Справа № 2а-10377/11/2670
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря: Савін І.В.,

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районні Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районні м. Києва про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 08.07.2011 року
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 травня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідач по справі -
Державна податкова інспекція у
Печерському районні Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши осіб, що
з»явились в судове засідання, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 16.06.2011 року по 22.06.2011 року
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі міста Києва
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Приват-Енерго» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійснені фінансово-господарських
взаємовідносин з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Аверс
Плюс ЛТД» за період з 01.02.2011 року по
28.02.2011 року.

За результатами перевірки складено акт
від 22.06.2011 року №736/23-7/36425928, у якому
встановлено порушення ТОВ
"Приват-Енерго" пунктів 198.3, 198.6 статті
198, пункту 201.6 статті 201 Податкового
кодексу України в частині
безпідставного включення до
податкового кредиту податку на додану
вартість на загальну суму 390 334,90 грн.,
сформованого за рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аверс
Плюс ЛТД», що призвело до заниження
податку на додану вартість за період з
01.02.2011 року по 28.02.2011 року на загальну
суму 390 335 грн.

08 липня 2011 року на підставі акту
перевірки податковим органом прийнято
податкове повідомлення - рішення
№, яким товариству з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго»
збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 390 336,00 грн., з яких 390 335,00
основний платіж та 1,00 грн. штрафні
(фінансові) санкції.

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.12.2010 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Аверс Плюс ЛТД» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго»
укладено договір купівлі-продажу
природного газу №01/05, відповідно до
якого Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аверс Плюс ЛТД»
зобов'язувалось передати Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Приват-Енерго» природний газ в обсязі
559,000 тис.куб.м.

Відповідно до додаткової угоди №2 від
26.01.2011 року до договору №01/05 Товариство
з обмеженою відповідальністю «Аверс
Плюс ЛТД» зобов'язувалось передати на
корить Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго» в
лютому 2011 року природний газ в обсязі
863,000 тис.куб.м., вартістю 2 342 009,40 грн. (з
урахуванням податку на додану
вартість).

За фактом поставки товару сторонами
було складено акт приймання-передачі
природного газу від 28.02.2011 року, ТОВ
"Аверс плюс ЛТД" виписало позивачу
податкові накладні від 03.02.2011 року №4,
від 08.02.2011 року №14, від 09.02.2011 року №24,
від 10.02.2011року №33, від 11.02.2011 року №38,
від 14.02.2011 року №49, від 15.02.2011 року №59,
від 16.02.2011 року №70, від 17.02.2011 року №76,
від 18.02.2011 року №82.

Крім того, згідно з листом Дочірньої
компанії Укртрансгаз НАК «Нафтогаз
України» від 10.08.2011 року №8445/64-044
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приват-Енерго»
отримало у лютому 2011 року від
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аверс Плюс ЛТД» 863,000
тис.куб.м. газу.

Вищевказаний товар придбавався
позивачем для подальшої реалізації
природного газу кінцевим споживачам, в
підтвердження чого надано реєстри
фактично протранспортованих обсягів
природного газу газовими мережами,
складені та підписані між позивачем та
кожним обласним газотранспортувальним
підприємством, акти прийому-передачі
природного газу між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Приват-Енерго» та іншими суб'єктами
господарської діяльності.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за номером 168/704, господарські
операції - це факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

В матеріалах справи наявні первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку, які підтверджують
фактичне здійснення господарських
операцій, а саме: договори, додаткові
угоди, акти прийняття-передачі
природного газу, податкові накладні,
реєстри фактично протранспортованих
обсягів природного газу, рахунки
фактури, акти звірки розрахунків,
виписки з особового рахунку.

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують правомірність формування
позивачем податкового кредиту,
відповідно до первинних
бухгалтерських документів та по
податковій накладній, яка виписана на
виконання умов викладених вище
договірних відносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районні Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді
Костюк
Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 24 липня 2014
року.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.