Справа № 465/3165/14-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.07.2014 року
Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої- судді
Мартинишин М.О.

при секретарі- Кметь
Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2

до ВДАІ з обслуговування м.Львова
ГУМВС України у Львівській області,
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області

про визнання неправомірними дій та
скасування постанови про
адміністративне правопорушення, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом в суд до ВДАІ з обслуговування
м.Львова ГУМВС України у Львівській
області, УДАІ ГУМВС України у
Львівській області про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про адміністративне
правопорушення.

Позов мотивує тим, що 05.04.2014р. складено
постанову ВС1 №104436 про те, що він
05.04.2014р. о 20 год.05 хв. в м.Львові по вул.
Кульпарківська - Зв'язкова керуючи
автомобілем марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1
без поліса обов'язкового страхування
цивільної-правової відповідальності
під час ДТП. Вважає дії інспектора
незаконними, оскільки інспектор не
врахував всіх обставин справи так як
він під час ДТП отримав тілесні
ушкодження, був евакуйований швидкою
медичною допомогою до
травматологічного пункту,
притягується в перше, шкоду частково
відшкодував потерпілому, претензій до
нього останній не має та те, що він є
особою пенсійного віку, інвалідом 2-ї
групи(онкологія) та малозабезпеченою
особою. Просить визнати дії
відповідачів неправомірними та
скасувати постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали,
пояснення дали аналогічні
вищевикладеним у позовній заяві.
Додатково пояснили, що суди при
вирішення аналогічних справ, зокрема
Франківського районного суду м.Львова
із урахуванням конкретних обставин
справи, застосовують менш жорстокі
заходи впливу і менш суворе покарання,
на підставі ст.22 КУпАП, а оскілки у
позивача є такі обставини, просять
звільнити позивача від
адміністративної відповідальності за
вчинене правопорушення на підставі
визнання його малозначним відповідно
до ст. 22 КУпАП.

Представники відповідачів ВДАІ з
обслуговування м.Львова ГУМВС України
у Львівській області, УДАІ ГУМВС
України у Львівській області в судове
засідання з'явилися, хоча належним
чином повідомлялися про день, час та
місце розгляду справи. Згідно ст.128 КАС
України суд вважає, що справу слід
слухати їх відсутності на підставі
наявних у справі доказів, проти чого і
не заперечили позивач та представник
позивача

Заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП
відповідальність за вказаною статтею
наступає зокрема за керування
транспортним засобом особою, яка не має
при собі або не пред'явила для
перевірки посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційного
документа на транспортний засіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
ліцензійної картки на транспортний
засіб, а також поліса (договору)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (страхового сертифіката
"Зелена картка").

З оскаржуваної постанови у справі
про адміністративне правопорушення ВС1
№104436 від 05.04.2014 року вбачається, що
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що останній
05.04.2014р. о 20 год.05 хв. в м.Львові по вул.
Кульпарківська - Зв'язкова керуючи
автомобілем марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1
без поліса обов'язкового страхування
цивільної-правової відповідальності,
чим порушив Правила дорожнього руху, і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 425,00грн..

Відповідно до положень ст.245 КпАП
України, завданням провадження в
справах про адміністративні
правопорушення є: своєчасне, всебічне,
повне і об'єктивне з'ясування обставин
кожної справи, вирішення її в точній
відповідності з законом, забезпечення
виконання винесеної постанови, а також
виявлення причин та умов, що сприяють
вчиненню адміністративних
правопорушень, запобігання
правопорушенням, виховання громадян у
дусі додержання законів, зміцнення
законності.

Згідно зі ст.251 КпАП України,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Судом встановлено, що, виходячи із
положень вище згаданих статей КпАП
України, суб'єктом оскарження при
складанні протоколу та винесенні
оскаржуваної постанови було виконано
вимоги цих статей, виходячи з
наступного.

Так, оскаржувана постанова винесена на
підставі протоколу від 05.04.2014 року
серія АБ2 №329280, при складенні якого
було враховано пояснення та
заперечення особи, що притягається до
адміністративної відповідальності.

З представлених на розгляд суду
матеріалів вбачається вчинення
позивачем правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України,
постанова винесена правомочною особою,
стягнення накладено в межах санкції
статті з врахуванням вимог ст.33 КпАП
України та строків накладення
адміністративного стягнення.

Позивачем та представником
позивача в судовому засіданні не
представлено суду жодних доказів на
підтвердження своїх тверджень, які б
заперечували правомірність винесеної
постанови в справі про адміністративне
правопорушення ВС1 №104436 від 05.04.2014 року.
Відтак, в судовому засіданні не
встановлено неправомірності дій
працівників ДАІ по винесенні постанови
у справі про адміністративне
правопорушення.

Відповідно до ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган
при розгляді скарги на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може прийняти рішення
про скасування постанови і закриття
справи

Суд не є тим органом в розумінні
зазначеної норми, який має
повноваження щодо закриття
провадження по справі про
адміністративне правопорушення,
оскільки вирішення спору із ухваленням
судового рішення по суті позовних
виключає можливість одночасного
закриття провадження щодо тих самих
вимог.

При цьому суд не вбачає застосування
ст.22 КпАП України як просить позивач та
представник позивача, оскільки судом
не встановлено таких обставин. А згідно
ст. 162 КАС України, не передбачено
повноважень суду виносити постанову
про застосування такої ст.22 КпАП
України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України державні органи повинні діяти
тільки на підставах, у межах
повноважень та у спосіб, які
передбачені Конституцією України та
законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 128, 158, 160, 161, 162, 167,
171-2 КАС України, ст.ст.293, 294 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до ВДАІ з обслуговування
м.Львова ГУМВС України у Львівській
області, УДАІ ГУМВС України у
Львівській області про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про адміністративне
правопорушення - відмовити за
безпідставністю.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Мартинишин М.О.