Справа № 2а-10799/09/12/0170
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року м.
Київ К/9991/903/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків в м.Сімферополі АР
Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
11.12.2009 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.12.2010

у справі №2а-10799/09/12/0170

за позовом Дочірнього підприємства
«Фесто виробництво»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків в
м.Сімферополі

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
11.12.2009, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010,
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкові
повідомлення-рішення №/0 від
16.06.2009 та №/1 від 31.08.2009 про
зменшення бюджетного відшкодування по
податку на додану вартість в розмірі
42472,5 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку
позивача з питань взаємовідносин
позивача з ТОВ «Інтерком-Центр» за
квітень та вересень 2008 року, за
результатами якої складено акт
№5503/23-4/20718805 від 15.06.2009.

За висновками акта перевірки позивачем
порушено вимоги п.1.8 ст.1, п.п.7.7.10 п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого неможливо
підтвердити в ряд.25.1 Декларації з ПДВ у
сумі 42472,5 грн., у т.ч.: за травень 2008 року -
25539 грн., за жовтень 2008 року - 1693,50 грн.

Підставою для таких висновків стало
встановлення факту взаємовідносин
позивача з ТОВ «Кнут Україна», у зв'язку
з укладенням договору на поставку
товарів - токарного станку та
фрезерного станку. Товари позивачем
отримані та оплачені, про що свідчать
відповідні платіжні доручення від
18.04.2008 №53006654 на суму 153234 грн. в т.ч. ПДВ
25539 грн. та від 29.09.2008 за №53008180 на суму
101601 грн. в т.ч. ПДВ 16933,5 грн., суми ПДВ
підтверджені виписаними ТОВ «Кнут
Україна» податковими накладними від
18.04.2008 №28 та від 18.09.2008 №92, які містяться
в матеріалах справи.

Оскільки постачальником товарів для
ТОВ «Кнут Україна» було ТОВ
«Інтерком-Центр», перевірку якого
провести неможливо, у зв'язку з тим, що
воно ліквідовано 23.01.2009, податковий
орган дійшов висновку про зменшення
позивачу суми бюджетного
відшкодування за травень 2008 року у
зв'язку з не підтвердження його сплати
до бюджету у ланцюгу постачання.

На підставі акта перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
16.06.2009, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 42472,5 грн..

За результатами адміністративного
узгодження, скарга позивача залишена
без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій обґрунтували
своє рішення дотриманням позивачем
вимог Закону України «Про податок на
додану вартість» при формуванні
податкового кредиту, з огляду на те, що
суми податку, сплаченого у
відповідному звітному періоді, у
зв'язку з придбанням товарів (робіт
послуг), віднесені до складу
податкового кредиту на підставі
податкових накладних виданих
контрагентом позивача з дотриманням
вимог пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 цього Закону.
Проведення позивачем оплати в
повному обсязі та реальність
зазначених операцій документально
підтверджено та відповідачем не
спростовано.

З аналізу норм пп.7.7.1 - 7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
виходячи з суті бюджетного
відшкодування, розкритій в п. 1.8 ст. 1
названого Закону, що полягає у
поверненні з бюджету надмірно
сплаченого податку, необхідною умовою
бюджетного відшкодування виступає
фактична сплата цього податку
постачальнику товарів (послуг) в ціні
придбання таких товарів (послуг).

Вимога пункту 1.8 статті 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» щодо
надмірної сплати податку на додану
вартість як необхідної умови
повернення з бюджету сум цього податку
його платникові стосується саме цього
платника і сплати ним податку у ціні
придбання товарів (послуг) їх
постачальникам.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит та
відповідно бюджетного відшкодування
сум податку на додану вартість у разі,
якщо останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Однак, таких доказів відповідачем,
всупереч положенням ч.2 ст.71 КАС України
суду не надано.

Відповідачем не спростовано, що на
момент здійснення операцій з поставки
товару позивачу, його контрагенти в
ланцюгу постачання були зареєстровані
в ЄДРПОУ, були юридичними особами,
наділеними цивільною правоздатністю і
дієздатністю, та перебували на обліку
як платники податків і зборів. Не
надано доказів встановлення в діях
посадових осіб зазначених суб'єктів
господарювання ознак злочину,
передбаченого Кримінальним кодексом
України.

З огляду на підтвердження
правомірності формування позивачем
податкового кредиту з ПДВ на загальну
суму 42472,5 грн. та виконання ним усіх
передбачених законом умов щодо
отримання відшкодування, висновки
судів попередніх інстанцій про
протиправність податкового
повідомлення-рішення є правильними.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

За умови реального здійснення
господарської операції, яка призвела
до об'єктивної зміни складу активів
платника податків - покупця, будь-які
порушення постачальниками товару
правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не
має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
постачальниками товару вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, тощо і в
подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
за можливу неправомірну діяльність
будь-кого з контрагентів, а надто тих,
з якими у позивача відсутні
взаємовідносини.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
в м.Сімферополі АР Крим відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 11.12.2009 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун