Справа № 804/3709/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2014 рокусправа № 804/3709/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційніу скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2014 року у справі №804/3709/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегапромекологія»
до Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и В:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2014 року задоволено
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегапромекологія» та визнано
протиправним і скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 09.12.2013
року, винесене Нікопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, яким підприємству зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
2249387,0грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Нікопольська
об'єднана Державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. Апеляційна скарга
Нікопольської ОДПІ обгрунтована
висновками, які зроблено в акті
перевірки, що став підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Судом встановлено та
підтверджено матеріалам справи, що
повноважними особами Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведена камеральна
перевірка даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість ТОВ
«Мегапромекологія» за серпень 2013 року.

За результатами перевірки
складено акт № 1095/2203/36759863 від 13.11.2013
року, в якому вказано на порушення
підприємством вимог п.102.5 ст.102 , абз. «б»
п.200.4, п.200.5 ст.200 ПК України, п.4.6.6
«Порядку заповнення та подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом ДПА України від 25.11.2011р. №1492, в
результаті чого завищено значення
ряд.24 декларації за липень 2013 року у
сумі 2249387 грн.

Такі висновки ДПІ, з огляду на акт
перевірки, ґрунтуються на наступному.

В ході перевірки правильності
складання податкової звітності по
податку на додану вартість за серпень
2013 року встановлено наступне: у
податковій декларації за серпень 2013
року ТОВ «Мегапроекологія»
задекларовано залишок від'ємного
значення з податку на додану вартість,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду у сумі 4841557,0грн.

Перевіркою повноти нарахування
податку на додану вартість (визначення
суми податку, що підлягає бюджетному
відшкодуванню) за липень 2013 року
встановлено завищення залишку
від'ємного значення з податку на додану
вартість, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду у сумі 2249387,0 грн., у
тому числі за травень 2010 року в сумі
151033,0 грн. та за червень 2010 року в сумі 1
009 812 грн., липень 2010 року в сумі 722 361,00
грн., за серпень 2010 року у сумі 366181,0грн.

Висновки ДПІ про завищення від'ємного
значення у розмірі 2249387,0грн. зроблені з
посиланням на вимог п.102.5 ст.102, п.200.7
ст.200 ПК України.

Так, ДПІ зазначає, що відповідно
до п.200.7 ст.200 ПК України, платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування надає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Відповідно до п.102.5 ст.102 ПК
України, заяви про повернення надміру
сплачених грошових зобов'язань або про
їх відшкодування у випадках,
передбачених цим Кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, що настає за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

З цих підстав, ДПІ вказує на те, що
ТОВ «Мегапромекологія» мало право
подати заяви на повернення надміру
сплаченого ПДВ протягом 1095 днів та
таким правом не скористалось.

Крім цього, як вбачається з акту
перевірки, завищення підприємством
від'ємного значення з ПДВ ДПІ пов'язує з
наступним.

Нікопольською ОДПІ було
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ТОВ
«Мегапромекологія» за червень 2013р., за
результатами якої складено акт
камеральної перевірки від 21.08.2013р. За
результатами перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення на
зменшення від'ємного значення ПДВ у
розмірі 1 325 953,0грн.

ТОВ «Мегапромекологія» оскаржило
вказане податкове
повідомлення-рішення до суду та
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
12.11.2013 року податкове
повідомлення-рішення було скасоване.
Проте, на час проведення ДПІ
камеральної перевірки, вказане судове
рішення законної сили не набрало.

Також, Нікопольською ОДПІ було
проведено камеральну перевірку даних,
задекларований у податковій звітності
з податку на додану вартість ТОВ
«Мегапромекологія» за липень 2013 року,
за результатами якої складено акт
камеральної перевірки від 20.09.2013р.
№509/2203/36759863. За результатами акту
винесено податкове
повідомлення-рішення на зменшення
від'ємного значення ПДВ на 1952115,0грн.

ТОВ «Мегапромекологія» оскаржило
вказане податкове
повідомлення-рішення до суду та
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18.11.2013 року податкове
повідомлення-рішення було скасоване.
Проте, на час проведення ДПІ
камеральної перевірки, вказане судове
рішення законної сили не набрало.

Вказуючи на результати інших
камеральних перевірок та посилаючись
на пп.4.6.7 п.4.6 розділу V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Мінфіну від
25.11.2011 р. № 1492, ДПІ зроблено висновок про
те, що ТОВ «Мегапромекологія» було
зобов'язано в податковій декларації за
серпень 2013 року задекларувати суму
від'ємного значення ПДВ з урахуванням
висновків попередніх камеральних
перевірок, якими встановлено завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового кредиту. Права
та обов'язки ТОВ «Мегапроекологія»
щодо використання суми від'ємного
значення у наступних податкових
періодах виникають, лише після
набрання законної сили судових рішень.

Будь-яких інших обставин, з якими б ДПІ
пов'язувала порушення ТОВ
«Мегапромекологія» вимог чинного
законодавства, Акт перевірки
№1095/2203/36759863 від 13.11.2013 року не містить.

На підставі акту перевірки ДПІ
прийнято податкове повідомлення -
рішення № від 09.12.2013 року, яким
підприємству зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
2249387 грн..

Правомірність та обґрунтованість
вказаного рішення відповідача є
предметом спору, який передано на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини
між сторонами та задовольняючи позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте
відповідачем не на підставі та не у
спосіб, які передбачені Податковим
кодексом України.

З такими висновками суду першої
інстанції, апеляційний суд
погоджується з наступних підстав.

Пунктом 200.1 статті 200
Податкового Кодексу України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.4. статті 200 Податкового
кодексу також передбачено, що якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п. 102.5 ст. 102
Податкового кодексу України, заяви на
повернення надміру сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Аналізуючи наведену норму, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що строки давності
застосовуються виключно до права
платника податку на повернення надміру
сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) та
відшкодування сум і не
розповсюджується на право платника
податків зарахувати (відобразити у
податковій звітності) від'ємне
значення ПДВ у наступних податкових
періодах.

Згідно з п. 200.7 ст. 200 Податкового
кодексу України, платник податку, який
має право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. А відповідно до
пункту 200.8 цієї статті, до декларації
додається також розрахунок суми
бюджетного відшкодування.

Між тим, як було встановлено судом
першої інстанції, при подачі
податкової декларації з податку на
додану вартість за серпень 2013 року,
позивач не заявляв будь-яких сум до
бюджетного відшкодування та не подавав
розрахунок бюджетного відшкодування.

За наведених обставин, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач правомірно задекларував у
податковій декларації з податку на
додану вартість за серпень 2013 року
спірну суму залишку від'ємного
значення, що після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Щодо висновків Акту перевірки
щодо можливості відображення
позивачем у податковій звітності,
наступних податкових періодів,
від'ємного значення ПДВ, розмір якого
зменшено податковим
повідомленням-рішенням, яке оскаржено
у судовому порядку, але до набрання
судовим рішенням законної сили,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до абзацу 3 пункту 56.18
статті 56 ПК України, при зверненні
платника податків до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу, грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Таким чином, права та обов'язки як
платника податків щодо сплати
податкового зобов'язання, так і
податкового органу щодо примусового
стягнення виникають лише після
набрання законної сили судовим
рішенням.

Діючою, на час виникнення спірних
правовідносин між сторонами, редакцією
Податкового кодексу України не
передбачено дій платника податків у
випадку оскарження податкового
повідомлення-рішення про зменшення
суми від'ємного значення суми ПДВ, але
передбачено, що платник податків має
право оскаржити таке рішення
контролюючого органу (п.56.1 ст.56 ПК
України).

При цьому, норми чинного податкового
законодавства не містять заборони
декларування від'ємного значення з ПДВ
без урахування висновків податкового
органу, які не набули статусу
обов'язкових до вступу відповідного
судового рішення в законну силу.

Застосовуючи аналогію закону, в
частині оскарження платником рішень
контролюючого органу про збільшення
сум грошового зобов'язання, та
приймаючи до увагу законодавчо
визначену можливість оскарження
будь-якого рішення контролюючого
рішення, можливо дійти висновку про те,
якщо податковий орган зменшує розмір
від'ємного значення суми ПДВ, то
обов'язок платника податків врахувати
ці суми зменшення у наступних
податкових періодах виникає лише після
набрання законної сили судовим
рішенням, яким би було встановлено
правомірність рішення контролюючого
органу про зменшення розміру
від'ємного значення суми ПДВ.

Оскільки, встановлені обставини справи
свідчать про те, що на час прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення, було відсутнє
судове рішення, яке б набрало законної
сили та яким би було встановлено
правомірність податкових
повідомлень-рішень, які приймалися за
результатами попередніх камеральних
перевірок, і відповідно встановлено
правомірність висновків ДПІ щодо
завищення залишку від'ємного значення,
то позивач мав право відображати
спірні показники від'ємного значення у
наступних податкових періодах.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що судом першої
інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, у
зв'язку з чим підстав для його
скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів України у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року по справі № 804/3709/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено
11.07.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк