Справа № 826/17534/13-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Олександрівської клінічної лікарні м.
Києва на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житло-Буд» до Київської міської ради
про визнання дій протиправними та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ТОВ «Житло-Буд»
звернулося до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправним та
скасувати рішення Київської міської
ради від 14 липня 2011 року № 788/6175 «Про
визнання таким, що втратив чинність, п. 1
рішення Київської міської ради від 10
липня 2003 року № 638-5/798».

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
листопада 2013 року вказаний
адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням Олександрівська клінічна
лікарня м. Києва подала апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про залишення позовної заяви
без розгляду. Свої вимоги обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції було
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
позивач пропустив строк звернення до
суду з даним позовом.

Під час судового засідання представник
Олександрівської клінічної лікарні м.
Києва підтримав свою апеляційну скаргу
та просив суд її задовольнити з
підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
апеляційної скарги та просив суд
відмовити в її задоволенні посилаючись
на те, що судом першої інстанції було
винесене законне і обґрунтоване
рішення, а підстави для його зміни чи
скасування - відсутні.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, явку
свого представника в судове засідання
не забезпечив. Враховуючи, що в
матеріалах справи достатньо письмових
доказів для правильного вирішення
апеляційної скарги, а особиста участь
представника відповідача в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників Олександрівської
клінічної лікарні м. Києва та позивача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу Олександрівської
клінічної лікарні м. Києва
задовольнити частково, постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 21 листопада 2013 року -
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову ТОВ
«Житло-Буд» виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Судом встановлено, що рішенням
Київської міської ради від 10 липня 2003
року № 638-5/798 було припинено
Центральній клінічній лікарні
(правонаступником якої є
Олександрівська клінічна лікарня м.
Києва) право користування частиною
земельної ділянки площею 0,45 га,
відведеної відповідно до рішення
виконавчого комітету Київської
міської ради депутатів трудящих від 22
березня 1965 року № 1960, та зараховано
зазначену ділянку до земель запасу
житлової та громадської забудови.

Також вказаним рішенням було припинено
Інституту фізіології ім. О.О.
Богомольця НАН України право
користування частиною земельної
ділянки площею 0,06 га, відведеної
відповідно до п. 7 рішення Київської
міської ради депутатів трудящих від 21
вересня 1999 року № 104/1-478, та зараховано
зазначену ділянку до земель запасу
житлової та громадської забудови.

Зазначеним рішенням було також
затверджено проект відведення
земельної ТОВ «Житло-Буд» для
будівництва, експлуатації та
обслуговування житлового будинку на
вул. Шовковичній, 39/1-а у Печерському
районі м. Києва та передано вказаному
товариству земельну ділянку площею 0,51
га в довгострокову оренду на 15 років.

Рішенням Київської міської ради від 14
липня 2011 року № 788/6175 п. 1 рішення
Київської міської ради від 10 липня 2003
року № 638-5/798 був визнаний таким, що
втратив чинність.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
Київської міської ради, ТОВ «Житло-Буд»
звернулося до суду з позовом про його
скасування.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог ТОВ «Житло-Буд» суд
першої інстанції виходив з того, що
право позивача на користування
земельною ділянкою було припинене з
підстав, не передбачених ст. 141 ЗК
України.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не відповідає
фактичним обставинам справи.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою, представник Олександрівської
клінічної лікарні м. Києва вказував на
те, що позивач пропустив строк
звернення до суду з даним позовом без
поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що
адміністративний позов про скасування
рішення Київської міської ради від 14
липня 2011 року № 788/6175 ТОВ «Житло-Буд»
подало до суду 05 листопада 2013 року,
тобто, як вірно зазначає апелянт, після
закінчення строку, встановленого ч. 2
ст. 99 КАС України.

Разом з тим, представником
Олександрівської клінічної лікарні м.
Києва не було враховано, що відповідно
до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту
прав, свобод та інтересів особи цим
Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду.

На час виникнення спірних
правовідносин п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України
було передбачено, що позовна давність
не поширюється на вимогу власника або
іншої особи про визнання незаконним
правового акту органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено його
право власності або інше речове право.

В подальшому Законом України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо вдосконалення порядку
здійснення судочинства», що набрав
чинності 15 січня 2012 року, п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК
України був виключений.

Положеннями п. 3 ч. 5 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
вказаного Закону було передбачено, що
особа має право звернутися до суду з
позовом про визнання незаконним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи
протягом трьох років з дня набрання
чинності цим Законом.

Даний адміністративний позов був
поданий до окружного
адміністративного суду м. Києва 05
листопада 2013 року. З огляду на те, що
станом на вказану дату не минуло трьох
років з дня набрання чинності Законом
України «Про внесення змін до деяких
законів України щодо вдосконалення
порядку здійснення судочинства»,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що ТОВ «Житло-Буд» звернулося до суду з
позовом в межах встановленого строку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
Олександрівської клінічної лікарні м.
Києва не спростовують висновки суду
першої інстанції про дотримання
позивачем строку звернення до суду,
викладені в постанові від 21 листопада
2013 року, та не можуть бути підставами
для її скасування.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України
суд апеляційної інстанції може вийти
за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду справи
колегією суддів було встановлене
порушення, допущене судом першої
інстанції, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

В рішенні Київської міської ради від 14
липня 2011 року № 788/6175 «Про визнання
таким, що втратив чинність, п. 1 рішення
Київської міської ради від 10 липня 2003
року № 638-5/798» зазначено, що воно
прийняте на підставі, зокрема, згоди
ТОВ «Житло-Буд», викладеної в листах
від 04 липня 2011 року № 398 та № 399.

Згідно п. «а» ст. 141 ЗК України
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою.

Задовольняючи адміністративний позов
ТОВ «Житло-Буд» суд першої інстанції
послався на те, що листи позивача від 04
липня 2011 року № 398 та № 399 за своїм
змістом не є добровільною відмовою від
користування земельною ділянкою в
розумінні п. «а» ст. 141 ЗК України. На
думку суду першої інстанції, ТОВ
«Житло-Буд» заявило про свою згоду на
відміну рішення Київської міської ради
від 10 липня 2003 року № 638-5/798 лише в разі
позитивного вирішення питання щодо
відведення земельної ділянки на вул.
Мечникова, 1 в Печерському районі м.
Києва.

Дослідивши зазначені заяви колегія
суддів дійшла висновку про
помилковість вказаного висновку суду
першої інстанції.

Так, заяви від 04 липня 2011 року № 398 та №
399 є однаковими за змістом, проте
адресовані різним особам - голові
Київської міської ради Черновецькому
Л.М. та голові Київської міської
державної адміністрації Попову О.П.

У вказаних заявах чітко зазначено, що
ТОВ «Житло-Буд» надає згоду на відміну
рішення Київської міської ради від 10
липня 2003 року № 638-5/798 щодо виділення
ТОВ «Житло-Буд» земельної ділянки для
будівництва житлового будинку на вул.
Шовковичній, 39/1-а в Печерському районі
м. Києва.

Зазначені заяви дійсно містять в собі
прохання вирішити питання про
виділення земельної ділянки ТОВ
«Житло-Буд» на вул. Мечникова, 1 в
Печерському районі м. Києва для
будівництва та обслуговування об'єкту
транспортної інфраструктури.

З огляду на те, що чинним
законодавством не визначено форми заяв
про добровільну відмову від земельної
ділянки та про виділення земельної
ділянки, колегія суддів приходить до
висновку, що ТОВ «Житло-Буд» правомірно
виклало обидва зазначені прохання в
одній заяві. Відповідно, наявність в
одній заяві згоди на відміну рішення
про надання земельної ділянки та
прохання надати земельну ділянку за
іншою адресою, не дає підстав для
висновку, що ТОВ «Житло-Буд»
відмовляється від користування
земельною ділянкою по вул. Шовковичній,
39/1-а у Печерському районі м. Києва лише
у після виділення йому земельної
ділянки по вул. Мечникова, 1 в
Печерському районі м. Києва.

В останньому абзаці листів позивача
від 04 липня 2011 року № 398 та № 399 було
дійсно зазначено, що ТОВ «Житло-Буд»
надасть згоду на розірвання договору
оренди від 13 серпня 2004 року № 82-6-00224 за
згодою сторін після позитивного
вирішення відведення земельної
ділянки на вул. Мечникова, 1 в
Печерському районі м. Києва.

Разом з тим, обставини, пов'язані з
розірванням договору оренди від 13
серпня 2004 року № 82-6-00224, не стосуються
предмету доказування у даній справі та
не мають безпосереднього відношення до
прийняття рішення Київської міської
ради від 14 липня 2011 року № 788/6175 «Про
визнання таким, що втратив чинність, п. 1
рішення Київської міської ради від 10
липня 2003 року № 638-5/798».

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про те, що
оскаржуване рішення Київської міської
ради було прийняте у повній
відповідності до п. «а» ст. 141 ЗК України
та не вбачає підстав для його
скасування.

Таким чином, судом першої інстанції
було надано неналежну оцінку
дослідженим доказам, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Олександрівської клінічної лікарні м.
Києва задовольнити частково, постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 21 листопада 2013 року -
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову ТОВ
«Житло-Буд».

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Олександрівської
клінічної лікарні м. Києва -
задовольнити частково.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 листопада 2013 року -
скасувати.

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житло-Буд» -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Постанова складена в повному обсязі 15
липня 2014 року.

Головуючий суддя

Горяйнов А.М.

Судді:

Мамчур Я.С

Шостак О.О.