Справа № 728/1399/14
Суддя: Лобода Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 728/1399/14
номер провадження 2-а/728/47/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року 14:40 год
Бахмацький районний суд Чернігівської
області у складі:

головуючої
судді - Лободи Н.В.

за участі
секретаря - Кирути Л.І.

позивача
- ОСОБА_1

представника
відповідача - Школьної Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Бахмачі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Батуринської міської ради
про скасування рішення 29 сесії шостого
скликання Батуринської міської ради
«Про зняття з займаної посади»,
скасування розпорядження в.о.
Батуринської міського голови № 19 від
12.05.2014 року «Про звільнення з посади»,
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,-

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького
районного суду з адміністративним
позовом до Батуринської міської ради
про скасування рішення 29 сесії шостого
скликання Батуринської міської ради
«Про зняття з займаної посади»,
скасування розпорядження в.о. міського
голови № 19 від 12.05.2014 року «Про
звільнення з посади» та про поновлення
на роботі, мотивуючи свої вимоги тим, що
в період його тимчасової
непрацездатності з 25.04.2014 року по 08.05.2014
року, а саме 25.04.2014 року на 29 сесії
шостого скликання Батуринської
міської ради було прийнято рішення про
звільнення позивача з посади
спеціаліста І категорії з земельних
питань, на підставі якого 12.05.2014 року
в.о. голови Батуринської міської ради
було видано розпорядження № 19 про
звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з
13.05.2014 року згідно ч.3 ст.40 КЗпП України.
Вважає, що оскільки перебуваючи 25.04.2014
року на лікуванні він не міг бути
присутнім на 29 сесії шостого скликання
Батуринської міської ради при
прийнятті оскаржуваного рішення, на
підставі якого відбулося його
звільнення, внаслідок чого був
позбавлений можливості надати
пояснення з приводу виконання своїх
обов»язків, то враховуючи положення
ст.40 КЗпП України, згідно яких не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
тимчасової непрацездатності
працівника, оскаржувані рішення
підлягають скасуванню і просить
поновити його на посаді
спеціаліста-землевпорядника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, уточнив їх і просить їх
задовольнити з вищевикладених підстав,
а також пояснив, що при його звільненні
відповідачем було порушено вимоги
трудового законодавства: у нього не
відбиралися пояснення перед
накладенням дисциплінарного
стягнення, звільнення не погоджувалось
з начальником держземагенства, питання
про його звільнення не розглядалось
комісією законності, правопорядку,
гуманітарних питань та етики, також
просить стягнути з відповідача на його
користь середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги ОСОБА_1 визнала в
повному обсязі і пояснила, що дійсно
при звільненні ОСОБА_1 були допущені
порушення діючого трудового
законодавства, оскільки міська рада не
наділена повноваженням на пленарних
засіданнях приймати рішення щодо
звільнення чи прийняття на роботу
спеціаліста з земельних питань, окрім
того, перед накладенням
дисциплінарного стягнення у виді
звільнення у ОСОБА_1 не були відібрані
письмові пояснення, тому просить
вимоги позивача задовольнити і
відновити його порушені права.

Заслухавши пояснення сторін, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
розглядаючи позов в межах заявлених
вимог, суд приходить до слідуючого
висновку.

Як було встановлено в судовому
засіданні позивач з 2004 року перебував з
відповідачем у трудових відносинах,
працюючи на різних посадах, що
підтверджується копією його трудової
книжки (а.с. 18 - 23).

06.03.2014 року ОСОБА_1 був переведений з
посади заступника міського голови з
питань діяльності виконавчого
комітету на посаду спеціаліста
землевпорядника (а.с.23).

З 25.04.2014 року по 08.05.2014 року ОСОБА_1
перебував на стаціонарному лікуванні в
Бахмацькій ЦРЛ (а.с.8).

25.04.2014 року Бахмацькою міською радою 29
сесії 6 скликання було прийнято рішення
про звільнення ОСОБА_1 із займаної
посади спеціаліста І категорії з
земельних питань, контроль за
виконанням даного рішення було
покладено на комісію законності,
правопорядку, гуманітарних питань та
етики (а.с.6).

12.05.2014 року секретарем Батуринської
міської ради, у зв»язку з тим, що заяви
громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були
своєчасно зареєстровані в секретаря
міської ради, з урахуванням оголошеної
ОСОБА_1 14.04.2014 року догани та у
відповідності до рішення Батуринської
міської ради 29 сесії 6 скликання було
винесено розпорядження № 19 про
звільнення ОСОБА_1 із посади
спеціаліста І категорії із земельних
питань згідно п.3 ст.40 КЗпП України
(а.с.7).

Статтею 26 ЗУ «Про місцеве
самоврядування» визначено питання, які
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради, серед яких не передбачено
питання прийняття на посаду чи
звільнення з посади спеціаліста з
земельних питань.

Згідно п.1.3 посадової інструкції
спеціаліста землевпорядника
Батуринської міської ради,
затвердженої головою Батуринської
міської ради 21.01.2013 року, спеціаліст
землевпорядник міської ради
призначається на посаду та
звільняється з посади головою
Батуринської міської ради за
погодженням з начальником відділу
Держземагенства у Бахмацькому районі
відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Органи державної влади і місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушення з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осі, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
КАСУ, і не може виходити за межі
позовних вимог. Суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказуванню
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України
держава гарантує працездатним
громадянам, які постійно проживають на
території України: вільний вибір виду
діяльності; безплатне сприяння
державними службами зайнятості у
підборі підходящої роботи і
працевлаштуванні відповідно до
покликання, здібностей, професійної
підготовки, освіти, з урахуванням
суспільних потреб; безплатне навчання
безробітних нових професій,
перепідготовку в навчальних закладах
або у системі державної служби
зайнятості з виплатою стипендії;
правовий захист від необґрунтованої
відмови у прийнятті на роботу і
незаконного звільнення, а також
сприяння у збереженні роботи.

Право громадян на працю забезпечується
державою, а трудовий договір може бути
розірваний лише з підстав і в порядку,
передбаченому трудовим законодавством
(ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов»язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього розпорядку, якщо до
працівника раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення.

Звільнення за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП
допускається лише за наявності вини
працівника, тобто звільнення з цих
підстав допускається за систематичне
невиконання трудових обов»язків без
поважних причин.

Виходячи зі змісту даної норми, для
звільнення працівника за систематичне
порушення трудової дисципліни
необхідно, щоб працівник вчинив
конкретний дисциплінарний проступок,
тобто, допустив невиконання або
неналежне виконання трудових
обов'язків, щоб це невиконання або
неналежне виконання трудових
обов'язків було протиправним та винним
і носило систематичний характер, а за
попередні порушення трудової
дисципліни (одне чи декілька) до
працівника застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення з додержанням порядку їх
застосування, але вони не дали
позитивних наслідків і працівник знову
вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової
дисципліни вважається порушення,
вчинене працівником, який і раніше
порушував трудову дисципліну, за що
притягувався по дисциплінарної
відповідальності та порушив її знову.

У таких випадках враховуються ті
заходи дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті
громадські стягнення, які застосовані
до працівника за порушення трудової
дисципліни у відповідності до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення минулого не більше
одного року.

Звільнення на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП
може мати місце, якщо працівник вже має
дисциплінарне стягнення і знову
допустив невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку. В
іншому випадку втрачається виховне
попереджувальне значення
дисциплінарних стягнень, відповідно до
п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 1992 року № 9 з
подальшими змінами «Про практику
розгляду судами трудових спорів».

Згідно із роз'ясненнями, які викладені
в пунктах 18, 22, 27 вищевказаної Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.1992 року, при розгляді справ про
поновлення на роботі суду необхідно
з'ясувати, з яких підстав проведено
звільнення працівника згідно із
наказом (розпорядженням), і перевіряти
їх відповідність законові. У справах
про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно
з'ясовувати, в чому конкретно
проявилось порушення, що стало
приводом до звільнення чи могло воно
бути підставою для розірвання
трудового договору за п. п. З, 4, 7, 8
статті 40 і п. 1 статті 41 КЗпП України, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені статтями 147-1,
148, 149 КЗпП України правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
для цього строк, чи не застосовувалось
вже за цей проступок дисциплінарне
стягнення, чи враховувались при
звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку, заподіяна ним шкода,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередня робота працівника.

В ухвалі від 21 травня 2008 року Верховний
Суд України зазначив, що при звільненні
працівника з підстав, передбачених п.3
ч.1 ст.40 КЗпП України, організація
повинна навести конкретні факти
допущеного ним невиконання обов'язків,
зазначити, коли саме вони мали місце,
які проступки вчинив працівник після
застосування до нього стягнення та
коли.

Вирішуючи позов про визнання
незаконним наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
відшкодування моральної шкоди,
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, суд має
враховувати, що тільки правомірно
накладені стягнення можуть бути
підставою для звільнення працівника за
п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно
з'ясувати, систематичне невиконання
яких саме трудових обов'язків
позивачем передувало його звільненню.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана, звільнення.

Відповідно до ст.148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Згідно ст.149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. Метою отримання
власником або уповноваженим ним
органом письмових пояснень порушника
трудової дисципліни є з'ясування
обставин, за яких вчинено проступок для
врахування цього поруч з іншими
обставинами при обранні виду
стягнення.

У наказі про накладення
дисциплінарного стягнення (чи це наказ
про звільнення, чи про оголошення
працівникові догани) обов'язково має
бути зазначено, в чому полягає
порушення трудової дисципліни, тобто
має бути вказівка на фактичні
обставини, які послужили підставою для
застосування заходу дисциплінарного
стягнення.

Відповідно до ст.9 Конвенції МОП № 158
про припинення трудових відносин з
ініціативи роботодавця 1982 року, яка
ратифікована Верховною Радою 04.02.1994
року тягар доведення наявності
законної підстави для звільнення, як це
визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить
на роботодавцю.

Судом встановлено, що відповідач при
застосуванні такого крайнього заходу,
як накладення дисциплінарного
стягнення у виді звільнення, обмежився
лише посиланням на те, що секретарем
міської ради вчасно не були
зареєстровані заяви громадян ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
виді догани від 14.04.2014 року та на
рішення 29 сесії 6 скликання
Батуринської міської ради від 25.04.2014
року, не врахував положення ч.3 ст.149
КЗпП України, згідно з яким при обранні
виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
врахувати ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок,
попередню роботу ОСОБА_1, який з 2004 року
перебуває з відповідачем у трудових
відносинах і до 2014 року не мав жодних
стягнень і в порушення вимог ст.149 КЗпП
України, не відібрав у позивача жодних
письмових пояснень та не узгодив дане
звільнення з начальником відділу
Держземагенства у Бахмацькому районі.

Виходячи з викладеного позовні вимоги
ОСОБА_1 про скасування рішення 29 сесії
шостого скликання Батуринської
міської ради «Про зняття з займаної
посади», скасування розпорядження в.о.
Батуринської міського голови № 19 від
12.05.2014 року «Про звільнення з посади» та
про поновлення на роботі підлягають
задоволенню.

Також, відповідно до роз'яснень, які
містяться у п. 32 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
1992 року №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів», у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у зв'язку з незаконним
звільненням або переведенням,
відстороненням від роботи
невиконанням рішення про поновлення на
роботі, затримкою видачі трудової
книжки або розрахунку, він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи із заробітку за останні два
календарні місяці роботи.

Вирішуючи питання про розмір
середнього заробітку, який має бути
стягнутий на користь позивача, суд
виходить з того, що відповідно пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» (далі -
Порядок) середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні два календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Середньоденна заробітна плата
позивача становить 100 грн. 37 коп. З
огляду на вищевикладене з
Батуринської міської ради на користь
ОСОБА_1 підлягає стягненню середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
13.05.2014 року по 23.07.2014 року, що становить 50
робочих днів, в розмірі 5018 грн. 50 коп.
(100.37 грн. х 50 днів).

Відповідно до положень п.3.ч.1 ст.256
постанова суду про поновлення на
посаді у відносинах публічної служби
та присудження виплати заробітної
плати у відносинах публічної служби в
межах суми стягнення за один місяць
підлягають негайному виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» позивачі звільняються від
сплати судового збору за подання
позовів про стягнення заробітної
плати, поновлення на роботі та за
іншими вимогами, що випливають із
трудових відносин, тому з Батуринської
міської ради підлягає стягненню 73.08
грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
Конвенцією Міжнародної організації
праці № 158 про припинення трудових
відносин з ініціативи роботодавця,
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992
року, ст.ст. 40, 147-149, 237-1 КЗпП України,
статтями 6, 11, 19, 71, 86, 94, 158 -163,186 , 256 КАС
України, суд,-

П О С Т
А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Батуринської міської ради про
скасування рішення 29 сесії шостого
скликання Батуринської міської ради
«Про зняття з займаної посади»,
скасування розпорядження в.о.
Батуринської міського голови №19 від
12.05.2014 року «Про звільнення з посади»,
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення 29 сесії шостого скликання
Батуринської міської ради від 25.04.2014
року в частині звільнення із займаної
посади спеціаліста І категорії з
земельних питань ОСОБА_1.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження в.о. Батуринського
міського голови № 19 від 12.05.2014 року про
звільнення з посади спеціаліста І
категорії з земельних питань ОСОБА_1 за
ч.3 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста
І категорії з земельних питань
Батуринської міської ради Бахмацького
району Чернігівської області з 13
травня 2014 року.

Стягнути з Батуринської міської ради
Бахмацького району Чернігівської
області на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 5018 (п»ять тисяч вісімнадцять) грн.
50 коп. з відрахуванням відповідних
податків, обов'язкових зборів і
платежів.

Стягнути з Батуринської міської ради
Бахмацького району Чернігівської
області на користь держави 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп. судового збору.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді спеціаліста І категорії з
земельних питань Батуринської міської
ради та в частині стягнення з
Батуринської міської ради на користь
ОСОБА_1 заробітної плати в межах виплат
за один місяць допустити до негайного
виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Бахмацький районний суд, шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області
Н.В.Лобода