Справа № 2а-6433/10/2170
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/30978/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
(далі - УПФ) України в Комсомольському
районі м. Херсона про захист порушеного
права за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 в
Херсонському окружному
адміністративному суді пред'явила
позов до УПФ України в Комсомольському
районі м. Херсона про захист порушеного
права.

Просила захисти її порушене
конституційне право, визначене
статтями 36, 57 Конституції України,
шляхом заборони примушувати її брати
участь у діяльності неприбуткової
самоврядної організації - Пенсійний
фонд та скасувати вимогу УПФ України в
Комсомольському районі м. Херсона від 10
листопада 2010 року № Ф-430 про сплату
страхових внесків.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2011 року, в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,

ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій
вказала на те, що оскаржувані рішення
судів у справі прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 суди першої та
апеляційної інстанцій виходили із
того, що Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", яким встановлені ставки,
механізм справляння та пільги щодо
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, а також самим
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не передбачена така
пільга, як звільнення від сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування суб'єктів підприємницької
діяльності, які перейшли на спрощену
систему оподаткування.

Така правова позиція судів першої та
апеляційної інстанцій є правильною й
такою, що відповідає вимогам чинного
законодавства.

Закон України від 09 липня 2003 року №
1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон
України № 1058-ІV) набрав чинності з 01
січня 2004 року. Статтею 15 цього Закону
визначено, що платниками внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зокрема фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент).

Згідно із статтею 5 Закону України №
1058-ІV цим Законом регулюються
відносини, які виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів на ці
правовідносини може поширюватись лише
у випадках, передбачених цим Законом,
або в частині, що йому не суперечать.
Виключно цим Законом визначаються:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню,
перелік платників страхових внесків,
їхні права та обов'язки, порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно пункту 6 частини другої
статті 17 Закону України № 1058-ІV
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески. Статтею 18 цього
Закону передбачено, що страхові внески
є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом; вони не
включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування, на ці внески не
поширюється податкове законодавство, а
іншим законодавством не можуть
встановлюватися пільги з нарахування
та сплати страхових внесків або
звільнення від їх сплати.

Разом з тим, він не містить у собі норму
про надання такої пільги, як звільнення
від сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування для
суб'єктів підприємницької діяльності,
які перейшли на спрощену систему
оподаткування.

Ставки, механізм справляння та пільги
щодо сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування
встановлені Законом України № 400/97-ВР
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування".

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування не
входять до системи оподаткування та на
них не поширюється податкове
законодавство, іншим законодавством не
можуть встановлюватись пільги із
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати, а
обов'язок сплачувати страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування не зумовлюється
статусом платника податку як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Згідно з підпунктом 4 пункту 8
Прикінцевих положень Закону України
№ 1058-ІV фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту) та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом у фіксованому розмірі.

Законом України від 08 липня 2010 року №
2461-VI "Про внесення змін до законів
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (набрав
чинності з 17 липня 2010 року), внесені
зміни внаслідок чого фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування, зокрема
фіксований податок на період дії
законодавчих актів з питань особливого
способу оподаткування сплачують
страхові внески в порядку, визначеному
цим Законом. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого податку, що перерахована
до Пенсійного фонду України, повинна
становити не менше мінімального
розміру страхового внеску на кожну
особу. Впродовж липня-вересня 2010 року
мінімальний страховий внесок складав
294,82 грн., виходячи з якого та частки
сплачених внесків у складі фіксованого
податку відповідачем здійснено
донарахування боргу.

Відповідно до статті 106 Закону України
№ 1058-ІV суми страхових внесків, які
своєчасно не сплачені, вважаються
простроченою заборгованістю.
Територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Строк
давності щодо стягнення недоїмки, пені
та штрафів не застосовується.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, перебуває на
обліку в УПФ України в Комсомольському
районі м. Херсона, є страхувальником і
роботодавцем, платником страхових
внесків та перебуває на спрощеній
системі оподаткування.

10 листопада 2010 року УПФ України в
Комсомольському районі м. Херсона
сформовано вимогу про сплату фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 боргу № Ф-430
щодо сплати недоїмки зі страхових
внесків в сумі 695,46 грн.

Така вимога є правомірною з огляду на
те, що при її формуванні УПФ України в
Комсомольському районі м. Херсона було
дотримано вимог вказаного вище
законодавства.

Судові рішення у цій справі є законними
і обґрунтованими, підстав для їх
скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Комсомольському районі м. Херсона про
захист порушеного конституційного
права - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.