Справа № 806/1208/14
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"23" липня 2014 р.
Справа № 806/1208/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю сторін:

представника позивача - Демидчук І.В.;

представника відповідача - Гарькавого
М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" червня
2014 р. у справі за позовом Підприємства
облспоживспілки "Житомирський
кооперативний ринок" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про скасування податкових
повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство облспоживспілки
"Житомирський кооперативний ринок"
звернулося до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень:

- № від 04.03.2014 року, яким
підприємству збільшено податкові
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 152716,00 (основний платіж
135673,00 грн. та 17043,00 грн. - штрафна
(фінансова санкція);

- № від 04.03.2014 року, яким
підприємству збільшено податок на
додану вартість на загальну суму 709091,00
грн. у тому числі 570583 грн. - за основним
платежем та 138508,0 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує на те, що протягом перевіряємого
періоду не допускало порушення пп.138.1.1
п.138.1, пп.138.10.4, п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.
139, п.198.3, п.198.6, ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.10р. № 2755-УІ (із змінами
та доповненнями), зазначені в акті
перевірки факти порушень закону є
недостовірними та такими, що
суперечать фактичним обставинам. Також
вважав, що висновок Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області є
надуманим, безпідставним та таким, що
грубо протирічить засадам податкового
законодавства.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 2 червня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 04.03.2014 року та №
від 04.03.2014 року в частині
донарахування податку на прибуток в
сумі 134568 грн. основного платежу та 16838
грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати на підставі норм
ст.202 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне відмовити в її задоволенні з
наступних підстав.

Встановлено, що 07.02.2014 року
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області було проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
Підприємства облспоживспілки
"Житомирський кооперативний ринок",
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 01.12.2013 року, про
що було складено акт №3/22-01/01559123 від
07.02.2014 року (том І а.с. 31-55).

20 лютого 2014 року позивач не
погоджуючись з висновками викладеними
в акті перевірки звернувся до
відповідача із запереченням на акт
перевірки.

За наслідками розгляду заперечення
Житомирська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області листом від 27.02.2013
року №5726/22-01 (том І а.с.24-30) повідомила
підприємство що заперечення
розглянуто, та виклала висновки акту
перевірки №3/22-01/01559123 від 07.02.2014 року в
такій редакції:

1). пп.5.2.5 п.5.2 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 22.05.1997 року №283/97-ВР (зі змінами та
доповненнями), пп.138.1.1 п.138.1, пп.138.10.4,
п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України від 02.12.10р.
№ 2755-УІ (із змінами та доповненнями), в
результаті чого було занижено податок
на прибуток в сумі 135673 грн., в тому
числі:

1 кв.2011 року - 75 грн.;

2 кв. 2011 року - 20390 грн.;

2-3 кв. 2011 року - 43267 грн.;

2-4 кв. 2011 року - 67431 грн.;

1 кв. 2012 року - 16730 грн.;

Півріччя 2012 року - 29228 грн.;

3 кв-ли 2012 року - 37531 грн.;

2012 рік - 68167 грн.

2). п.198.3, п.198.6, ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.10р. № 2755-УІ (із змінами
та доповненнями), в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість в сумі 570583 грн., в тому
числі:

2011 рік - 213541 грн.;

2012 рік - 216172 грн.;

2013 рік - 140870 грн.

На підставі акту перевірки
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 04.03.2014 року, яким
підприємству збільшено податкові
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 152716,00 (основний платіж
135673,00 грн. та 17043,00 грн. - штрафна
(фінансова санкція);

- № від 04.03.2014 року, яким
підприємству збільшено податок на
додану вартість на загальну суму 709091,00
грн. у тому числі 570583 грн. - за основним
платежем та 138508,0 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (том І а.с. 20,22).

Однак, суд першої інстанції вважав, що
оскаржувані рішення податковим
органом прийняті з порушенням закону,
виходячи з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 04.03.2014 року про визначення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємств.

Згідно, акту перевірки підприємство
неправомірно сформувало валові
витрати, а саме:

1) до валових витрат віднесені витрати
по нарахуванню плати за землю на
загальну суму 5115 грн. у розрахунку до
податкового повідомлення рішення це
відображено у стовпчику "сума
заниженого грошового зобов'язання" на
загальну суму - 1104,43 грн. в тому числі по
періодах 1 кв.2011 року - 74,75 грн., ІІ кв.-IV
кв. - 210,68 грн. та 2012 рік - 819 грн.;

2) до валових віднесені витрати по
вартості виконаних робіт
постачальником ТОВ "Будексім" по
ремонту покрівлі м'ясного павільйону
на загальну суму 243580,00 грн. (2-4 кв. 2011
року - 222365 грн., 1 кв.2012 року - 21215 грн.);

3) до валових віднесено вартість
списаних будівельних матеріалів
(собівартість придбаних та
реалізованих товарів) що
використовувались для будівництва
малих архітектурних форм на зальну
суму 369386,00 грн. в тому числі по періодах
2-4 кв. 2011 року - 69894 грн. 2012 рік - 299492 грн.

Що ж до витрат по будівництву та
закупівлі будівельних матеріалів суд
першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2765-VІ (зі змінами і доповненнями),
(далі - ПК України) витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті; інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

До витрат операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (п. 138.1.1 ст. 138 ПК
України).

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9. п. 139.1 ст. 139 ПК
України, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно ч. 1 ст. 9 до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16 липня
1999 року, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого
складено документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

За висновками акту перевірки
підприємство неправомірно сформувало
валові витрати по поточному ремонту
об'єктів з контрагентами ТОВ "Будексім"
та ТОВ "Поліський Імхотеп".

Однак, суд першої інстанції дійшов
висновку, що такі доводи податкового
органу є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Встановлено, що між ПО "Житомирський
кооперативний ринок" та ТОВ "Будексім"
було укладено ряд договорів на ремонт
покрівлі № 06/06 від 08.06.2011 року, № 06/07 від
06.07.2011 року, № 18/08 від 18.08.2011 року, № 05/10
від 05.10.2011 року, № 07/10 від 07.10.2011 року та
№ б/н від 10.01.2012 року (том І а.с.
81-82,91-92,110-112,121-122,147-148,168-169175-176,188-189).

Відповідно до п.1.2 в усіх вищевказаних
договорах зазначено, що Підрядник (ТОВ
"Будексім") бере на себе зобов'язання
виконувати ремонтно-будівельні роботи
з власних матеріалів відповідно до
затвердженої кошторисної документації
яка є невід"ємним додатком до договору.

Про виконання умов зазначених
договорів свідчать копії реєстрів по
актах виконаних робіт № КБ-3 та №КБ -2в,
які складались за формою програмного
забезпечення АБК - 3, в якій в свою чергу
зазначається повний перелік фактично
понесених витрат на виконання робіт та
журнала-ордера і відомості по рахунку
63 "Розрахунки з постачальниками і
підрядниками". Всі роботи
підприємством оплачувались в повному
обсязі, про що свідчать копії платіжних
доручень (том І а.с.
83-90,93-109,113-120,123-146,149-167,170-174,177-187190-202, том
ІІІ а.с. 11-15,22-24,29-32,37-40,44-46,49-53,56-58).

Також свідченням правомірності
формування валових витрат по поточному
ремонту об'єктів ПО "Житомирський
кооперативний ринок" та будівництву
малих архітектурних форм є договори №
05/07 від 05.07.2011 року; № 10/04 від 10.04.2012 року;
№ 606 від 06.06.2012 року; № 706 від 07.06.2012 року;
№ 12/09 від 12.09.2012; № 11/06 від 11.06.2013; № 01/05
від 01.05.2013 року, що укладались протягом
2011-2013 років з ТОВ "Поліський Імхотеп"
(том І а.с. 207-208, том ІІ а.с.45-46,48-52,55-57, том
ІІІ а.с. 221-223,241-243, том IV а.с. 26-28,) та акти
виконаних робіт № КБ -2, № КБ - 3. (том І
а.с. 225-237, том ІІ а.с. 1-43,58-225, том ІІІ а.с.
224-237, том IV а.с. 1-15, 41-65,68-89,93-98,113-126,140-149).

Будівельні та ремонтні роботи ТОВ
"Поліський Імхотеп" здійснювали
будівельними матеріалами Замовника (ПО
"Житомирський кооперативний ринок"),
про що свідчать видаткові накладні із
складу ПО "Житомирський кооперативний
ринок" (том ІІ а.с. 226-239). Також, саме
кількість використаних матеріалів на
будівництво чи ремонт того чи іншого
об'єкту відображено у "Відомості
ресурсів локального кошторису", та в
"Підсумковій відомості ресурсів" які є
невід'ємною частиною акту прийому
виконання будівельних робіт.

В подальшому розрахунки здійснювались
відповідно до фактично виконаних робіт
та актів. Всі роботи підприємством
оплачувались в повному обсязі, про що
свідчать копії платіжних доручень (том
IІІ а.с.
63-65,70-78,86-92,99-105,114-129,132,139-143,147-150,153-154,159-161167-
175,180-183,192-198,203-220).

Крім того, встановлено, що слідчим СУ
УМВС в приміщенні ПО "Житомирський
кооперативний ринок" в рамках
досудового розслідування (№0000265
від 13.09.2013 року) здійснювався обшук та
вилучення первинних документів, про що
свідчить протокол обшуку 07.11.2013 року.
(том І а.с. 59-80).

А тому, висновки податкового органу про
відмову підприємства у наданні
документів не відповідає дійсності,
оскільки вказані документи вилучені,
про що зазначено у самому акті
перевірки та зазначено у листах № 25
від 05.02.2014 року, № 42 від 14.02.2013 № 36 від
19.02.2014 року що були направлені разом з
додатками на адресу Житомирської ОДПІ.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що податковим органом при
винесенні оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення не взято до уваги
те, що ПО "Житомирський кооперативний
ринок" були надані усі первинні
документи, які надають право віднести
понесені витрати по поточному ремонту
об'єктів, отриманих від контрагентів
ТОВ "Будексім" та ТОВ "Поліський
Імхотеп" до складу валових.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 04.03.2014 року, про визначення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість.

З акту перевірки вбачається, що на
порушення п.198.3, п.198.6, ст. 198 Податкового
кодексу України від 02.12.10р. № 2755-УІ (із
змінами та доповненнями), підприємство
неправомірно віднесло до податкового
кредиту вартість послуг, а саме:

- по ремонту покрівлі м'ясного
павільйону під адмінбудівлею,
виконаних постачальником ТОВ
"Будексім" на сума 48716,00 грн.;

- встановленню малих архітектурних
форм - ларьків, виконаних
постачальником ТОВ "Поліський імхотеп"
на сума 521867, грн.

Однак, суд першої інстанції дійшов
висновку, що такі доводи податкового
органу є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2765-VІ
(зі змінами і доповненнями) (далі по
тексту - ПК України), право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ПК України визначено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно ст. 198.3 ПК України, податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відноситься до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв"язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Висновки акта перевірки про не
підтвердження позивачем права на
податковий кредит спростовуються
наданими та дослідженими судом
первинними документами, зокрема,
податковими накладними.

Зазначені вище документи містять всі
обов'язкові реквізити та мають
юридичну силу. Виписані податкові
накладні відповідають вимогам
Податкового кодексу України, що не
заперечується актом перевірки, а тому
позивач правомірно включив суми ПДВ до
складу податкового кредиту.

Таким чином, ПО "Житомирський
кооперативний ринок" правомірно
включило до складу податкового кредиту
суму податку по
фінансово-господарським операціям з
контрагентами ТОВ "Будексім" та ТОВ
"Поліський Імхотеп".

Також, однією з підстав порушень
апелянт вказує на те, що
взаємовідносини між ПО "Житомирський
кооперативний ринок" та ТОВ "Будексім"
не можливі у зв'язку з тим, що у
контрагента відсутні власні виробничі
потужності, складські та офісні
приміщення, вантажний та спеціальний
транспорт. Більш того, згідно даних
інформаційної бази ДПС, відповідно до
АС Аудит, АРМ Бест Звіт, АІС Реєстр
платників податків, АІС "Облік податків
та платежів", АІС "Перелік платників
податків результатами
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України основним
постачальником ТОВ "Будексім" є ТОВ
"Укрбудсфера" () стан
платника: місцезнаходження не
встановлено, на підприємстві відсутні
трудові ресурси та основні фонди.
Одночасно вказують, що згідно даних
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, також встановлено
відсутність у ТОВ "Поліський Імхотеп"
трудових ресурсів для виконання робіт.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
Податковий кодекс України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Крім того, у разі наявності у державних
органів інформації про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 року у справі
"Інтерсплав проти України").

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку, не встановлено обов'язку для
позивача здійснювати контроль за
веденням господарської діяльності та
зобов'язань сплати податку до бюджету
контрагентами.

З огляду на вищевикладене, не можна по
факту можливого ухилення від сплати
податків з боку контрагентів ТОВ
"Будексім" та ТОВ "Поліський Імхотеп"
перекладати на ПО "Житомирський
кооперативний ринок" відповідальність
за їх дії, тим самим ставлячи ПО
"Житомирський кооперативний ринок" в
ряд порушників податкового
законодавства.

Крім того, колегією суддів встановлено,
що взаємовідносини між ПО
"Житомирський кооперативний ринок" та
ТОВ "Поліський Імхотеп", ТОВ "Будексім"
вже досліджувались в рамках
адміністративних справ №0670/11726/11,
№806/6779/13-а, в яких постановами
Житомирського окружного
адміністративного суду від 23.07.2012 року
та від 27.02.2014 року, що набрали законної
сили, встановлено факт реальності
здійснення господарських операцій та
наявність всіх необхідних первинних
документів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Апелянтом не надано суду достатніх
доказів на підтвердження
правомірності прийняття податкових
повідомлень - рішень № від 04.03.2014
року та № від 04.03.2014 року в
частині донарахування податку на
прибуток в сумі 134568 грн. основного
платежу та 16838 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що оскаржувані рішення є
протиправними.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті,
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про задоволення
позову ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Судом вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення , не встановлено. Твердження
апеляційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" червня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "24" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Підприємство
облспоживспілки "Житомирський
кооперативний ринок" м-н Житній
ринок,2,м.Житомир,10030

3- відповідачу: Житомирська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області м-н
Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,