Справа № 6-а/331/7/14 (2-а-120/11)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2014 рокусправа № 6-а/331/7/14
(2-а-120/11)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А.
Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області

на ухвалу Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 14 лютого 2014 року по
справі № 6-а/331/7/14 (2-а-120/11) за поданням
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Запоріжжя

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії, -

в с т а н о в и В:

Постановою Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 23 лютого 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково, а саме: визнано
неправомірною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо
нездійснення ОСОБА_2 виплати
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком як «дитині
війни» відповідно до ст..6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» від 18.11.2004р. №2195-IV за період з 16
березня 2010 року по 23 лютого 2011 року;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Запоріжжя перерахувати та виплатити
ОСОБА_2 підвищення пенсії на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
як «дитині війни» за період з 16 березня
2010 року по 23 лютого 2011 року в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року постанову
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 23 лютого 2011 року залишено без змін.

На підставі зазначеної постанови 27
лютого 2013 року Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя видано виконавчий
лист.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області від 14.08.2013 року
відкрито виконавче провадження.

На адресу відділу примусового
виконання рішень управлінням
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області направлено лист, в якому
зазначило, що рішення по справі 2-а-120/11
виконано в частині здійснення
перерахунку доплати до пенсії,
відповідно до чого нарахована сума
недоплаченої пенсії за рішенням суду
складає 1705,12 грн. Щодо виконання
рішення в частині виплати, Управління
посилається на неможливість виконання
рішення суду в цій частині, у зв'язку з
відсутністю коштів з відповідним
призначенням.

З цих підстав, головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. 22 січня 2014 року
звернувся до суду з поданням про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, а саме змінити спосіб і
порядок виконання судового рішення з
зобов'язання Управління виплатити
перераховані суми пенсії на стягнення
відповідних сум з управління ПФУ.

Подання головного державного
виконавця обґрунтоване тим, що через
відсутність коштів не виплачена
нарахована заборгованість, що на його
думку є наявними обставинами, які
ускладнюють виконання постанови суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 14 лютого 2014 року у
задоволенні подання головного
державного виконавеця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
заміну порядку та способу виконання
судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, просив
скасувати ухвалу та прийняти нову
ухвалу, якою задовольнити подання.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що суд може змінити спосіб і
порядок виконання рішення лише: 1) у
виняткових випадках; 2) за наявності
обставин, що ускладнюють його
виконання або роблять його неможливим;
3) за умови надання достатніх доказів
наявності таких обставин.

Тобто, під зміною способу і порядку
виконання рішення суду слід розуміти
прийняття судом нових заходів
реалізації (виконання) рішення в разі
неможливості його виконання у спосіб і
порядок, встановлений раніше. Таким
чином, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, може
змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду, або ж відмовити по даному
питанню, не змінюючи при цьому його
змісту. При цьому, відстрочити або
розстрочити, змінити чи встановити
спосіб і порядок виконання рішення суд
може лише у виняткових випадках.

Зміна способу і порядку виконання
рішення суду може відбутися шляхом
заміни одного заходу примусового
виконання судового рішення іншим або
коли, при виконанні рішення
адміністративного суду, яким
присуджені певні речі або кошти,
неможливо їх повернути за їх
відсутності, що є підставою для
звернення стягнення на грошові кошти
тощо.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції не встановлено обставин, що
унеможливлюють виконання судового
рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав.

Крім цього, аналіз резолютивної
частини постанови Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 23
лютого 2011 року дає підстави зробити
висновок про те, що зобов'язання,
покладені на відповідача цим судом, є
позовними вимогами як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
які суд задовольнив.

При цьому, «захист порушеного права у
судовому рішенні» і «спосіб виконання
судового рішення» не є тотожними
поняттями.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що задоволення подання
призведе до зміни суті прийнятого у
справі рішення, що не відповідає
повноваженням суду першої інстанції,
оскільки в адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС
України).

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування ухвали суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.199, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області залишити без задоволення, а
ухвалу Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 14 лютого 2014 року по
справі № 6-а/331/7/14 (2-а-120/11) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк