Справа № 826/4917/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4917/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2014 року № 826/4917/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до

Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві

про

визнання протиправними та скасування постанов № 42680820, №42680681, від 27.03.2014 та №37278029 від 09.04.2013

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (надалі – позивач або ДПЗД «Укрінтеренерго») з позовом до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві № 37278029 від 09.04.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 5404,65грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві від 27.03.2014 ВП №42680820 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві № 37278029 від 09.04.2013 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 98.11грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві №42680681 від 27.03.2014 про відкриття виконавчого провадження

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2014 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 14.05.2014.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що оскаржувані постанови винесені відповідачем в порушення вимог положень Закону України

«Про виконавче провадження».

У судове засідання 15.05.2014 з’явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з’явилися, явку своїх представників не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду у відповідності до положень ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України), що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Суд у судовому засіданні 15.05.2014 року на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

В С Т А Н О В И В:

Боржнику – ДПЗД «Укрінтеренерго» запропоновано самостійно виконати рішення суду у строк до 08.04.2013.

Згідно з ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як зазначається позивачем та не заперечується відповідачем, постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2013 отримана останнім лише 11.11.2013, а тому виконати рішення у запропонований боржнику строк, а саме до 08.04.2013 виявилось неможливим.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів (ст.35 Закону).

Так, в матеріалах справи міститься клопотання про надання інформації та поновлення строку для самостійного виконання виконавчого документа №44/22-2120 від 12.11.2013.

Відповідно до платіжного доручення № 1707 від 04.12.2013, копія якого наявна в матеріалах справи, ДПЗД «Укрінтеренерго» сплачено борг в повному обсязі.

Однак, державним виконавцем Манасерян А.А. прийнято постанову ВП№37278029 від 09.04.2014 про примусове стягнення з боржника виконавчого збору 5404,65грн. у зв’язку із не виконанням в самостійному (добровільному) порядку боржником у запропонований для добровільного виконання рішення строк та постанову ВП №37278029 про стягнення з боржника витрат на проведення на проведення виконавчих дій від 09.04.2013 у розмірі 98,11грн.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2013 у зв’язку зі сплатою боргу в повному обсязі, на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону «Про виконавче провадження» постановлено закінчити виконавче провадження.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, на підставі постанови № 37278029 від 09.04.2013, 27.03.2014 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №42680820 та № 42680681 з приводу стягнення з ДПЗД «Укрінтеренерго» на користь відповідача виконавчий збір у розмірі 5404,65 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 98,11 грн.

Згідно ст.28 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що в разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Як вже зазначалось вище, постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2014 отримана позивачем лише 11.11.2014, а 12.11.2013 позивач повідомив державного виконавця, що рішення суду не може бути виконано в строк до 08.04.2013 (зазначений в постанові строк для добровільного виконання).

Враховуючи наведене, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що рішення суду неможливо було виконати в зазначений в постанові про відкриття провадження строк з незалежних від позивача обставин. При цьому, судом береться до уваги, що позивачем вчинено всі необхідні дії, спрямовані на виконання судового рішення у найкоротші строки.

Отже, позивач дійсно, з об’єктивних та незалежних від нього причин не мав змоги виконати судове рішення в повному обсязі у встановлений державним виконавцем строк. Позивач повідомляв державного виконавця про неможливість виконання судового рішення у семиденний строк, просив продовжити строк виконання рішення.

Позивач належним чином користувався своїми правами, наданими ст.12 Закону «Про виконавче провадження» та виконував свої обов’язки, покладені на нього ч.6 вказаної статті, повідомляючи про хід виконання судового рішення, про обставини, що унеможливлюють його виконання у встановлений строк, тобто сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Проте, державним виконавцем, при винесенні оскаржуваних постанов не було взято до уваги наведені вище обставини.

Суд зазначає, що завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2014 №42680820 про стягнення ДПЗД «Укрінтеренерго» виконавчого збору та постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2014 №42680681 про стягнення з ДПЗД «Укрінтеренерго»)витрат на проведення виконавчих дій прийняті державним виконавцем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття таких постанов, а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вищезазначених постанов є законними, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві № 37278029 від 09.04.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 5404,65грн.;

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві від 27.03.2014 ВП №42680820 про відкриття виконавчого провадження;

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві № 37278029 від 09.04.2013 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 98.11грн.;

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві №42680681 від 27.03.2014 про відкриття виконавчого провадження

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі 182 грн. 70коп.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук