Справа № 826/9069/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2014 року 08:10
справа №826/9069/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "АДЦ"доБроварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Київській областіпровизнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
діїОБСТАВИНИ СПРАВИ:
25 червня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АДЦ" (далі по тексту -
позивач, ТОВ "АДЦ") звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Київській області
(далі по тексту - відповідач, Броварська
ОДПІ), в якому просить: 1) визнати
протиправними дії відповідача, що
виразились у проведенні
документальної позапланової невиїзної
результати якої оформлені актом від 11
квітня 2014 року №209/10-06-22-01/36469326 "Про
неможливість проведення
документальної позапланової виїзної
з питання підтвердження господарських
підприємствами-постачальниками та
підприємствами-покупцями за період з
01.12.2013 р. по 28.02.2014 р."; 2) зобов'язати
відповідача вилучити з АІС "Податковий
блок" інформацію, внесену на підставі
акта від 11 квітня 2014 року
№209/10-06-22-01/36469326 "Про неможливість
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
підтвердження господарських відносин
із підприємствами-постачальниками та
підприємствами-покупцями за період з
01.12.2013 р. по 28.02.2014 р."; 3) зобов'язати
відповідача відновити в АІС
"Податковий блок" дані податкової
за період 01.12.2013 р. по 28.02.2014 р.; 4)
встановити відповідачу строк на
виконання даного рішення суду 5 (п'ять)
робочих днів, з дати набрання ним
законної сили та подати звіт про
виконання даного судового рішення у
строк 5 (п'ять) робочих днів з дати
набрання ним законної сили.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 червня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі №826/9069/14,
закінчено підготовче провадження і
призначено справу до судового
В судове засідання 04 липня 2014 року
представник позивача не прибув,
попередньо подавши заяву про розгляд
справи за його відсутності, відповідач
свого представника не направив.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи неприбуття представників
сторін та положення частин четвертої
та шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 04 липня 2014 року суд
ухвалив перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Матеріали справи підтверджують, що
Броварською ОДПІ здійснено заходи з
метою проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"АДЦ" за період з 01 грудня 2013 року по 28
лютого 2014 року, за результатами яких
складено акт від 11 квітня 2014 року
№209/10-06-22-01/36469326 "Про неможливість
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
підтвердження господарських відносин
із підприємствами-постачальниками та
підприємствами-покупцями за період з
01.12.2013 р. по 28.02.2014 р." (далі по тексту - Акт
про неможливість проведення
Позивач вважає протиправними дії
Броварської ОДПІ щодо здійснення
заходів по проведенню документальної
позапланової виїзної перевірки,
оскільки вони вчинені з порушенням
встановленого порядку, а в Акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки викладені суб'єктивні висновки
щодо дійсності укладених правочинів та
відсутності за місцезнаходженням ТОВ
Відповідач у письмовому запереченні
проти адміністративного позову просив
відмовити у задоволені позовних вимог,
з підстав, викладених в Акті про
неможливість проведення перевірки.
Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України зокрема
встановлено, що документальною виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка
проводиться за місцезнаходженням
платника податків чи місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
Як свідчить зміст акта перевірки,
провести документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "АДЦ" неможливо,
оскільки підприємство не знаходиться
за юридичною адресою.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.
Виходячи зі змісту процитованої
правової норми, вбачається, що
документальною позаплановою невиїзною
перевіркою є перевірка, своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, первинних
документів, податкової інформації
тощо, яка не передбачена у плані роботи
контролюючого органу, та в приміщенні
контролюючого органу.
Зміст Акта про неможливість проведення
перевірки свідчить, що відповідач
провів не передбачену у плані роботи
перевірку ТОВ "АДЦ", наприклад, у
висновках Акта про неможливість
проведення перевірки встановлено
порушення вимог Податкового кодексу
України та зменшено задекларовані
податкові зобов'язання та податковий
кредит; перевірку проведено, зокрема на
підставі баз даних АІС "Податковий
блок", "Архів податкової звітності", та у
приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79
Податкового кодексу України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

З аналізу наведених правових норм суд
приходить до висновку, що
документальна позапланова невиїзна
перевірка може проводитись на підставі
наказу керівника органу державної
податкової служби та за наявності
підстав для її проведення; в свою чергу
вичерпний перелік обставин для
здійснення документальної
позапланової перевірки передбачено в
пункті 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України встановлює, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин: за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язків письмовий запит
контролюючого органу протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту;
платником податків не подано в
установлений законом строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх
подання передбачено законом; платником
податків подано контролюючому органу
уточнюючий розрахунок з відповідного
податку за період, який перевірявся
контролюючим органом; виявлено
недостовірність даних, що містяться у
податкових деклараціях, поданих
платником податків, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
письмовий запит контролюючого органу
протягом десяти робочих днів з дня
отримання запиту; платником податків
подано в установленому порядку
контролюючому органу заперечення до
акта перевірки або скаргу на прийняте
за її результатами податкове
повідомлення-рішення, в яких
вимагається повний або частковий
перегляд результатів відповідної
перевірки або скасування прийнятого за
її результатами податкового
повідомлення-рішення у разі, коли
платник податків у своїй скарзі
(запереченнях) посилається на
обставини, що не були досліджені під
час перевірки, та об'єктивний їх
розгляд неможливий без проведення
перевірки; розпочато процедуру
реорганізації юридичної особи (крім
перетворення), припинення юридичної
особи або підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця, порушено
провадження у справі про визнання
банкрутом платника податків або подано
заяву про зняття з обліку платника
податків; платником подано декларацію,
в якій заявлено до відшкодування з
бюджету податок на додану вартість, за
наявності підстав для перевірки,
визначених у розділі V цього Кодексу,
та/або з від'ємним значенням з податку
на додану вартість, яке становить
більше 100 тис. гривень; щодо платника
податку подано скаргу про ненадання
таким платником податків податкової
накладної покупцю або про порушення
правил заповнення податкової
накладної у разі ненадання таким
платником податків пояснень та
документального підтвердження на
письмовий запит контролюючого органу
протягом десяти робочих днів з дня його
отримання; отримано судове рішення
суду (слідчого судді) про призначення
перевірки або постанову органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, слідчого, прокурора,
винесену ними відповідно до закону;
контролюючим органом вищого рівня в
порядку контролю за діями або
бездіяльністю посадових осіб
контролюючого органу нижчого рівня
здійснено перевірку документів
обов'язкової звітності платника
податків або матеріалів
документальної перевірки, проведеної
контролюючим органом нижчого рівня, і
виявлено невідповідність висновків
акта перевірки вимогам законодавства
або неповне з'ясування під час
перевірки питань, що повинні бути
з'ясовані під час перевірки для
винесення об'єктивного висновку щодо
дотримання платником податків вимог
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи;
у разі отримання інформації про
ухилення податковим агентом від
оподаткування виплаченої (нарахованої)
найманим особам (у тому числі без
документального оформлення)
заробітної плати, пасивних доходів,
додаткових благ, інших виплат та
відшкодувань, що підлягають
оподаткуванню, у тому числі внаслідок
неукладення платником податків
трудових договорів з найманими особами
згідно із законом, а також здійснення
особою господарської діяльності без
державної реєстрації; у разі
встановлення відхилення цін
контрольованої операції від рівня
звичайних (ринкових) цін у порядку,
передбаченому підпунктом 39.5.1 пункту 39.5
статті 39 цього Кодексу; неподання
платником податків або подання з
порушенням вимог пункту 39.4 статті 39
цього Кодексу звіту про контрольовані
операції та/або обов'язкової
документації або у разі встановлення
порушень під час моніторингу такого
звіту або документації відповідно до
вимог пункту 39.4 і підпункту 39.5.1 пункту
39.5 статті 39 цього Кодексу.

Судом під час розгляду справи не
встановлено, а відповідачем не надано
жодного доказу на підтвердження
існування в межах спірних
правовідносин будь-якої підстави для
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки,
перелік яких визначений в пункті 78.1
статті 78 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідач не надав суду
доказів надіслання ТОВ "АДЦ"
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки; тому вбачається, що
документальна позапланова невиїзна
перевірка у межах спірних
правовідносин проведена з порушенням
порядку, встановленого пунктом 79.2
статті 79 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, дії Броварської
ОДПІ щодо проведення документальної
невиїзної позапланової перевірки ТОВ
"АДЦ" здійснені не на підставі, не у
спосіб та не в межах, визначених
Податковим кодексом України, а тому є
протиправними.

При цьому, на переконання суду,
введення платника в оману та
приховування під назвою "Акт про
неможливість проведення перевірки"
фактичних дій щодо проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки, не звільняє орган державної
податкової служби від виконання
приписів Податкового кодексу України,
зокрема в частині визначеного порядку
та підстав для проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки.

Крім того, суд також вважає за
необхідне висловити свою незгоду з
висновками, що викладені відповідачем
в Акті про неможливість проведення
перевірки.

В Акті про неможливість проведення
перевірки зазначено, що ТОВ "АДЦ"
проводило господарські операції -
транзитні фінансові потоки, спрямовані
на здійснення операцій з надання
податкової вигоди, з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, які не мають
реального товарного характеру, а
договори укладені між ТОВ "АДЦ" та
підприємствами-контрагентами є
нікчемними та не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю.

Стаття 203 Цивільного кодексу України
встановлює, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини першої статті 215
Цивільного кодексу України визначено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 228
Цивільного кодексу України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Частина третя статті 228 Цивільного
кодексу України визначає, що у разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Відповідно до частин першої та другої
статті 234 Цивільного кодексу України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Наведені норми вказують, що питання
недійсності правочинів, не спрямованих
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними, тобто
фіктивних, та правочинів, що не
відповідають інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам,
тобто нікчемних, вирішується виключно
судом.

Відповідного рішення суду про визнання
недійсними правочинів, укладених між
ТОВ "АДЦ" та його контрагентами
(покупцями і постачальниками),
матеріали справи не містять.

У свою чергу органи державної
податкової служби не наділені
повноваженнями визнавати нікчемними
та фіктивними правочини, укладені між
суб'єктами господарювання та робити
відповідні висновки в актах перевірок.

Крім того, для застосування санкцій,
передбачених статтею 228 Цивільного
кодексу України, необхідним є
наявність умислу на укладення угоди з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
наприклад, вчинення удаваного
правочину з метою приховання ухилення
від сплати податків чи з метою
неправомірного одержання з державного
бюджету коштів шляхом відшкодування
податку на додану вартість у разі його
несплати контрагентами до бюджету.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини
першої статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до частин першої та
четвертої статті 70 цього Кодексу,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідачем не наведено, а судом не
встановлено підстав для визнання
нікчемними правочинів, укладених в
межах спірних правовідносин між
позивачем та контрагентами-покупцями,
а матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили, що зазначені правочини
є такими, що порушують публічний
порядок чи спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна держави.

За таких підстав, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що висновки Акта перевірки про
не підтвердження факту реального
вчинення господарських операцій ТОВ
"АДЦ" з контрагентами, нікчемність
правочинів, укладених між ними, та про
не підтвердження задекларованих
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість за
перевірений період є помилковими, не
підтверджуються нормативно та
документально, й виходять за межі
повноважень відповідача.

Суд також вважає, що сам по собі Акт про
неможливість проведення перевірки не
відповідає встановленій формі та
змісту в частині зазначення відомостей
про відповідність правочинів вимогам
законодавства.

Так, з метою забезпечення єдиного
порядку відображення результатів
документальних перевірок платників
податків - юридичних осіб (резидентів і
нерезидентів) та їх відокремлених
підрозділів наказом Державної
податкової адміністрації України від 22
грудня 2010 року №984 затверджено Порядок
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства (далі по тексту -
Порядок).

Відповідно до пункту 10 Порядку у разі
відмови посадових осіб платника
податків або його законних
представників у допуску посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
перевірки або неможливості проведення
перевірки складається відповідний акт,
який засвідчує такий факт.

Суд звертає увагу, що Порядком не
передбачено зазначення в акті про
неможливість проведення перевірки
інформації про реальність
господарських операцій та чинність
укладених правочинів суб'єкта
господарювання, щодо якого виявилось
неможливим провести перевірку.

Недостовірною є також інформація Акта
про неможливість проведення перевірки
про відсутність ТОВ "АДЦ" за
місцезнаходженням.

Так, частина перша статті 18 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" встановлює, якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Судом встановлено, що на момент
здійснення заходів з проведення
перевірки ТОВ "АДЦ" було зареєстроване
за адресою: 07400, Київська область, м.
Бровари, бул. Незалежності, буд. 2 а, кім.
54/4.

Відповідно до частини чотирнадцятої
статті 19 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" визначено, що у разі
неподання юридичною особою протягом
місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Якщо державному реєстратору повернуто
поштове відправлення, державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Таким чином, єдиним доказом
відсутності юридичної особи за
місцезнаходженням є відповідний запис
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Разом з тим, відповідач не надав суду
належних та допустимих доказів
відсутності ТОВ "АДЦ" за
місцезнаходженням на момент
здійснення заходів з проведення
зустрічної звірки, а саме витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців із
записом про відсутність ТОВ "АДЦ" за
місцезнаходженням.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача вилучити з
АІС "Податковий блок", інформацію,
внесену на підставі Акта про
неможливість проведення перевірки та
відновити в цій базі задекларовані
дані податкової звітності, суд
керується наступним.

Відповідно до висновків Акта про
неможливість проведення перевірки та
наданих відповідачем пояснень судом
встановлено, що інформацію Акта про
неможливість проведення перевірки
відповідач вніс до інформаційної
системи "Податковий блок", зокрема
зменшив задекларовані податкові
зобов'язання та податковий кредит з
податку на додану вартість ТОВ "АДЦ" за
період з 01 грудня 2013 року по 28 лютого 2014
року.

Наведене, на думку суду, фактично
свідчить, що відповідач змінив дані,
задекларовані ТОВ "АДЦ" у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за перевірений період, що
суперечить загальним засадам
оподаткування та нормам Податкового
кодексу України.

Броварська ОДПІ, як контролюючий орган,
може змінити задекларовані платником
податків дані податкової звітності
лише шляхом визначення суми грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, у випадках, передбачених
пунктом 54.3 статті 54 Податкового
кодексу України.

При цьому, як вбачається з
інформаційного повідомлення на
офіційному порталі Міністерства
доходів і зборів України
(http://minrd.gov.ua/modernizatsiya-dps-ukraini/povidomlenia_/2013-rik-/
88461.html) систему "Податковий блок"
введено в експлуатацію в органах
податкової служби з 01 січня 2013 року
згідно наказу Державної податкової
служби України від 24 грудня 2012 року
№1197.

З урахуванням того, що висновки Акта
про неможливість проведення перевірки
не можуть бути підставою для внесення
змін до податкової звітності з податку
на додану вартість, та, оскільки в
автоматизованій інформаційній системі
"Податковий блок" підлягають
відображенню виключно задекларовані
платником податку у податкових
деклараціях показники податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість, суд
приходить до висновку, що Броварська
ОДПІ зобов'язана вилучити з
інформаційної системи "Податковий
блок" інформацію, внесену на підставі
Акта про неможливість проведення
перевірки, та відновити в цій
інформаційній системі інформацію про
задекларовані ТОВ "АДЦ" показники у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за період з 01 грудня 2013
року по 28 лютого 2014 року.

Таким чином позовні вимоги у цій
частині є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Подібну правову позицію викладено в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 13 лютого 2013 року №К/9991/74156/12.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність дій по
проведенню документальної
позапланової невиїзної перевірки у
відповідності до вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, однак, виходячи з формулювання
позовних вимог та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ТОВ "АДЦ" підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Стосовно позовних вимог позивача про
зобов'язання відповідача надати звіт
про виконання судового рішення, суд
вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до пункту 4 частини першої 163
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлений судом строк для
подання суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій (перебіг цього
строку починається з дня набрання
постановою законної сили або після
одержання її копії, якщо постанова
виконується негайно), є складовою
резолютивної частини постанови.

Оскільки дана постанова вимагає від
Броварської ОДПІ вчинення певних дій,
суд вважає за можливе встановити для
суб'єкта владних
повноважень-відповідача строк для
подання звіту про виконання вказаної
постанови у п'ять днів з дня набрання
нею законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "АДЦ"
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Київській області по
проведенню документальної невиїзної
позапланової перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю "АДЦ", за
результатами якої складено акт від 11
квітня 2014 року №209/10-06-22-01/36469326 "Про
неможливість проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "АДЦ" (код за )
з питання підтвердження господарських
відносин із
підприємствами-постачальниками та
підприємствами-покупцями за період з
01.12.2013 р. по 28.02.2014 р.".

3. Зобов'язати Броварську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Київській
області вилучити з інформаційної
системи "Податковий блок" інформацію,
внесену на підставі акта від 11 квітня
2014 року №209/10-06-22-01/36469326 "Про
неможливість проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "АДЦ" (код за )
з питання підтвердження господарських
відносин із
підприємствами-постачальниками та
підприємствами-покупцями за період з
01.12.2013 р. по 28.02.2014 р.".

4. Зобов'язати Броварську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Київській
області відновити в інформаційній
системі "Податковий блок" показники
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість,
задекларовані Товариством з обмеженою
відповідальністю "АДЦ" у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період з 01 грудня 2013 року по
28 лютого 2014 року.

5. Присудити з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АДЦ"
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні вісім копійок).

6. Встановити Броварській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Київській
області строк у п'ять днів з дня
набрання постановою законної сили для
подання звіту про виконання постанови.

7. Попередити Броварську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Київській
області про можливість застосування
заходів, передбачених частиною другою
статті 267 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко