Справа № 813/3418/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2014 року м.
Львів № 813/3418/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник ОСОБА_1;
відповідача: представник не прибув;
третя особа: представник не прибув;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявлає самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ОСОБА_3 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про скасування
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернулася до
суду з позовом до Інспекції Державного
архітектурно - будівельного контролю у
Львівській області (далі - ІДАБК у
Львівській області) про скасування
припису №4-г про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до Порядку здійснення
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 - цей
Порядок визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності. Відтак,
посадові особи відповідача не мали
законодавчих підстав для проведення
перевірки здійснюваної позивачем
реконструкції нежитлової будівлі під
офіс та заклад громадського харчування
з розширенням за рахунок надбудови на
АДРЕСА_1, оскільки зазначену
реконструкцію віднесено до ІІІ
категорії складності. Також
представник позивача зазначає, що
відповідачем не зазначено, які саме
потрібно вчинити дії для усунення
виявленого порушення, а оскаржуваний
припис спрямований на порушення права
власності та не може бути виконаний в
силу об'єктивних причин, отже, підлягає
скасуванню. Представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав повністю, просив позов
Представник відповідача щодо
заявлених позовних вимог заперечив, з
підстав, викладених у письмовому
запереченні на адміністративний позов.
Зазначив, що перевірка позивача
проведена правомірно та у межах
повноважень Інспекції, встановлені
порушення вимог чинного законодавства
підтверджуються даними акта перевірки,
а вимоги позивача є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню. Також
пояснив, що сам же Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 553 від
23.05.2011 р. означає, що інспекція вправі
проводити перевірку на об'єкті І, II, III
категорії складності, отже висновок
позивача не ґрунтується на вимогах
чинного законодавства. Просить у
задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 24.06.2014 року було
залучено в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ОСОБА_3 (далі -
ОСОБА_3), яка направила письмові
пояснення і вказала, що оскаржуваний
припис видано відповідачем з
перевищенням наданих йому повноважень
та відсутністю прав для його видачі,
просила задовольнити позовні вимоги та
скасувати припис №4-г від 01.04.2014 року.
Суд заслухав пояснення представника
позивача та відповідача, дослідив
долучені до матеріалів справи письмові
докази, оцінив їх в сукупності та
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного:
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області 01.04.2014 р. проведено
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил ОСОБА_2 на
об'єкті будівництва з реконструкції
нежитлової будівлі під офіс та заклад
громадського харчування з розширенням
за рахунок надбудови по АДРЕСА_1.
В результаті проведеної перевірки
встановлено, що позивачем порушено
вимоги п. 2.2.3 ДБН АЗ.1-5-2009 «Організація
будівельного виробництва», абз. 4 ч. 1 ст.
27 Закону України «Про архітектурну
діяльність», ч. 6 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», а саме на час проведення
перевірки на об'єкті будівництва
відсутній інформаційний стенд про
об'єкт будівництва, відсутня огорожа
будівельного майданчика, а також
виявлено відхилення від затвердженої
проектної документації розробленої ПП
«Архітектурна майстерня «Артіум», що
полягають в зміні конструктивної схеми
будівлі: замість каркасної будівлі з
монолітним перекриттям та
залізобетонними колонами на палевих
фундаментах ведеться будівництво
будівлі з несучими стінами на
стрічкових фундаментах та
перекриттями по дерев'яних балках.
За результатами перевірки складено Акт
проведення перевірки №25-г від 01.04.2014 р.,
протокол про адміністративне
правопорушення №6г від 01.04.2014 р. та
припис №4-г від 01.04.2014 р. про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Не погоджуючись із приписом №4-г від
01.04.2014 р., позивач звернувся до суду із
даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Відповідно до положень Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» державний
архітектурно-будівельний контроль - це
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Згідно із ст. 41 цього Закону державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 р. № 553 затверджено Порядок
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - Порядок № 553), п.1 якого
передбачено, що він визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.
Відповідно до п.п. 5, 7, 8, 9 Порядку № 553
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.
Позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
Підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства. За
результатами перевірки суб'єкта
господарювання, який провадить
господарську діяльність, пов'язану із
створенням об'єктів архітектури,
складається відповідний акт у двох
примірниках. Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється у присутності суб'єктів
містобудування або їх представників,
які будують або збудували об'єкт
Згідно п. 21 Порядку № 553, якщо суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта. У
разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис. У разі відмови
суб'єкта містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, від
отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.
Судом встановлено, що перевірка
проводилася в присутності гр. ОСОБА_2, в
акті перевірки від 01.04.2014 р. та приписі
№4-г від 01.04.2014 року містяться
відповідні підписи позивача без
зазначення будь-яких зауважень.
Суд, звертає увагу на ту обставину, що
суб'єкт містобудування має право не
допустити представника Інспекції до
проведення перевірки, якщо, на його
думку, порушено порядок її проведення.
Щодо посилань представника позивача на
те, що відповідач не мав повноважень
проводити перевірку об'єкту
містобудування ІІІ категорії
складності, оскільки Порядком № 553
визначено, що він застосовується при
перевірці дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності на об'єктах містобудування
IV і V категорії складності, суд вважає
за необхідне зазначити наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.02.2012 р. № 148 внесені зміни до
вказаного вище Порядку, а саме у тексті
Порядку слова «господарська
діяльність, пов'язана із створенням
об'єктів будівництва» та «господарська
діяльність, пов'язана із створенням
об'єктів архітектури» у всіх відмінках
замінено словами «господарська
діяльність, пов'язана з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності» у
відповідному відмінку.
Проте аналіз змісту постанов Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 та
від 27.02.2012 р. № 148 не дає підстав для
висновку про те, що на даний час
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
позбавлена повноважень здійснювати
заходи, спрямовані на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил на
об'єктах всіх категорій складності.
Суд зазначає, що в результаті внесення
змін до Порядку № 553 обмежені
повноваження Інспекції лише щодо
контролю за дотриманням ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до І-ІІІ категорії складності.
Таким чином, суд вважає, що доводи
представника позивача про відсутність
у Інспекції ДАБК повноважень
здійснювати перевірку додержання
вимог містобудівного законодавства на
об'єктах І-ІІІ категорії складності є
В той же час, представник позивача не
надав пояснень та доказів щодо
спростування порушень, виявлених під
час перевірки, а саме: на об'єкті
будівництва відсутній інформаційний
стенд про об'єкт будівництва, відсутня
огорожа будівельного майданчика, а
також виявлено відхилення від
затвердженої проектної документації
розробленої ПП «Архітектурна
майстерня «Артіум», що полягають в
зміні конструктивної схеми будівлі:
замість каркасної будівлі з монолітним
перекриттям та залізобетонними
колонами на палевих фундаментах
ведеться будівництво будівлі з
несучими стінами на стрічкових
фундаментах та перекриттями по
Як вбачається, з матеріалів справи, під
час проведення перевірки посадовою
особою Інспекції здійснювалась фото
фіксація, роздруківка якої, відображає
занесені до акту перевірки порушення.
Таким чином, згідно акту перевірки від
01.04.2014 року, матеріалів фотофіксації
доведеним та не спростованим є те, що
позивач дійсно допустив порушення
вимог п. 2.2.3 ДБН АЗ.1-5-2009 «Організація
будівельного виробництва», абз. 4 ч. 1 ст.
27 Закону України «Про архітектурну
діяльність» та ч. 6 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
Отже, безпідставними суд вважає доводи
представника позивача про
необхідність скасування припису №4-г
від 01.04.2014 року, лише з тих підстав, що в
оскаржуваному приписі не зазначено
повної назви посади особи, яка видала
припис та не зазначено, які саме
потрібно вчинити дії для усунення
Як вбачається зі змісту спірного
припису, в ньому чітко викладено зміст
виявлених порушень та з метою їх
усунення зазначено вимогу: в 60-денний
термін з дня отримання даного припису
усунути зазначені порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм та
Крім цього, можливі порушення
процедури проведення перевірки, не
можуть бути підставою для звільнення
особи від відповідальності, за умови
встановлення факту допущених порушень,
що мало місце у спірному випадку.
Щодо долученої до матеріалів справи
Постанови Франківського районного
суду м. Львова від 16.06.2014 року у справі
№465/2449/14-а, суд вважає за необхідне
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Водночас передбачене ч. 1 ст. 72 КАС
України звільнення від доказування не
має абсолютного характеру і не може
сприйматися судом як неможливість
спростування під час судового розгляду
обставин, які зазначені в іншому
судовому рішенні. Адміністративні суди
не повинні сприймати як обов'язкові
висновки щодо фактичних обставин
справи, наведені у чинних судових
рішеннях за інших адміністративних,
цивільних чи господарських справ.

Відтак, наведені мотиви у постанові
Франківського районного суду м. Львова
від 16.06.2014 року про скасування
постанови №1г/64-ф/пз по справі про
адміністративне правопорушення, за
якою ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності, не
спростовують допущених порушень вимог
п. 2.2.3 ДБН АЗ.1-5-2009 «Організація
будівельного виробництва», абз. 4 ч. 1 ст.
27 Закону України «Про архітектурну
діяльність» та ч. 6 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», контроль за дотриманням
яких покладено на органи
держархбудконролю.

Враховуючи вищенаведене та з
урахуванням п. 3 ст. 2, ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає, що відповідач при
прийнятті спірного припису, діяв на
підставі, у межах повноважень, у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), добросовісно.

Суд враховує також і те, що відповідно
до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які
за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України,
ці обставини повинен довести суб'єкт
владних повноважень, який є
відповідачем, оскільки саме з
встановленням цих обставин пов'язана
правомірність прийнятих рішень.

Позивач не надав належних та
допустимих доказів протиправності дій
відповідача при прийнятті спірного
припису при зверненні до суду за
захистом своїх прав, а відтак не довів
обґрунтованість та законність підстав
для задоволення позовних вимог.
Натомість, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності винесеного
ним рішення, відтак оскаржуваний
припис можна визнати таким, що
відповідає вимогам частини 3 статті 2
КАС України. Отже, підстави для
задоволення вимог позивача, щодо
скасування припису №4-г про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
01.04.2014 року, у суду відсутні.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи пояснення сторін,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є необґрунтовані і не
підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати на користь
позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163,167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 21.07.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.