Справа № 607/3328/14а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
Справа № 876/6247/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 06 травня 2014
року про закриття провадження у справі
№607/3328/14-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Тернопільської РДА,
третя особа: Управління Державного
казначейства у Тернопільському районі
Тернопільської області про визнання
дій протиправними та стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

07.03.2014р. ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Тернопільської РДА (далі-УПСЗН), третя
особа: Управління Державного
казначейства у Тернопільському районі
Тернопільської області
(далі-Держказначейство), та з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог просив визнати
протиправними дії УПСЗН щодо відмови
виплатити спадкоємцю ОСОБА_1 борг по
державній допомозі та компенсації, що
нараховані та призначені до виплати
спадкодавцю ОСОБА_2; стягнути з УПСЗН в
користь спадкоємця ОСОБА_1 борг в сумі
4490,00 грн.

06 травня 2014 року ухвалою
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області закрито
провадження у справі з підстав що даний
позов не належить до компетенції
адміністративного судочинства,
оскільки не виник у сфері
публічно-правових відносин.

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду першої
інстанції, подавши апеляційну скаргу в
якій зазначає, що така порушує норми
процесуального та матеріального права
та просить таку скасувати і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції. Вважає, що
висновок суду про те, що даний спір не є
публічно-правовим не ґрунтується на
законі та не відповідає характеру
спірних правовідносин, вважає, що даний
спір повинен розглядатися за правилами
адміністративного судочинства.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи, доводи
апеляційної скарги та заперечення щодо
неї, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходи з того, що в
даному випадку не вбачається
виникнення спору у сфері
публічно-правових відносин, а наявний
спір про право, а саме правовідносини
спадкоємця по заповіту, який отримав
свідоцтво про право на спадщину, через
що дана позовна заява повинна
розглядатися в порядку цивільного
судочинства.

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів виходячи з наступного.

Згідно з ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України ( далі-КАС України),
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено,
що справа адміністративної юрисдикції
- це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб'єкт
владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Слід зазначити, що справою
адміністративної юрисдикції може бути
спір, який виник між кількома
суб'єктами стосовно їхніх прав та
обов'язків у конкретних правових
відносинах, у яких хоча б один суб'єкт
законодавчо уповноважений владно
керувати поведінкою іншого суб'єкта, а
цей суб'єкт відповідно зобов'язаний
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта. Єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення ним владних управлінських
функцій і при цьому ці функції повинні
здійснюватись ним саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Аналіз норм чинного законодавства та
заявлених позовних вимог дає підстави
колегії суддів вважати, що позивач
ОСОБА_1 звернувся з позовом про
визнання неправомірними дій суб'єкта
владних повноважень - УПСЗН при
здійсненні ними владних управлінських
функцій: відмови у виплаті допомоги та
компенсації спадкоємцю, який по
характеру правовідносин є
публічно-правовим, підпадає під
визначення справи адміністративної
юрисдикції та належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, що узгоджується з
позицією Пленуму Вищого
адміністративного суду України
викладеною у Постанові №8 від 20.05.2013р.
«Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів».

На підставі вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що суд першої
інстанції дійшов до помилкового
висновку про непідсудність даної
справи адміністративному суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
оскільки доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню і направленню
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 06 травня 2014 року про
закриття провадження у справі
№607/3328/14-а скасувати і направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов