Справа № 804/4421/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р. Справа № 804/4421/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області до
Комунального підприємства Міська
аварійно-рятувальна служба на воді про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Комунального підприємства Міська
аварійно-рятувальна служба на воді з
позовними вимогами про стягнення
заборгованості зі сплати фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій за списком №1 за лютий 2014 року у
розмірі 1161,29 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
внаслідок порушення вимог Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року №1058-IV відповідач має
заборгованість зі сплати фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій по Списку №1 на загальну суму
1161,29 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
просив розглянути справу без участі
представника.

Відповідач заперечень на позовну заяву
та повноважного представника у судове
засідання не направив. Про час і місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся належним чином. Проте, на
адресу суду повернувся конверт з
поштовою відміткою «за закінченням
терміну зберігання». Частиною 11 ст. 35
КАС України вважається, що у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 06 листопада 1991 року
№1788-ХІ визначені категорії
працівників, які мають право на пенсію
за віком на пільгових умовах. До 17
лютого 2000 року вказана стаття, крім
визначення категорій працівників, які
мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах, регулювала порядок
внесення підприємствами та
організаціями плати до Пенсійного
фонду, що покривала витрати на виплату
і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України» від 17 лютого 2000
року №1461-III порядок внесення плати на
покриття фактичних витрат на виплату і
доставку пенсій змінено. А саме - норму,
що регулювала дане питання у статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», виключено та
врегульовано порядок покриття витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій шляхом введення окремого виду
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування у Закон України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», передбачено, що платники
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачені статтею 1
цього Закону, повинні сплачувати збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірах, встановлених
статтею 4 цього Закону, що визначається
у відсотковому відношенні до об'єкта
оподаткування, який передбачений
статтею 2 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 статті 2, пункту 1
статті 4 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи сплачують також
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100% фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а»,
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за Списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за Списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди цим особам пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

При цьому, зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено право на
пільгове пенсійне забезпечення осіб,
які працювали до введення в дію цього
Закону (до 01 січня 1992 року) на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством.

При цьому, відповідно до пункту 8
Порядку застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року №383, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 01
грудня 2005 року за №1451/11731,
застосовуються Списки, затверджені
постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від
22 серпня 1956 року.

З огляду на зазначене, право на пенсію
відповідно до статті 100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» має особа,
яка набула необхідний стаж роботи із
шкідливими і важкими умовами праці, що
дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах до 01 січня 1992
року і після цієї дати не працювала на
цих роботах. При цьому наявності
атестації робочих місць не
вимагається.

Особі, яка до і після 01 січня 1992 року
працювала на роботах, передбачених
Списками, пенсія призначається
відповідно до статі 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
визначено розділом 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21-1 та
зареєстрованої у Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за №64/8663 (зі
змінами).

Згідно із частиною 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Згідно із пунктами 6.4, 6.5 цієї
Інструкції, розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій. Розрахунки складаються на
підставі відомостей відділів з
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України, які подаються згідно з
додатком 8 до 1 січня поточного року та
протягом 10 днів з дня прийняття рішення
про призначення нової пенсії.
Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону,
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Таким чином, підприємства здійснюють
сплату витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій ще до виплати
пільгових пенсій Пенсійним фондом.

За даними УПФУ в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області здійснені
витрати на виплату і доставку пенсій
пенсіонерам, які працювали на
Комунальне підприємство Міська
аварійно-рятувальна станція на воді, та
отримували пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до пункту
«а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Підприємством
не сплачено витрати, понесені
Пенсійним фондом, по Списку №1 за лютий
2014 року на суму 1161,29 грн.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд вважає за необхідне позовні вимоги
позивача задовольнити в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
Міська аварійно-рятувальна станція на
воді на користь Управління пенсійного
фонду України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області
заборгованість зі сплати фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій по списку №1 за лютий 2014 року в
розмірі 1161,29 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова