Справа № 804/9303/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
18 липня 2014 р. Справа № 804/9303/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., за участю:
представника позивача Ломаки Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "НОРІКА" до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування рішення від 23.06.2014 року
податковою звітністю та зобов'язання
Товариство з обмеженою
відповідальністю "НОРІКА" звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить (з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог від 18.07.2014 р.):
- скасувати рішення ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23 червня
- визнати декларацію товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА» з
податку на додану вартість звітну за
травень 2014 року такою, що подана у
момент фактичного її отримання, тобто 20
- зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відобразити показники (дані)
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА» з
податку на додану вартість звітної за
травень 2014 року з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА».
В обґрунтуванні позову зазначено, що
23.06.2014 року відповідачем було прийнято
рішення № 22372/10/04-63-18-03 про те, що
звітність не вважається податковою
декларацією ТОВ «НОРІКА» за травень 2014
року на підставі того, що податкова
декларація заповнена з порушенням п.48.3
ст. 48 ПК України, у декларації відсутні
достовірні обов'язкові реквізити:
«дата подання» платником зазначена
«18.06.2014 року», тоді як фактично «звітна»
декларація з додатками надана 20.06.2014
року. Позивач вважає оскаржуване
рішення таким, що спрямоване на
порушення прав та охоронюваних
інтересів ТОВ «НОРІКА», оскільки
податкова декларація з ПДВ за травень
2014 року була заповнена позивачем
відповідно до положень Податкового
Кодексу України, та мала бути прийнятою
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як
податкова звітність. З огляду на
викладене, позивач вважає рішення від 23
червня 2014 року № 22372/10/04-63-18-03 таким, що
не відповідає вимогам законодавства.
Крім того, позивач зазначає, що
необхідним є внесення відповідних змін
про прийняття податкової декларації у
інформаційні бази даних податкового
органу, адже таке невнесення може
вплинути на формування податкового
кредиту підприємства.

Позивач в судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджується матеріалами справи. До
суду від відповідача 09.07.2014р. надійшли
письмові заперечення, відповідно до
змісту яких відповідач позов не визнав,
зазначивши, що податкова декларація з
податку на додану вартість за травень
2014 року заповнена з порушенням норм
пункту 48.3 ст. 48, пункту 49.8 ст.49
Податкового Кодексу України, а саме в
декларації та додатках до неї, вказані
невідповідні обов'язкові реквізити -
дата подання. Тому відповідач вважає,
що прийняте податковим органом
оскаржуване рішення винесено
правомірно, в межах повноважень та на
підставі законодавства України, у
зв'язку з чим просив відмовити у
задоволенні позовних вимог. Також у
письмових запереченнях відповідач
просив розгляд справи здійснити без
його участі.

З огляду на викладене, враховуючи
положення ст. 128 КАС України, суд вважає
за можливе здійснити розгляд справи за
відсутності відповідача - суб'єкта
владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
представника позивача, дослідивши
подані до суду докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи, суд
встановив таке.

ТОВ «НОРІКА» перебуває на обліку
платників податків у Державній
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та
зареєстровано платником податку на
додану вартість, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Згідно з п.49.2 ст. 49 ПК України платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 ПК України
податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів:

а) особисто платником податків або
уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

20.06.2014 року ТОВ «НОРІКА» було подано до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкову
декларацію з ПДВ за травень 2014 року, що
підтверджується відповідною відміткою
про отримання на копії декларації.

Згідно п.49.10 ст. 49 ПК України відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, не
визначених цією статтею, у тому числі
висунення будь-яких не визначених
статтею 49 ПК України передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Пунктами 49.8, 49.9 статті 49 Податкового
кодексу України визначено, що
прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної
податкової служби. Під час прийняття
податкової декларації уповноважена
посадова особа органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Згідно п.49.11 ст. 49 Податкового кодексу
України у разі подання платником
податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови.

Пунктом 49.12 статті 49 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
отримання відмови органу державної
податкової служби у прийнятті
податкової декларації платник
податків має право: подати податкову
декларацію та сплатити штраф у разі
порушення строку її подання; оскаржити
рішення органу державної податкової
служби у порядку, передбаченому
статтею 56 цього Кодексу.

Судом було встановлено, що
відповідачем вручено позивачу лист від
23.06.2014 року № 22372/10/04-63-18-03 «Про те, що
звітність не вважається податковою
декларацією» за підписом заступника
начальника Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

У вищевказаному листі зазначено, що
надана податкова декларація з ПДВ за
травень 2014р. заповнена із порушенням
п.48.3 ст. 48 ПК України, а тому не
вважається податковою декларацією.

При цьому податковим органом зазначено
норму, яку на його думку порушено
позивачем - це п.48.3 ст. 48 ПК України і
зазначено, що на декларації невірно
зазначено обов'язковий реквізит - «дата
подання декларації (або дата
заповнення)».

Порядок подання податкової звітності
до органів державної податкової служби
регулюється ст. 49 ПК України.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України
прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби.

Порядок оформлення та подання
податкової звітності з податку на
додану вартість визначений ст.48 та ст. 49
Податкового кодексу України, а також
розділом ІІІ Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.11 № 1492, зареєстрованим в Мінюсті
України 20.12.11 №1490/20228 (далі - Порядок
№1492). Так, декларація може бути подана
до органу державної податкової служби,
в якому перебуває на обліку платник
податку, в том числі способом
надіслання з повідомленням про
вручення та з описом вкладення.
Податкова звітність повинна бути
підписана керівником платника податку
або уповноваженою особою, а також
особою, яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації до органу
державної податкової служби. У разі
ведення бухгалтерського обліку і
подання податкової декларації
безпосередньо керівником платника
податку така податкова декларація
підписується таким керівником.
Податкова звітність у паперовій формі
подається на аркушах формату А4. У
складі декларації подаються
передбачені цим Порядком додатки (у
разі заповнення даних у відповідних
рядках декларації) та копії записів у
реєстрах виданих та отриманих
податкових накладних (п.13 Порядку №1492).
Відповідно до розділу V Порядку №1492
декларація складається із вступної
частини, службових полів, чотирьох
розділів та обов'язкових додатків.
Платником заповнюються вступна
частина, службові поля, перші три
розділи та додатки. Розділ IV
заповнюється працівниками органів
державної податкової служби лише на
оригіналі декларації, який залишається
в органах державної податкової служби.

Як передбачено нормою абзацу 1 п. 49.9 ст.
49 ПК України, за умови дотримання
платником податків вимог цієї статті
посадова особа органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків, зобов'язана
зареєструвати податкову декларацію
платника датою її фактичного отримання
органом державної податкової служби.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПК України
податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків; підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

Судом встановлено, що податкова
декларація з податку на додану
вартість за травень 2014р. містить всі
необхідні реквізити передбачені п.48.3
та п.48.4 ст. 48 ПК України, зокрема і
містить заповнену графу «дата подання»
платником зазначена «18.06.2014 року», тоді
як фактично «звітна» декларація з
додатками надана 20.06.2014 року, проте,
податковий орган не зареєстрував
декларацію датою її фактичного
отримання.

Подання декларації датованої «18.06.2014
року» 20.06.2014 року не мало наслідком
зміни необхідних реквізитів,
встановлених положеннями п.48.3 та п.48.4
ст. 48 ПК України.

Згідно п. 48.4 ст. 48 ПК України у окремих
випадках, коли це відповідає сутності
податку або збору та є необхідним для
його адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити такі
обов'язкові реквізити: відмітка про
звітування за спеціальним режимом; код
виду економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер та номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факт
відсутності в податковій звітності
позивача обов'язкових реквізитів.

Таким чином, відмова Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області у прийнятті
податкової декларації за травень 2014р. є
неналежною.

Згідно з п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

Задоволення судом позовних вимог щодо
скасування відмови прийняти податкову
декларацію означає, що відповідне
рішення не створило жодних правових
наслідків, а податкова декларація є
поданою вчасно на підставі п. 49.13 ст. 49
ПК України. Таким чином, обов'язок
платника податків щодо своєчасного
подання податкової декларації є
виконаним належним чином, а його
порушені права цілком відновленими.

Таким чином, декларація з податку на
додану вартість за період травень 2014 р.
з додатками є фактично отриманою
податковим органом 20.06.2014 року та є
такою, що подана платником податків
саме 20.06.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 192 ПК України,
якщо після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 166
затверджена форма декларації з податку
на додану вартість та порядок її
заповнення і подання. У відповідності
до цього Наказу з урахуванням змін
платником податку одночасно з
декларацією повинні подаватися всі
необхідні додатки до декларації,
подання яких передбачено цим Порядком,
а також розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (додаток 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість та додаток 2 до
податкової декларації з податку на
додану вартість (скороченої). У разі
подання уточнюючих розрахунків, в яких
проводиться коригування податкових
зобов'язань та/або податкового кредиту,
такі ж розшифровки подаються на суму
уточнення.

Інформаційна система «Податковий
блок» складається з чотирьох сегментів
операційної діяльності податкової
служби: реєстрації платників податків,
обробки податкової звітності та
платежів, обліку платежів, податкового
аудиту у вигляді модернізованих
процедур (форм), програмного
забезпечення, посадових інструкцій,
навчання.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу
України податкова інформація, зібрана
відповідно до Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах органів державної
податкової служби або безпосередньо
посадовими (службовими) особами
органів державної податкової служби.
Перелік інформаційних баз, а також
форми і методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику. Зібрана податкова
інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

У п.п 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано,
що податкова інформація - у значенні,
визначеному Законом України «Про
інформацію».

Згідно ст. 16 Закону України «Про
інформацію» податкова інформація -
сукупність відомостей і даних, що
створені або отримані суб'єктами
інформаційних відносин у процесі
поточної діяльності і необхідні для
реалізації покладених на контролюючі
органи завдань і функцій у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України. Правовий режим податкової
інформації визначається Податковим
кодексом України та іншими законами.

Згідно з п.2.14 Наказу № 266 інформація
податкової звітності з ПДВ, надіслана
до центральної бази даних податкової
звітності, підлягає розподілу
відповідно до вимог Методичних
рекомендацій щодо порядку розподілу
платників податків за категоріями
уваги та співставленню засобами
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Таким чином, Деталізована база
співставлення є одним з програмних
продуктів центральної бази даних
податкової звітності, що введена в дію
ДПА України з метою проведення
перевірок податкових декларацій з
податку на додану вартість, в якій по
податковим періодам відображаються
показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань платників
податків у розрізі контрагентів на
підставі поданої податкової звітності
з ПДВ, тобто податкових декларацій з
податку на додану вартість.

Відповідно до п.54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно з п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу
України прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Відповідно до Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених Наказом ДПА
України від 31.12.2008р. № 827 за відсутності
зауважень до оформлення податкової
звітності вона реєструється і
вважається прийнятою. Обробка та
занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом ведення та
захисту податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності.

Тобто, обов'язок платника податків
подавати декларацію з податку на
додану вартість узгоджується з
обов'язком податкового органу прийняти
таку декларацію та, при відсутності
зауважень до її оформлення,
відобразити показники цієї декларації
у відповідних базах податкової
звітності.

Таким чином, показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
конкретного платника податків, які
відображаються в Деталізованій базі
співставлення, формуються на підставі
показників поданих таким платником
податків податкових декларацій з ПДВ з
додатком № 5, і повинні їм відповідати.

Самостійна зміна відповідачем в
Деталізованій базі співставлення
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача без
зміни цих показників самим позивачем
шляхом подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), порушує його права та
інтереси, оскільки позивач, як платник
податків, має право розраховувати на
те, що задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Виходячи зі специфіки податку на
додану вартість, який сплачується у
складі ціни товарів (робіт, послуг),
одна операція з продажу товару
викликає відповідні податкові
наслідки у обох сторін цієї операції,
які є платниками ПДВ, - у продавця -
податкові зобов'язання, а у покупця -
податковий кредит на аналогічну суму.
Тобто невідповідність показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, що задекларовані
позивачем у деклараціях з ПДВ,
показникам з централізованої бази
даних податкової звітності, має
безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, оскільки така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, як то: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин з позивачем з
метою уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій,
тощо.

Суд також зазначає, що оскільки відмова
у прийнятті декларації з ПДВ за травень
2014 року є неналежною, то відповідачем
безпідставно було не внесено показники
відповідної податкової звітності
позивача до бази даних ІС «Податковий
блок», з якої інформація автоматично
надійшла до бази даних «Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України».

Таким чином, Державна податкова
інспекція у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області не відобразила показники (дані)
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА» з
податку на додану вартість за період
травень 2014 року з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА».

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Стаття 19 Конституції України,
зобов'язує органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України,
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення,
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи протиправність рішення
відповідача, а також те, що
відповідачем не доведено
правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими щодо скасування
рішення ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23 червня
2014 року № 22372/10/04-63-18-03, визнання
декларації товариства з обмеженою
відповідальністю «НОРІКА» з податку на
додану вартість звітну за травень 2014
року такою, що подана у момент
фактичного її отримання, тобто 20 червня
2014 року, зобов'язання ДПІ у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
показники (дані) податкової декларації
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОРІКА» з податку на
додану вартість звітної за травень 2014
року з додатками в електронних базах
даних податкової звітності, у тому
числі в картці особового рахунку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОРІКА», виходячи з
того, що зазначене рішення щодо відмови
у прийнятті декларації з ПДВ за травень
2014 року прийняте не обґрунтовано, без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, не
пропорційно, зокрема, без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення.

З огляду на викладені факти,
адміністративний позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України
відшкодуванню із Державного бюджету
України на користь ТОВ «НОРІКА»
підлягають здійснені ним і
документально підтверджені судові
витрати у розмірі 73 грн. 08 копійок.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області скасування
рішення від 23.06.2014р. за № 22372/10/04-63-18-03,
визнання декларації податковою
звітністю, зобов'язання вчинити певні
дії задовольнити.

Скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 23 червня
2014 року №22372/10/04-63-18-03.

Визнати декларацію Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА» з
податку на додану вартість звітну за
травень 2014 року такою, що подана у
момент фактичного її отримання, тобто 20
червня 2014 року.

Зобов'язати ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відобразити
показники (дані) податкової декларації
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОРІКА» з податку на
додану вартість звітної за травень 2014
року з додатками в електронних базах
даних податкової звітності, у тому
числі в картці особового рахунку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОРІКА».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОРІКА» () судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 73 гри. 08 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
23 липня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили на 23.07.2014р. Суддя
З оригіналом згідно Помічник судді
В.В Ільков
В.В.Ільков О.А.Вовчанська