Справа № 826/16373/13-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Горяйнов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом заступника
прокурора м. Києва до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві та державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Каравай Надії Володимирівни, за участю
третіх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про
скасування рішення, визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року заступник прокурора м.
Києва звернувся до суду з позовом, у
якому просив визнати протиправними дії
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Каравай Н.В. щодо проведення державної
реєстрації права власності на
незавершене будівництво по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2, скасувати рішення про
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень від 22 квітня 2014 року №
1857822 та від 25 квітня 2013 року № 1980689,
скасувати рішення про внесення змін до
запису Державного реєстру прав на
нерухоме майно від 25 квітня № 1948616 та
зобов'язати внести запис про
скасування записів про державну
реєстрацію права власності на
незавершене будівництво від 22 та 25
квітня 2013 року.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
жовтня 2013 року вказаний
адміністративний позов був
задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням третя особа - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
надав державному реєстратору всі
документи, необхідні для здійснення
державної реєстрації права власності
на об'єкти незавершеного будівництва
по АДРЕСА_1.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав свою апеляційну
скаргу та просив суд її задовольнити з
підстав, викладених в ній.

Інші особи, які беруть участь у справі,
будучи належним чином повідомлений про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь вказаних осіб
в судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та обставини, на які
посилається третя особа, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2014 року - без змін виходячи із
наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Каравай Н.В. від 22 квітня 2013 року № 1857822
було проведено державну реєстрацію
права власності на незавершене
будівництво (будівля літ. А) за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

Рішенням зазначеного реєстратора від 25
квітня 2013 року № 1948616 було внесено
зміни до запису від 22 квітня 2013 року №
1857822 та зазначено прізвище власника
вказаного нерухомого майна ОСОБА_2.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Каравай Н.В. від 25 квітня 2013 року № 1980689
було проведено державну реєстрацію
права власності на незавершене
будівництво (будівля літ. Б) за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
державного реєстратора, заступник
прокурора м. Києва звернувся до суду
позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог заступника прокурора м.
Києва суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані рішення були
прийняті за відсутності документів, що
засвідчують право ОСОБА_2 на
незавершене будівництво (будівлі літ. А
та літ. Б) за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до ч. 13 ст. 15 вказаного
Закону порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а
також порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України.

Згідно п. 72 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою КМ
України від 22 червня 2011 р. N 703, норми
якого були чинними на час виникнення
спірних правовідносин (далі - Порядок),
державна реєстрація права власності на
об'єкт незавершеного будівництва
проводиться у порядку, встановленому
для державної реєстрації прав щодо
нерухомого майна, право власності на
яке заявлено вперше, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.

Положеннями п. 74 Порядку для проведення
державної реєстрації права власності
на об'єкт незавершеного будівництва
заявник подає: документ, що посвідчує
речове право на земельну ділянку; витяг
з Державного земельного кадастру про
земельну ділянку (у разі, коли в
документі, що посвідчує речове право на
земельну ділянку, відсутні відомості
про її кадастровий номер); документ, що
відповідно до законодавства надає
право на виконання будівельних робіт;
документи, що зазначені у пункті 28
цього Порядку.

З матеріалів справи вбачається та
сторонами даної справи не
заперечується, що в якості документа,
який посвідчує речове право на
земельну ділянку ОСОБА_2 надав
державному реєстратору прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Каравай Н.В. копії таких документів:

- інвестиційного договору від 06 липня
2012 року, укладеного між ОСОБА_6 та
ОСОБА_2;

- договору доручення від 06 липня 2012
року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2;

- договору оренди земельної ділянки від
25 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_6
та Київською міською радою;

- витяг з державного реєстру
правочинів.

Дослідивши вказані документи колегія
суддів дійшла висновку про те, що вони
не посвідчують речове право ОСОБА_2 на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Так, право користування зазначеною
земельною ділянкою, відповідно до
договору оренди земельної ділянки від
25 квітня 2008 року, належить ОСОБА_6

Відповідно до п. 1.1 в рамках
інвестиційного договору від 06 липня 2012
року ОСОБА_2 здійснює фінансування усіх
витрат на розміщення об'єкту -
придорожнього обслуговування в
тимчасових легких збірно-розбірних
конструкціях, на земельній ділянці, що
знаходиться в користуванні ОСОБА_6

Положеннями п. 1.2 інвестиційного
договору від 06 липня 2012 року
передбачено, що в рамках цього договору
замовник ОСОБА_6 покладає виконання
всіх функцій на інвестора (ОСОБА_2), а
інвестор приймає на себе всі функції
замовника щодо всіх дій, необхідних для
проектування, будівництва та введення
в експлуатацію об'єкту шляхом видачі
довіреності.

Таким чином, зазначеним договором
передбачено передачу третій особі лише
функцій замовника. Натомість передача
ОСОБА_2 права ОСОБА_6 на користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1
в рамках вказаного договору - не
відбувалася.

Колегія суддів звертає увагу також на
п. 1.3 інвестиційного договору від 06
липня 2012 року, яким передбачено, що
після виконання інвестором всіх своїх
зобов'язань за договором та завершення
будівництва об'єкту інвестування
відповідно до затвердженої
проектно-кошторисної документації,
інвестор набуває права власності на
об'єкт в установленому порядку.

Разом з тим, станом на квітень 2013 року
будівництво об'єкту інвестування -
об'єкта придорожнього обслуговування
за адресою: АДРЕСА_1 не було завершене.

Згідно довідок ТОВ «Міськспецексперт»
від 05 квітня 2013 року № 8 та № 2
готовність незавершеного будівництва
об'єкта нерухомого майна, що
знаходиться в АДРЕСА_1, літ. «Б» складає
90 %, а літ. «А» - 21 %.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_2 не надав
відповідачу документ, що посвідчує
його речове право на земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що для
здійснення державної реєстрації права
на об'єкт незавершеного будівництва
відповідачу були надані копії
декларації про початок виконання
будівельних робіт, зареєстрованої за №
КВ 8 від 19 липня 2012 року, згідно
якої замовником будівництва є ОСОБА_6,
та повідомлення про зміну даних у
зареєстрованій декларації про початок
виконання будівельних робіт, згідно
якого замовником будівництва є ОСОБА_2.

Однак, наказом начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 04 березня 2013
року № 6 «д» реєстрацію декларації про
початок виконання будівельних робіт
«Будівництво об'єкта придорожнього
обслуговування за адресою: АДРЕСА_1» №
КВ 8 від 19 липня 2012 року було
скасовано.

Таким чином, на час прийняття
оскаржуваних рішень державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Каравай
Н.В. реєстрацію декларації про початок
виконання будівельних робіт було
скасовано. Відповідно, зазначений
документ не міг бути підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач посилався на те,
що йому не надходило повідомлення про
скасування реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт, у
зв'язку з чим він не міг врахувати
зазначену обставину.

Колегія суддів вважає, що відсутність у
державного реєстратора відомостей про
скасування реєстрації документа, який
був однією з підстав для здійснення
державної реєстрації права власності
на об'єкт незавершеного будівництва, не
може бути підставою для відмови в
скасуванні відповідного рішення
державного реєстратора в разі
виявлення факту скасування реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт № КВ 8 від 19
липня 2012 року у майбутньому.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про те, що станом
на 22-25 квітня 2013 року у ОСОБА_2 були
відсутні підстави для звернення до
відповідача із заявою про державну
реєстрації права власності на об'єкт
незавершеного будівництва, а у
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Каравай Н.В. - для прийняття
оскаржуваних рішень від 22 квітня 2014
року № 1857822 та від 25 квітня 2013 року №
1980689 і № 1948616.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
винесене законне і обґрунтоване
рішення про задоволення позову
заступника прокурора м. Києва.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 20
січня 2014 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишити без задоволення, а постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 20 січня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 15
липня 2014 року.

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.