Справа № 814/1743/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

07 липня 2014 року
справа № 814/1743/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., в письмовому провадженні
розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловного управління
Держземагентства у Миколаївській
області, вул. Миру, 34, к. 711, м. Миколаїв,
54034

провизнання дій протиправними,
визнання права на отримання земельної
ділянки у власність В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась із
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Миколаївській області (далі -
відповідач, Управління), в якому
просить суд визнати незаконною відмову
відповідача у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель у
власність позивача, як члену
фермерського господарства "Грубий"
(далі - ФГ "Грубий"), а також визнати за
позивачем право на отримання у
власність земельної ділянки в розмірі
7,7875 га із земель, які використовуються
ФГ "Грубий".

Провадження в адміністративній справі
в частині вимоги про визнання за
позивачем права на отримання земельної
ділянки в розмірі 7,7875 га із земель, які
використовуються ФГ "Грубий", судом
закрито.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відмова
відповідача у затвердженні проекту
землеустрою для подальшого отримання
ним земельної ділянки у власність,
носить протиправний характер, так як
відповідно до ст. 32 ч. 1 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України) він,
як член ФГ "Грубий", має право на
отримання безоплатно у приватну
власність земельної ділянки
фермерського господарства.

Відповідач позов не визнав, в
запереченнях зазначив, що земельна
ділянка, на отримання якої у власність
претендує позивач, раніше була надана в
оренду іншій особі - також члену ФГ
"Грубий", а тому вона не може бути
передана позивачу у власність (а. с. 83-85).

Обидві сторони подали клопотання про
розгляд справи за їх відсутності, в
порядку письмового провадження (а. с. 79,
81). Згідно із ст. 122 ч. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Враховуючи, що позивач і
відповідач скористались своїм правом
на розгляд справи в порядку письмового
провадження та приймаючи до уваги те,
що їх доводи і заперечення викладені
письмово, суд вважає, що маються
підстави, передбачені вищенаведеною
нормою КАС України, для розгляду справи
в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

27 лютого 2006 р. між членом ФГ "Грубий"
ОСОБА_2 (син позивачки) та Доманівською
районною державною адміністрацією
Миколаївської області було укладено
договір оренди земельної ділянки, за
умовами якого орендар - ОСОБА_2 отримав
строком на 10 років у користування
земельну ділянку розміром 21,62 га, для
ведення фермерського господарства (а.
с. 52-54).

В листопаді 2013 р. позивач подав до
Управління заяву про затвердження
проекту землеустрою, на яку 20 грудня 2013
р. отримав відмову відповідача
оформлену листом, який мотивований тим,
що земельна ділянка, на яку претендує
позивач, орендується її сином - ОСОБА_2 і
ця земельна ділянка не входить до
складу земель ФГ "Грубий", а тому і не
підлягає безоплатній передачі у
власність членам цього господарства (а.
с. 9-10).

Таким чином, спір між сторонами
стосується виключно оцінки
правовідносин - тоді як позивач вважає,
що оскільки він є членом ФГ "Грубий", а
надана в оренду ОСОБА_2 земельна
ділянка використовується останнім для
ведення фермерського господарства,
позивач має право, на підставі ст. 32 ч. 1
ЗК України, безоплатно отримати
частину цієї земельної ділянки у
власність; в той же час відповідач
вважає, що оскільки земельна ділянка
надана в оренду ОСОБА_2, а не ФГ "Грубий",
позивач не може претендувати на її
отримання у власність, тобто сторони по
різному тлумачать зміст ст. 32 ч. 1 ЗК
України.

Відповідно до вказаної норми,
громадянам України - членам
фермерських господарств передаються
безоплатно у приватну власність надані
їм у користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради.

Зазначену норму слід розуміти таким
чином, що особа, яка є членом
фермерського господарства і яка раніше
отримала у користування, в тому числі і
в оренду, земельну ділянку для ведення
фермерського господарства, може в
подальшому безоплатно отримати цю
земельну ділянку, в розмірі земельного
паю, у власність.

В даному випадку, особою, яка отримала
земельну ділянку в оренду, є ОСОБА_2, що
підтверджується договором оренди, і
саме ця особа має право клопотати перед
відповідачем про отримання земельної
ділянки у власність. Позивач же не має
ніякого правового титулу для
користування земельною ділянкою, а
тому той факт, що вона є членом
фермерського господарства, без
наявності у неї права на користування
землею на підставі договору, не має
значення в даному спорі.

Крім того, якщо припустити, що позивач
має право на отримання у власність
частини земельної ділянки, яка
орендується ОСОБА_2, правовим наслідком
буде наявність двох прав на одну й ту
саму земельну ділянку - ОСОБА_2 буде
мати право оренди, а позивач набуде
право власності на частину цієї ж
ділянки, що суперечитиме змісту
правового регулювання даних
правовідносин, так як ЗК України не
передбачає одночасної наявності права
оренди і права власності на один і той
самий об'єкт земельних правовідносин.

З огляду на викладене, суд не знаходить
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О.
Мороз