Справа № 2а-6160/10/2570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/13493/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко
Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тростянське»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011

у справі № 2а-6160/10/2570

за позовом Варвинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Чернігівської області

до Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю
«Тростянське»

про стягнення податку з доходів
фізичних осіб, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29.12.2010
відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано. Адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з відповідача
податок з доходів фізичних осіб в сумі
96063,14 грн. за період з 01.01.2009 по 01.09.2010 на
рахунок місцевого бюджету Варвинської
селищної ради.

СТОВ «Тростянське» подало касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції. Посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права: Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV та п. 1.3,
п. 1.11 ст. 1, п. 5.1, п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5, п.п. 6.2.1
п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є юридичною
особою, яка зобов'язана нараховувати,
утримувати та сплачувати податок з
доходів фізичних осіб до бюджету від
імені та за рахунок платника податку,
вести податковий облік та подавати
податкову звітність податковим
органам відповідно до закону, а також
нести відповідальність за порушення
норм цього Закону, тобто є податковим
агентом у розумінні п. 1.15 ст. 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV (далі
Закону № 889-IV).

Суму податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб
позивач розрахував самостійно і
визначив у податкових розрахунках за 4
квартал 2009 року, 1-3 квартали 2010 року,
однак до бюджету не сплатив.

Відмовляючи в задоволення позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
податковий орган не виконав
передбаченої в Законі України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ)
процедури стягнення податкового боргу,
яка включає в себе обов'язкове
виставлення платникові податку після
узгодження ним суми податкового
зобов'язання та не сплати такої суми у
встановлений законом строк, податкових
вимог.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову про стягнення податку з доходів
фізичних осіб та задовольняючи позов,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що сума податку з доходів
фізичних осіб не є податковим боргом у
розумінні п. 1.13 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ і
процедури стягнення податкового боргу
на цей податок не поширюються.

Відповідно до п.п. «а» п. 20.2. ст. 20 Закону
№ 889-IV фінансово відповідальними
особами за порушення норм цього Закону
при порушенні правил нарахування,
утримання та сплати до бюджету податку
з доходів платника податку, є податкові
агенти.

Таким чином, правовий статус
податкового агента передбачає
обов'язки нараховувати, утримувати,
сплачувати податок з доходів фізичних
осіб до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, надавати податкову
звітність з такого податку та нести
відповідальність за неналежне
виконання обов'язків.

Податковий агент має права та
обов'язки, встановлені законодавством
для платника податку з доходів
фізичних осіб.

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів) є Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ
(чинний на час виникнення спірних
відносин) (далі Закону № 2181-ІІІ).

Відповідно до п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 цього
Закону сумою податкового боргу
визнається узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею.

Порядок узгодження сум податкових
зобов'язань та визначення податкового
боргу встановлюється статтею 5 цього
Закону, зокрема п. 5.1 передбачено
порядок самостійного узгодження
податкового зобов'язання, згідно з яким
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Відповідно до п. 1.11 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків до
контролюючого органу у строки,
встановлені законодавством, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податку,
збору (обов'язкового платежу).

Таким чином, Закон № 2181-ІІІ під
«податковою декларацією» розуміє в
тому числі і розрахунок, який подається
до контролюючого органу у строки,
встановлені законодавством, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податку,
збору (обов'язкового платежу).

Пунктом 19.2 ст. 19 Закону № 889-IV
передбачено обов'язок податкового
агента надавати у строки, встановлені
законом для податкового кварталу, якщо
інше не визначено нормами цього Закону,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також сум
утриманого з них податку податковому
органу.

Таким чином, узгодження
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб відбувається з
дня подання податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також сум
утриманого з них податку податковому
органу.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач самостійно узгодив податкові
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в загальній сумі 96063,14
грн. з дня подання податкових
розрахунків за 4 квартал 2009 року, 1-3
квартали 2010 року, однак не сплатив такі
зобов'язання у встановлений законом
строк.

Згідно з п. 1.3 Закону № 2181-ІІІ
податковим боргом (недоїмкою) є
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону №
2181-ІІІ у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до п.п. 6.2.2. п. 6.2 ст. 6 Закону №
2181-ІІІ податкові вимоги мають містити
крім відомостей, передбачених
підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання
на підстави їх виставлення; суму
податкового боргу, належного до сплати,
пені та штрафних санкцій; перелік
запропонованих заходів із
забезпечення сплати суми податкового
боргу.

Податкові вимоги також надсилаються
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суму податкових зобов'язань у
встановлені законом строки, без
попереднього направлення (вручення)
податкового повідомлення.

Відповідно до п.п. 6.2.3. п. 6.2 ст. 6 Закону №
2181-ІІІ податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше
першого робочого дня після закінчення
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання. Перша
податкова вимога містить повідомлення
про факт узгодження податкового
зобов'язання та виникнення права
податкової застави на активи платника
податків. обов'язок погасити суму
податкового боргу та можливі наслідки
непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше
тридцятого календарного дня від дня
направлення (вручення) першої
податкової вимоги, у разі непогашення
платником податків суми податкового
боргу у встановлені строки. Друга
податкова вимога додатково до
відомостей, викладених у першій
податковій вимозі, може містити
повідомлення про дату та час
проведення опису активів платника
податків, що перебувають у податковій
заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Таким чином, процедура примусового
стягнення податкового боргу
передбачає надсилання податковим
органом платникові податків першу
податкову вимогу, а у разі непогашення
суми податкового боргу, визначеного у
першій податковій вимозі, у
встановлені строки - другу податкову
вимогу.

Виходячи з того, що податковим органом
не було здійснено надсилання
позивачеві податкових вимог, у
податкового органу не виникло права на
подання до суду позову про стягнення
податкового боргу.

З огляду на те, що суд апеляційної
інстанції порушив норми матеріального
права: п. 1.11 ст. 1, п. 5.1 ст. 5, п. 6.2 ст. 6
Закону № 2181-ІІІ, що призвело до
помилкового скасування постанови суду
першої інстанції та неправильного
вирішення справи, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про
необхідність скасування постанови
суду апеляційної інстанції із
залишенням в силі постанови суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тростянське» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011
скасувати та залишити в силі постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 29.12.2010.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, за заявою, поданою
через Вищий адміністративний суд
України у порядку, встановленому
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун