Справа № 826/4665/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2014 року № 826/4665/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючої судді Клименчук
Н.М., суддів Костенка Д.А., Шрамко Ю.Т.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомНаціональної комісії з
цінних паперів та фондового
ринкудоДержавної виконавчої служби
Українипро визнання
неправомірними дій, зобов'язання
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку звернулась до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Державної
виконавчої служби України про визнання
неправомірними дії, зобов'язання
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем протиправно винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №42233172 з виконання
Окружним адміністративним судом м.
Києва та про стягнення виконавчого
збору від 19.03.2014 ВП №42233172.
Представником відповідача суду
надано усні та письмові заперечення
проти позовних вимог, в яких зазначено,
що державним виконавцем дотримано норм
Закону України «Про виконавче
провадження», а тому підстави для
визнання протиправними та скасування
оскаржуваних постанов відсутні.
Враховуючи відсутність у
необхідності заслухати свідка чи
експерта, суд вважає за можливість
здійснювати розгляд справи в порядку
письмового провадження відповідно до
ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
Київським апеляційним
адміністративним судом 13.02.2013 винесено
постанову в адміністративній справі за
позовом ТОВ «АТ Гранд галерея» до
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку про скасування
розпорядження №97-В від 29.05.2012,
зобов'язання вчинити дії, якою
скасовано розпорядження Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку від 29.05.2012 №97-В, яким відмовлено в
скасуванні реєстрації випуску акцій та
анулюванні Свідоцтва про реєстрацію
випуску акцій закритого акціонерного
товариства «Гранд Галерея».
Зобов'язано Національну комісію з
цінних паперів та фондового ринку
скасувати реєстрацію випуску акцій та
анулювати Свідоцтво про реєстрацію
випуску акцій закритого акціонерного
товариства «Гранд Галерея»,
зареєстроване Територіальним
управлінням Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку в м. Києві та
Київській області 10.06.2011 року за
№246/10/1/11.
Окружним адміністративним судом м.
Києва 09.12.2013 на підставі постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2013
видано виконавчий лист по
ТОВ «Гранд Галерея» 14.01.2014 до державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
подано заяву про відкриття виконавчого
Постановою від 17.01.2014 ВП №41500386
державним виконавцем державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
Національну комісію з цінних паперів
та фондового ринку скасувати
реєстрацію випуску акцій та анулювати
Свідоцтво про реєстрацію випуску акцій
ЗАТ «Гранд Галерея» зареєстроване
Територіальним управлінням Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку в м. Києві та Київській області
від 10.06.2011 року №246/10/1/11, виданого
Окружним адміністративним судом м.
Києва та надано боржнику десятиденний
строк для добровільного виконання
рішення суду.

Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку на адресу відділу
державної виконавчої службою
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві подано лист 05.02.2014
№14/03/2214/НК. В листі зазначено, що
Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України, підзвітний
Верховній Раді України, отже будь-які
виконавчі провадження в яких є
Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку боржником,
відповідно до ст.21 Закону України «Про
виконавче провадження», підвідомчі
відділу примусового виконання, який є
структурним підрозділом центрального
апарату Державної виконавчої служби
України.

Постановою від 12.02.2014 ВП №41500386
державним виконавцем державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийняті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання виконавчого листа
№2а-14928/12/2670 від 09.12.2013 щодо зобов'язання
Національну комісію з цінних паперів
та фондового ринку скасувати
реєстрацію випуску акцій та анулювати
Свідоцтво про реєстрацію випуску акцій
ЗАТ «Гранд Галерея».

Постанову мотивовано тим, що
виконавчий документ пред'явлено до
виконання до органу виконавчої служби
не за підвідомчістю, оскільки
Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України, підзвітний
Верховній Раді України, отже будь-які
виконавчі провадження, в яких є
Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку боржником,
відповідно до ст.21 Закону України «Про
виконавче провадження», підвідомчі
відділу примусового виконання, який є
структурним підрозділом центрального
апарату Державної виконавчої служби
України.

В зв'язку з чим, представником ТОВ «АТ
Гранд Галерея» 17.02.2014 до відділу
примусового виконання рішень
центрального апарату Державної
виконавчої служби України подано заяву
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання виконавчого
листа від 09.12.2013 №2а-14928/12/2670, виданого
Окружним адміністративним судом м.
Києва.

У відповідності до вимог ст.ст.17, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
прийнято до виконання виконавчий лист
від 09.12.2013 №2а-14928/12/2670,
виданого Окружним адміністративним
судом м. Києва.

Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
26.02.2014 винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №42233172 за
виконавчим листом №2а-14928/12/2670, виданого
09.12.2013 Окружним адміністративним судом
м. Києва та надано боржнику семиденний
строк для добровільного виконання
рішення суду.

Боржником - Національною комісією з
цінних паперів та фондового ринку у
наданий строк вимоги постанови про
відкриття виконавчого провадження від
26.02.2014 на виконано.

Державною виконавчою службою України
на адресу Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку
направлено вимогу державного
виконавця ВП №42233172/15 (від 19.03.2014
№14-0-34-912/5-259/15), якою зобов`язано
боржника виконати виконавчий лист
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09.12.2013 №2а-14928/12/2670 про
зобов'язання Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку
скасувати реєстрацію випуску акцій та
анулювання Свідоцтва про реєстрацію
випуску акцій закритого акціонерного
товариства «Гранд Галерея»,
зареєстроване Територіальним
управлянням Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку в м.Києві та
Київській області 10.06.2011 року за
№246/10/1/11. Надати до відділу в триденний
термін з дня отримання даної вимоги
інформацію та документи, що
підтверджують виконання виконавчого
документа.

В зв'язку з невиконанням боржником у
строк, наданий для добровільного
виконання рішення суду, державним
виконавцем винесено постанову від
19.03.2014 ВП №42233172 про стягнення з
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку суму виконавчого
збору в розмірі 1360,00грн.

Представник позивача вважає, що
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження від 26.02.2014 та
постанова про стягнення виконавчого
збору від 19.03.2014 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Оцінивши за правилами ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає позовні
вимоги є такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Конституції України, Закону
України «Про державну виконавчу
службу» від 24.03.1998 №202/98-ВР (надалі -
Закон №202/98-ВР) та Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV
(надалі - Закон №606-XIV).

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Статтею 1 Закону №202/98-ВР
визначено, що завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Частиною 1 ст.2 Закону №202/98-ВР
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч.2 ст.4 Закону №202/98-ВР
державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Згідно ст.1 Закону №606-XIV виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.5 Закону №606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Щодо позовної вимоги про визнання дій
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України протиправними щодо винесення
постанови відкриття виконавчого
провадження від 26.02.2014, суд звертає
увагу на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.21 Закону
№606-XIV на відділ примусового виконання
рішень Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України покладається
виконання рішень, за якими: боржниками
є Апарат Верховної Ради України,
Адміністрація Президента України, вищі
чи центральні органи виконавчої влади,
Конституційний Суд України, Верховний
Суд України, вищі спеціалізовані суди,
апеляційні суди, Генеральна
прокуратура України, прокуратури
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва і Севастополя,
спеціалізовані прокуратури на правах
обласних, Вища рада юстиції,
Національний банк України, Рахункова
палата, Управління справами Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласні, Київська і Севастопольська
міські ради або обласні, Київська і
Севастопольська міські державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, інші органи державної
влади та їх посадові особи.

Враховуючи те, що Національна комісія з
цінних паперів та фондового ринку є
державним колегіальним органом,
підпорядкованим Президенту України,
підзвітний Верховній Раді України, то
підвідомчість щодо вчинення
виконавчих дій відносно боржника
передбачена ст.21 Закону України «Про
виконавче провадження».

Отже, державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
правомірно вчинено дії щодо винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 26.02.2014 за виконавчим
документом від 09.12.2013 №2а-14928/12/2670, що
видав Окружний адміністративний суду
м. Києва.

Щодо позовної вимоги позивача про
визнання протиправними дії державного
виконавця щодо винесення постанови про
стягнення виконавчого збору від 19.03.2014
та її скасування, суд звертає увагу на
наступне.

Згідно ч.1 ст.28 Закону №606-XIV у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

В зв'язку з невиконанням боржником у
строк, наданий для добровільного
виконання рішення суду, державним
виконавцем винесено постанову від
19.03.2014 про стягнення з Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку суму виконавчого збору в розмірі
1360,00грн.

Суд приходить до висновку, що державним
виконавцем правомірно винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору з боржника.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до ч.2 ст.28 Закону №606-XIV
передбачено підстави коли виконавчий
збір не стягується, а саме виконавчий
збір не стягується за виконавчими
документами про конфіскацію майна,
стягнення періодичних платежів,
стягнення виконавчого збору,
накладення арешту на майно для
забезпечення позовних вимог,
відшкодування витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону, а також у разі виконання рішень
у порядку, встановленому Законом
України «Про гарантії держави

щодо виконання судових рішень».

Відповідно до п.6 Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
внесення змін до постанови Пленуму
ВАСУ від 13.12.2010 №3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 21.05.2012 №5, судам необхідно
враховувати, що постанова державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належить до
видів відповідальності за невиконання
рішень самостійно та за не виконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.

Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому порядку Законом України
«Про виконавче провадження».

Суд також звертає увагу на те, що
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 26.02.2014 ВП №42233172 в
судовому порядку боржником не
оскаржено та є чинною. А отже, доводи
представника позивача про
безпідставність винесення
оскаржуваних постанов є
безпідставними.

Крім того, підставами для скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору можуть бути:

- рішення суду виконано у строк,
встановленим державним виконавцем для
самостійного виконання;

- постанова про стягнення
виконавчого збору винесена до
закінчення строку, установленого для
самостійного виконання рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
державного виконавця вчинити дії щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження, оскільки
стягувачем пропущено строк на
пред'явлення виконавчого документа,
суд звертає увагу на наступне.

В обґрунтування вказаних позовних
вимог позивачем вказується на ту
обставину що рішення суду, на виконання
якого видано виконавчий документ,
набрало законної сили 13.02.13р., а тому
річний строку на пред'явлення
виконавчого листа, у даному випадку,
завершився 13.02.14р.

Так частиною 1 статті 22 Закону №606-XIV
встановлено, що виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання в
такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Із змісту виконавчого листа, копія
якого наявна в матеріалах справи, такий
видано судом 09.12.2013, а термін
пред'явлення визначено як 13.02.2014

Дійсно виконавчий документ разом із
заявою до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України було подано лише 24.02.14р.

Однак слід враховувати, що фактично
виконавчий документ було пред'явлено
до виконання 14.01.2014р. до Відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві.

Відділом державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві17.01.14 було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 41500386, а Постановою від
12.02.14р. винесено Постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження, у
зв'язку з тим, що виконавчий документ
пред'явлено до відділу державної
виконавчої служби не за підвідомчістю
виконання рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено виконавче
провадження як завершальну стадію
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб). Це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів, які здійснюються на підставах,
у спосіб та в межах повноважень,
визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами, виданими
відповідно до цього Закону та інших
законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 цього Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Зокрема, державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону
України "Про виконавче провадження"
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання переривається
пред'явленням виконавчого документа до
виконання.

З наведеного вбачається, що перебіг
терміну на пред'явлення до виконання
виконавчого документу у
адміністративній справі за № 2а-14928/12/2670
переривався з 14.01.2014року до 12.02.2014року.,
а отже термін пред'явлення до виконання
виконавчого листа порушено не було.

Аналогічна позиція з приводу
переривання перебігу строку
пред'явлення виконавчого документу
викладена в Ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.01.12р. у справі № 2а/2370/2774/2011.

Крім того, ч.2 ст.30 Закону №606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Частиною 1 ст.49 Закону №606-XIV
передбачений вичерпний перелік
підстав закінчення виконавчого
провадження. Виконавче провадження
підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання;

3) смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого
органу (посадової особи), на підставі
якого виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі;

6) закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом;

9) повернення виконавчого документа без
виконання на вимогу суду або іншого
органу (посадової особи), який видав
виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа
за належністю до іншого відділу
державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого
документа за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені
статтею 51 цього Закону.

14) списання згідно із Законом України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Як вбачається з вищевикладеного
підстави для винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження у
державного виконавця відсутні.

Враховуючи вищевикладене в сукупності,
беручи до уваги наявні в матеріалах
справи докази, враховуючи норми Закону
України «Про державну виконавчу
службу» та Закону України «Про
виконавче провадження» та керуючись
внутрішнім переконанням суд приходить
до висновку, що відповідачем
правомірно винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
26.02.2014 та постанову про стягнення
виконавчого збору від 19.03.2014, а тому
позовні вимоги є безпідставними та
необґрунтованими.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.9, 11, 69, 70, 71, 94, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст.185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
Н.М. Клименчук

Судді
Ю.Т. Шрамко

Д.А. Костенко