Справа № 2027/2а-17377/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/40014/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Розваляєвої Т.С.

Цуркана М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 26 квітня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова про
зобов'язання відповідача в перерахунку
пенсії,-

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання дій
відповідача протиправними при
перерахунку розміру його пенсії за
віком, відповідно вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058, з 22.08.1994
року.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 26 квітня 2013 року, в
задоволенні позову відмовлено за
необґрунтованістю.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року, рішення суду першої інстанції
частково змінено, позовні вимоги
ОСОБА_4 за період з 01.01.2004 року по 24.04.2012
року залишені без розгляду, в іншій
частині постанову Московського
районного суду м. Харкова від 26 квітня
2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою,
у якій просить їх скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, що ОСОБА_4 призначена
пенсія з 29.06.1990 року згідно Закону СРСР
«Про державні пенсії».

В 1994 р. відповідачем, після звернення
ОСОБА_4 з відповідною заявою, було
частково включено до стажу роботи, що
дає право на нарахування пенсії за
віком, стаж роботи з 08.04.1944р. по 09.05.1945 р.

Після відповідного звернення,
рішенням УПФУ в Московському районі м.
Харкова від 13.01.2010 року зараховано до
стажу роботи при обчисленні пенсії
ОСОБА_4 період роботи в колгоспі
«Червоний степ» з 09.05.1945 р. по 31.12.1946 р. У
зв'язку з чим було здійснено
перерахунок пенсії з січня 2010 року.

Крім того, постановою Московського
районного суду м. Харкова від 15 березня
2013 року, яка набрала законної сили,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова зарахувати ОСОБА_4 до стажу, що
має значення для нарахування пенсії не
зараховану частину стажу в період з
вересня 1943 року по 08 квітня 1944 року та з
01 січня 1947 року по вересень 1948 року та
здійснити перерахування розміру
пенсії відповідно до нарахованого
трудового стажу.

Таким чином, позивачу здійснений
перерахунок пенсії з урахуванням
добавленого стажу, в тому числі і за
період з 10.01.1945 р. по 31.12.1946 р.

Також, судами встановлено, що позивач
звертався до управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова з заявою про перерахунок
пенсії з 01.01.2004 р., з урахуванням стажу
роботи за період з 08.04.1944 р. по 09.05.1945 р., а
також і за період з 10.01.1945 р. по 31.12.1946 р.
Листом УПФУ в Московському районі м.
Харкова від 06.12.2010 р. надано відповідні
розрахунку та повідомлено, що пенсія
перерахована та виплачується
відповідно до діючого законодавства.
Тобто позивач після отримання
відповіді УПФУ в Московському р-ні м.
Харкова повинен був дізнатися про
порушені права та інтереси щодо
виплати пенсії.

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в
зв'язку з його необґрунтованістю.

Натомість, суд апеляційної інстанції,
частково змінюючи попереднє рішення
прийшов до висновку необхідності
залишення позовних вимог ОСОБА_4 за
період з 01.01.2004 року по 24.04.2012 рік без
розгляду, в зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду за
захистом своїх порушених прав.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, до суду позивач
звернувся 25.10.2012 р. (згідно штампу на
поштовому конверті), з урахуванням
уточнень позовних вимог, про захист
його порушених прав з 01.01.2004р.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період, за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
вважає, що позивачем пропущено
встановлені строки для захисту його
прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Крім того, безпідставним є
посилання ОСОБА_4 на порушення положень
ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 2 ст.87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» суми пенсії, не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
«Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування» нараховані
суми пенсії, не отримані з вини органу,
що призначає і виплачує пенсію,
виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Враховуючи вказані норми Закону без
обмеження будь-яким строком мають
виплачуватися лише нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію.

Предметом розгляду у цій справі є
позовні вимоги про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
недоотриманого підвищення до пенсії з
урахуванням добавленого стажу, і
вищевказані норми Закону до цих
правовідносин застосовуватись не
можуть.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що апеляційним судом
повно і правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: