Справа № 1570/5910/2012
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
---------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/5910/2012

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

за участю секретаря - Фуртуни І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу заступника прокурора
Київського району м. Одеси на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 25 лютого 2013 року по справі за
позовом заступника прокурора
Київського району м. Одеси в інтересах
держави в особі Державного агентства
земельних ресурсів України до Одеської
міської ради, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
державної інспекції сільського
господарства в Одеській області, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3
про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08.10.2007 року заступник прокурора
Київського району м. Одеси звернувся до
суду першої інстанції з позовом в
інтересах держави в особі Державного
агентства земельних ресурсів України
до Одеської міської ради, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, та з урахуванням уточнень до
позовних вимог просив, визнати
протиправним та скасування пункту 3
рішення Одеської міської ради №3633-ІV
від 28.01.2005 року «Про зміну цільового
призначення, затвердження проектів
землеустрою щодо відведених земельних
ділянок та передачу у приватну
власність громадянам України
земельної ділянки загальною площею
3,3155га за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель» в
частині передачі безоплатно у приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,0981 га.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову заступнику
прокурора Київського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Державного
агентства земельних ресурсів України.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 01.04.2013 року заступник
прокурора Київського району м. Одеси
подав апеляційну скаргу на вказану
постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заступник прокурора Київського району
м. Одеси посилався на те, що земельна
ділянка, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 належить до земель оздоровчого
призначення, оскільки на ній був
розташований санаторій ім. Горького.
При цьому, відповідно до Схеми
функціонально-планувальної
організації приморських територій»,
затвердженої рішенням Одеської
міської ради від 27.02.1997 року № 122-ХХІІ,
ділянки по АДРЕСА_1 віднесені до
курортно-рекреаційної зони, в якій
можуть розміщатись санаторії та
рекреаційно-оздоровчі заклади. Крім
того, вказаним рішенням встановлено, що
землі оздоровчого призначення та
території санаторіїв, у яких
організована профілактика та
лікування не підлягають приватизації.
Зважаючи на зазначене, заступник
прокурора Київського району м. Одеси
посилався на те, що спірна земельна
ділянка не підлягає приватизації.

Апелянт також зазначив, що громадяни,
зазначені в рішенні від 28.01.2005 року №
3633-ІV набули права власності лише на
частину будівель, придбаних ТОВ «Марс»,
однак відповідачем вилучено спірну
земельну ділянку оздоровчого
призначення з загальної території ДП
ЗАТ «Укрпрофздравниця» «Клінічний
санаторій ім. Горького», а не
пропорційно часткам осіб у вартості
будівель і споруд, належних цим
громадянам.

У зв'язку з викладеним заступник
прокурора Київського району м. Одеси
посилався на незаконність прийнятого
Одеською міською радою рішення № 3633-ІV
від 28.01.2005 року, та просив скасувати
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25.02.2013 року
та постановлення нової, якою позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Одеською міської ради
Рішенням ОМР від 28.01.2005 року №3633-ІV «Про
зміну цільового призначення,
затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
передачу у приватну власність
громадянам України земельної ділянки
загальною площею 3,3155 га за адресою:
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель» було змінено
цільове призначення земельної ділянки
площею 3,3155га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 та затверджено проекти
землеустрою щодо відведених земельних
ділянок згідно додатку 1.

Крім того, п. 3 вказаного рішення було
передано безоплатно у приватну
власність громадянам України земельну
ділянку загальною площею 3,3155 га, за
адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, із земель
міста, в тому числі безоплатно у
приватну власність було передано
земельну ділянку площею 0,0981 га ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вказаним пунктом
рішення Одеської міської ради
заступник прокурора Київського району
м. Одеси звернувся до суду першої
інстанції з позовом в інтересах
держави в особі Державного агентства
земельних ресурсів України про його
скасування.

В обґрунтування поданого
адміністративного позову позивач
посилався на те, що земельна ділянка,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
належить до земель оздоровчого
призначення, а тому вона не підлягає
приватизації.

Позивач також посилався на Схему
функціонально-планувальної
організації приморських територій,
затвердженої рішенням Одеської
міської ради від 27.02.1997 року № 122-ХХІІ,
згідно якої ділянки по АДРЕСА_1
віднесені до курортно-рекреаційної
зони, в якій можуть розміщатись
санаторії та рекреаційно-оздоровчі
заклади.

На думку заступника прокурора
Київського району м. Одеси, Одеська
міська рада, змінивши цільове
призначення земельної ділянки по
АДРЕСА_1, та приймаючи рішення про
надання громадянам у власність
земельних ділянок, порушила вимоги
чинного законодавства.

В свою чергу, в ході розгляду справи
було встановлено, що 16.05.2004 року ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофздравниця» уклало з ТОВ «Марс»
договір купівлі-продажу,згідно якого
ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України «Укрпрофздравниця»
продало ТОВ «Марс» 179/1000 частин
будівель санаторія ім. Горького, що
знаходяться в АДРЕСА_1 та які належали
Продавцю на підставі свідоцтва про
право власності на будівлю санаторію
ім. Горького, виданого виконавчим
комітетом Одеської міської ради 25.10.2000
року за № 010076 (т. 1 а.с. 27).

У подальшому ТОВ «Марс» подарувало
придбане майно 35 громадянам, в тому
числі і ОСОБА_2.

ОСОБА_2 разом з іншими громадянами (35
осіб, які придбали частки майна)
звернулись із заявами до Одеської
міської ради про затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачу у приватну
власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, які були ними виготовлені та
погоджені з відповідними установами у
встановленому законодавством порядку.

На підставі вказаних заяв та висновків
управління архітектури та
містобудування,
санітарно-епідеміологічної станції м.
Одеси, держуправління екології та
природних ресурсів в Одеській області,
управління охорони об'єктів культурної
спадщини, розроблених проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок Одеською міською радою і було
прийнято рішення про безоплатну
передачу у власність земельних ділянок
у АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
заступник прокурора Одеської області
звертався в інтересах держави в особі
Головного управління Держкомзему у
Одеської області до Одеської міської
ради про визнання протиправними та
скасування п.п. 1, 2, 3 рішення Одеської
міської ради №363З-IV від 28 січня 2005 року,
в частині зміни цільового призначення
земельної ділянки загальною площею 3,3155
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а
також в частині затвердження проекту
землеустрою та надання гр. ОСОБА_4
безоплатно земельної ділянки
загальною площею 0,0982 га за адресою:
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012 року
у задоволенні позову заступника
прокурора Одеської області звертався в
інтересах держави в особі Головного
управління Держкомзему у Одеської
області до Одеської міської ради було
відмовлено.

Зазначене рішення Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2012 року було залишено без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.09.2012 року (т. 2 а.с. 14-20).

Відповідно до ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, у постанові Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2012 року було встановлено, що
відповідно до рішення Одеської міської
ради від 15 грудня 1994 року №16-ІІ «Про
затвердження схеми приватизації
міських земель м. Одеси», «Схеми
функціонально-планованої організації
приморських територій», затвердженої
рішенням Одеської міської ради від 27
лютого 1997 року №122-ХХІІ та
«Містобудівним обґрунтуванням
розміщення рекреаційно-жилої забудови
на 16 станції Великого Фонтану», ділянки
по АДРЕСА_1 є власністю територіальної
громади і відносяться до
курортно-жилої зони, в якій може
розміщуватися малоповерхова жила
будівля курортного типу.

Згідно з формою 6-зем зазначена
земельна ділянка відноситься до
забудованих земель - землі змішаного
використання. Розташування на
зазначеній земельній ділянці житлових
будинків, підтверджується договором
купівлі-продажу між ТОВ «Марс» та ЗАТ
«Укрпрофздравниця», а також технічною
документацією по складанню державного
акта на право приватної власності на
землю для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель за адресою:
АДРЕСА_1 громадянам: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Із зазначених вище документів судом
було встановлено, що 03.07.2000 року ЗАТ
«Укрпрофздравниця» звернулась до
Одеського міського голови із заявою
про вилучення земельної ділянки
санаторія ім. Горького, яка розташована
за адресою - АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що
на ній розміщені будівлі та споруди,
зайняті під житло, і які не
використовуються за прямим
призначенням. Рішеннями Одеської
міської ради від 10.08.2000 року
переліченим вище особам (громадянам:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9)
частина земельної ділянки, на якій
знаходились будівлі та споруди, що
використовувалися під житло була
передана у приватну власність.

В свою чергу, у постанові від 15.05.2012 року
апеляційним судом було зазначено, що
Державний комітет України по земельних
ресурсах у грудні 2004 року проводив по
спірним земельним ділянкам (які в
подальшому були передані 35 громадянам
згідно рішення Одеської міської ради
№3633-ІV від 28.01.2005 року), державну
землевпорядну експертизу та надавав
позитивний висновок про те, що проекти
землеустроїв щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
господарських будівель третіх осіб
відповідають вимогам земельного
законодавства і оцінюються позитивно.

Колегією суддів суду апеляційної
інстанції було встановлено, що треті
особи, залучені до участі у справі (в
тому числі і ОСОБА_2) на момент
прийняття рішення Одеською міською
радою № 3633-ІV від 28.01.2005 року вже були
користувачами спірної земельної
ділянки, у зв'язку з отриманням у
власність нерухомого майна, а тому на
них розповсюджуються вимоги ч.1 ст.118
Земельного кодексу України.

Також судом достовірно було
встановлено та не заперечувалось
сторонами по справі те, що земельна
ділянка санаторію ім. Горького не
передавалась ні у власність, ні у
користування, ні в оренду, у зв'язку з
чим ствердження прокурора про
порушення ЗАТ «Укрпрофздравниця»
вимог щодо використання земель за
цільовим призначенням було визнано
судом безпідставним.

З урахуванням Державних санітарних
правил розміщення, улаштування та
експлуатації оздоровчих закладів,
затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я України 19.06.1996 року №
172 та Вимог до планування організації
території та конструктивних рішень
будівель та споруд, положення яких не
допускають розташування на території
оздоровчих закладів будь-яких
сторонніх закладів житла, Одеський
апеляційний адміністративний суд в
постанові від 15.05.2012 року дійшов
висновку про те, що спірна земельна
ділянка в розмірі 3,3155 га відноситься до
земель житлової та громадської
забудови і органи місцевого
самоврядування, приймаючи рішення,
стосовно неї, діяли відповідно до ст.ст.
38-40 Земельного кодексу України та
Законів України «Про основи
містобудування» та «Про планування і
забудову територій», які передбачають
використання земель житлової та
громадської забудови.

При цьому, суд також дійшов висновку
про те, що в результаті прийняття
Одеською міською радою рішення № 3633-ІV
від 28.01.2005 року відбулась зміна
цільового призначення землі - «житлова
та громадська забудова» на -
«будівництво та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд».

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
визнала законними п. 1 та п. 2 рішення №
3633-ІV від 28.01.2005 року, якими було змінено
цільове призначення земельної ділянки
загальною площею 3,3155 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, та затверджено
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок громадянам.

В свою чергу, підтримуючи позицію
Одеського апеляційного
адміністративного суду, викладену в
постанові від 15.05.2012 року, Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що уклавши договір купівлі-продажу
об'єктів нерухомості,
Укрпрофоздоровниця тим самим
відмовилась від користування землею,
на якій розташовано вказані об'єкти, що,
відповідно до ст. 141 ЗК України,
припиняє право користування земельною
ділянкою, тоді як на підставі
цивільно-правових угод, не визнаних у
передбачений законом спосіб
недійсними, власниками вказаних
житлових та нежитлових приміщень стали
фізичні особи, які у 2004 році, з метою
реалізації наданого їм ст.120 ЗК України
та ст.377 ЦК України права, звернулись до
міськради із заявами про виділення
земельних ділянок, на яких розташовані
вищезгадані об'єкти нерухомості, у
приватну власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ЗК України (в
редакції, чинній станом на 28.01.2005р.)
зміна цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Статтею 377 ЦК України (в редакції,
чинній станом на 28.01.2005р.) передбачено,
якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не
визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

На думку Вищого адміністративного суду
України, чинним на час прийняття
оскаржуємого рішення міськради №3633-ІV
від 28.01.2005 року, законодавством не
передбачалась можливість розташування
на землях рекреаційного призначення
житлових будинків, що знаходяться у
приватній власності. Водночас у
Одеської міської ради, після
виготовлення та належного узгодження
землевпорядної документації, були
відсутні підстави для відмови у
наданні власникам цих будівель землі у
приватну власність.

За таких обставин, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
прийнявши рішення про зміну цільового
призначення землі та про надання у
приватну власність земельних ділянок,
розташованих під об'єктами
нерухомості, Одеська міська рада діяла
без перевищення своїх повноважень та з
дотриманням чинного на той час
законодавства.

Таким чином, судовими рішеннями, які в
установленому законом порядку набрали
законної сили, було встановлено, що
пункти 1 та 2 рішення Одеської міської
ради №3633-IV від 28.01.2005 року відповідають
нормам чинного законодавства та
прийняті в межах наданих міській раді
повноважень.

Зважаючи на зазначене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що посилання прокурора, в
обґрунтування протиправності
оскаржуваного в даній
адміністративній справі п. 3 рішення
Одеської міської ради № 3633-IV від 28.01.2005
року, на відсутність достатніх та
законних підстав для приватизації та
зміни цільового призначення земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 є необґрунтованими, оскільки
правомірність зміни міською радою
цільового призначення цієї земельної
ділянки та наявність у громадян права
на приватизацію вказаної земельної
ділянки була перевірена судами в ході
розгляду іншої адміністративної
справи за позовом заступника прокурора
Одеської області звертався в інтересах
держави в особі Головного управління
Держкомзему у Одеської області до
Одеської міської ради про визнання
протиправними та скасування п.п. 1, 2, 3
рішення Одеської міської ради №3633-IV
від 28 січня 2005 року.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 116
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Ч. 3 цієї статті встановлено, що
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом.

Ст. 118 Земельного кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлений
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами.

Так, згідно ч. 1 зазначеної статті
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

При цьому, ч. 6 ст. 118 ЗК України
встановлено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

При цьому, згідно ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) в містах -
не більше 0,10 гектара.

Як зазначало вище, рішенням Одеської
міської ради №3633-IV від 28 січня 2005 року
було затверджено проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок за
адресою: АДРЕСА_1 громадянам, в томі
числі і ОСОБА_2, після чого було
вирішено передати безоплатно у
приватну власність громадянам України
земельну ділянку за вказаною адресою
для будівництва і обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель із земель міста.

Судом першої інстанції було вірно
зазначено, що п. 3 рішення Одеської
міської ради від 28.01.2005 року №3633-ІV
фактично прийнятий на підставі п.1 та п.2
вказаного рішення щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки та
затвердження проектів землеустрою
щодо відведених земельних ділянок
громадянам, правомірність яких
встановлена судовими рішеннями.

При цьому, передача земельної ділянки у
власність ОСОБА_2 була здійснена у
відповідності до вимог ст. 121 ЗК України
в межах норм безоплатної передачі
земельних ділянок громадянам для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) в містах, а
саме, не більше 0,10 гектара.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає
вірним висновок суду першої інстанції
стосовно відсутності у Одеської
міської ради підстав для відмови у
передачі безоплатно в приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,0981 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, а тому позовні
вимоги заступника прокурора
Київського району м. Одеси в інтересах
держави в особі Державного агентства
земельних ресурсів України до Одеської
міської ради про скасування п.3 рішення
від 28.01.2005 року №3633-ІV в частині
передачі безоплатно у приватну
власність громадянам України
земельної ділянки загальною площею 3,3155
га, за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, із земель
міста, а саме, ОСОБА_2 - 0,0981 га.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, правильно по суті
вирішено справу, та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київського району м. Одеси
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 25 лютого 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Бойко А.В.

Судді:
Танасогло Т.М.

Яковлєв О.В.