особи-підприємця судовий збір в сумі
487,20 (чотириста вісімдесят сім) 20 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 16 червня 2014 р.