Справа № 802/1750/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

802/1750/14-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2014 р. Справа № 802/1750/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

до: сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Мир"

про: стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся центральний територіальний департамент Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з позовом до сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «Мир» про стягнення штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп., заявленого до стягнення на підставі постанови №2324-ЦД-2-Е від 25.09.2013р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, встановивши порушення вимог ст. 40 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», п. 1 глави 7 розділу 5 Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів, виніс 25.09.2013 р. постанову №2324-ЦД-2-Е про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів у розмірі 1700 грн. 00 коп., яку відповідач у добровільному порядку не сплатив, в зв’язку з чим позивач звернувся до суду.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився. Судова кореспонденція відповідачу направлялась на адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Однак, на адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до положень частини 11 статті 35 КАС України, у разі не вручення повістки адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2013 р. позивачем складено акт №2388-ЦД-2-Е про правопорушення на ринку цінних паперів, яким встановлено ознаки порушення відповідачем вимог ст. 40 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», п. 1 глави 7 розділу 5 «Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів», затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 19.12.2006 р. №1591, а саме нерозміщення товариством регулярної річної інформації за 2012 рік на веб-сайті загальнодоступної інформаційної бази даних НКЦПФР про ринок цінних паперів.

У зв'язку з чим, уповноваженою особою Комісії було винесено постанову про розгляд справи про правопорушення на ринку цінних паперів від 12.09.2013 р., якою повідомлено відповідача, що розгляд даної справи відбудеться 25.09.2013 р. о 10 год. 04 хв.

Враховуючи факт неявки відповідача на розгляд справи про правопорушення цінних паперів, 25.09.2013 р. центральним територіальним департаментом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку винесено постанову № 2324-ЦД-2-Е про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів, якою до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 1700 грн. 00 коп., з якої вбачається, що відповідачем порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», п. 1 глави 7 розділу 5 «Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів», затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 19.12.2006 р. №1591, а саме нерозміщення товариством регулярної річної інформації за 2012 рік, строк розміщення якої не пізніше 30.04.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" регулярна інформація про емітента – це річна та квартальна звітна інформація про результати фінансово-господарської діяльності емітента, яка розкривається на фондовому ринку, в тому числі шляхом подання до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Річна інформація про емітента є відкритою і в обсязі, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, підлягає оприлюдненню емітентом не пізніше 30 квітня року, наступного за звітним шляхом розміщення у загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів; опублікування в одному з офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України або Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; розміщення на власному веб-сайті.

Пунктом 6 частини 1 статті 11 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" передбачено, що Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку застосовує до юридичних осіб фінансові санкції за нерозміщення, розміщення не в повному обсязі інформації та/або розміщення недостовірної інформації у загальнодоступній інформаційній базі даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів.

Відповідно до розділу XVIII "Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій", затверджених рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11.12.2007р. № 2272, штраф, застосований Комісією, має бути сплачений юридичною особою не пізніше як через 15 днів з дати отримання нею постанови. Юридичні особи сплачують штрафи шляхом перерахування коштів до Державного бюджету. Документ, який підтверджує сплату штрафу, протягом п'яти робочих днів надсилається до уповноваженого підрозділу центрального апарату Комісії. У разі несплати штрафу юридичною особою в строк, встановлений пунктом 2 цього розділу, штраф стягується в судовому порядку.

Доказом надіслання постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів є реєстр (список) поштових відправлень рекомендованих листів, на якому працівником об'єкта поштового зв'язку проставлено відбиток календарного штемпелю та касовий чек.

Копія постанови була направлена на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією 30.09.2013 р., що стверджується копією реєстру рекомендованих відправлень №712 та копією касового чеку (а.с.11).

Відповідачем постанову центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про накладення санкцій у встановленому порядку не оскаржено, штраф у встановлений термін не сплачено, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Згідно із ст. ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

З огляду на викладене та беручи до уваги доведеність заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд зазначає, що при зверненні до суду з цим адміністративним позовом позивач не сплатив судового збору за позовними вимогами майнового характеру у розмірі 10 відсотків ставки судового збору, тобто 182 грн. 70 коп., хоча законом позивача не звільнено від сплати судового збору.

Ухвалою від 23.05.2014 р. клопотання НКЦПФР про відстрочення сплати судового збору було задоволено та вирішено відстрочити сплату судового збору у даній справі до часу постановлення судом рішення за наслідками розгляду справи по суті.

Водночас, 04.06.2014 р. та 06.06.2014 р. позивач подав до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з тяжким матеріальним становищем Комісії.

Проте суд вважає вищезазначене клопотання безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вичерпний перелік суб'єктів владних повноважень, які звільняються від сплати судового збору при зверненні до адміністративного суду наведений у ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Однак позивач не входить в перелік суб`єктів владних повноважень, визначений законодавцем та не звільнений від сплати судового збору за подання позовів про стягнення штрафних санкцій.

Крім того, за змістом положень ст. 88 КАС України підставою для звільнення від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони і звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Разом із тим, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження його неплатоспроможності або неможливості здійснення платежів зі сплати судового збору. При цьому посилання позивача на те, що Комісія є бюджетною установою і у неї відсутній спеціальний фонд, з коштів якого можна було б сплачувати судовий збір, до уваги судом не беруться, оскільки дана обставина не є встановленою законом підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відтак, законні та обґрунтовані підстави для звільнення позивача НКЦПФР від сплати судового збору за подання адміністративного позову у цій справі відсутні.

Незважаючи на повне задоволення заявлених позовних вимог, в силу положень ст. 94 КАС України підстав для стягнення судового збору з відповідача немає, оскільки позивачем у справі є суб'єкт владних повноважень.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з позивача у розмірі 182 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович