Справа № 2а-0370/4039/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014р.
Справа № 876/4824/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Сердюк О.Ю.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі):
Палівода С.П.,

позивача у справі: Івчик
М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби (правонаступник -
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області),
м.Луцьк

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14.01.2013р. у
справі №2а-0370/4039/12

за позовом Луцького підприємства
електротранспорту, м.Луцьк

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
(правонаступник - Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області), м.Луцьк

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Луцьке підприємство електротранспорту
звернулось з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 30.07.2012р., яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1027357,00грн. З урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог, позивач
просить суд також скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
14.05.2012р., яким визначено податок на
прибуток підприємств у розмірі
24591,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
висновки акту №2608/22-1/03327931 від 12.07.2012р.
про результати позапланової виїзної
перевірки Луцького підприємства
електротранспорту з питань
правомірності формування валових
витрат та податкового кредиту в
частині взаємовідносин з контрагентом
ТзОВ "Ютрейд" за період з 01.04.2011р. по
31.12.2011р. не відповідають дійсності,
оскільки позивачем правомірно
включено від'ємний об'єкт
оподаткування, що утворився за
підсумками 2010р. в сумі 2113891,00грн. до
декларації з податку на прибуток за II-IV
квартали 2011р. Крім того, правовідносини
позивача з контрагентом ТзОВ "Ютрейд"
були здійснені в межах правового поля
та не містили ознак нікчемності.

За наслідками розгляду справи
Волинський окружний адміністративний
суд прийшов до висновку про те, що
висновки відповідача про порушення
позивачем норм ПК України є
необґрунтованими, непідтвердженими
належними та допустимими доказами по
справі та свідчать про неправильне
застосування ним норм чинного
законодавства, тому оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
визнано протиправними.

14.01.2013р. постановою Волинського
окружного адміністративного суду
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ДПІ Волинської
області оскаржила її в апеляційному
порядку. У своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на те, що
господарські операції з придбання
паливно-мастильних матеріалів у ТзОВ
"Ютрейд" є нікчемними, оскільки
перевіркою встановлено факти
неналежного оформлення
товарно-транспортних накладних. Також
апелянт посилається на те, що позивачем
було неправомірно включено до складу
витрат четвертого кварталу 2011р.
від'ємний об'єкт оподаткування, що
утворився за результатами діяльності в
2010р., просить суд скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
14.07.2014р. з'явився представник апелянта
(відповідача у справі): Палівода С.П.,
яка доводи, викладені в апеляційній
скарзі, підтримала в повному обсязі,
просила апеляційну скаргу задоволити,
скасувати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
14.01.2013р. та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити.

Представник позивача у справі: Івчик
М.О. проти доводів апеляційної скарги
заперечив, зазначив, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, просив апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
Луцькому підприємству
електротранспорту податковим
повідомленням-рішенням Луцької ОДПІ
№ від 14.05.2012р. зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 2113891,00грн., а податковим
повідомленням-рішенням Луцької ОДПІ
№ від 14.05.2012р. було визначено
податок на прибуток підприємств в
розмірі 245913,00грн.

Вказані податкові повідомлення
рішення були оскаржені до Державної
податкової служби у Волинській
області. З метою перевірки скарги
Державною податковою службою у
Волинській області призначено
позапланову виїзну перевірку Луцького
підприємства електротранспорту, за
результатами якої складено акт
перевірки від 12.07.2012р. №2608/22-1/03327931.

На підставі даного акту рішенням про
результати розгляду первинних скарг
Державною податковою службою у
Волинській області від 20.07.2012р. було
частково скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
14.05.2012р. № на суму 1086534,00грн. в
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а в
іншій частині в сумі 1027357,00грн. вказане
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін. Податкове
повідомлення-рішення № від
14.05.2012р., яким збільшено податок на
прибуток підприємств у розмірі
245913,00грн. державною податковою службою
у Волинській області залишено без
змін.

Луцькою ОДПІ 30.07.2012р. було винесено нове
податкове повідомлення-рішення
№, яким зменшено від'ємне
значення об'єкта оподаткування на
1027357,00грн. Вказане податкове
повідомлення-рішення 02.08.2012р. було
оскаржено до Державної податкової
служби України. Згідно рішення ДПС
України від 28.08.2012р. №967/0161-12КО-2115
податкове повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ від 30.07.2012р. №
залишено без змін, скарга без
задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що
Луцькою ОДПІ з 03.07.2012р. по 07.07.2012р. була
проведена позапланова виїзна
перевірка Луцького підприємства
електротранспорту з питань
правомірності формування валових
витрат та податкового кредиту в
частині взаємовідносин з контрагентом
ТзОВ "Ютрейд" за період з 01.04.2011р. по
31.12.2011р. За результатами перевірки
відповідачем було складено акт
№2608/22-1/03327931 від 12.07.2012р.

Перевіркою встановлено, що платником
при заповненні податкової декларації з
податку на прибуток за ІІ-IV квартали
2011р. до складу валових витрат включено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування попереднього звітного
(податкового) періоду в сумі 2113891,00грн.,
чим порушено пп.138.1, пп.138.2, пп.138.4 ст.138
ПК України, відповідно до якого, до
складу ІV кварталу 2011р. були
неправомірно включені витрати за
результатами здійсненої господарської
діяльності у 2010р.

Також перевіркою було встановлено, що
підприємством при укладенні договору
купівлі-продажу нафтопродуктів з ТзОВ
"Ютрейд" №46 від 03.05.2010р. порушено вимоги
ч.ч.1, 5 ст.203, ст.ст.215, 228 ЦК України, а
саме: не підтверджено поставку товару
товарно-транспортними накладними,
внаслідок чого на момент укладання
вказаний правочин не був направлений
на настання правових наслідків і, на
думку податкового органу, є нікчемним в
силу Закону.

На підставі вказаного акту перевірки
Луцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № від
30.07.2012р., якими позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1027357,00грн. з врахуванням
рішення Державної податкової служби у
Волинській області від 20.07.2012р. про
результати розгляду первинних скарг.

З 01.01.2011р. набрав чинності ПК України,
який регулює відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів.
Відповідно до пункту 1 підрозділу 4
розділу XX "Перехідні положення" ПК
України, розділ III ("Податок на прибуток
підприємств") цього Кодексу
застосовується під час розрахунків з
бюджетом починаючи з доходів і витрат,
що отримані і проведені з 01.04.2011р., якщо
інше не встановлено цим підрозділом.

З дати набрання чинності розділом III
цього Кодексу платники податку на
прибуток підприємств складають
наростаючим підсумком та подають
декларацію з податку на прибуток за
такі звітні податкові періоди: ІІ
квартал, ІІ і ІІІ квартали та ІІ-ІV
квартали 2011р. (пункт 2 підрозділу 4
розділу XX "Перехідні положення" ПК
України).

До вказаного терміну для цілей
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток застосовувалися
норми Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до п.5.1. ст.5 вказаного
Закону, валові витрати виробництва та
обігу - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

Абзацом другим п.6.1 ст.6 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" передбачено, що у 2009 та 2010
роках норми цього пункту діють з
урахуванням особливостей,
встановлених п.22.4 ст.22 цього Закону.

Пунктом 22.4. ст.22 цього Закону
передбачалось, що у 2011р. сума від'ємного
значення, яка відповідно до абзацу
першого цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2009 та 2010рр., підлягають
включенню до складу валових витрат у
порядку, встановленому статтею 6 цього
Закону, без обмежень, встановлених цим
пунктом.

Таким чином, від'ємне значення об'єкту
оподаткування (збитки) минулих
податкових періодів є обов'язковою
складовою валових витрат І кварталу
2011р., оскільки їх включення до складу
витрат саме в даному періоді було
передбачено нормами діючого на той час
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств".

З 01.04.2011р. порядок обліку від'ємного
значення об'єкту оподаткування в
результатах наступних податкових
періодів визначається ст.150 ПК України.

Пунктом 150.1 ст.150 ПК України визначено,
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Згідно з пунктом 3 підрозділу 4 ПК
України, п.150.1 ст.150 ПК України
застосовується у 2011р. з урахуванням
такого: якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011р. є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
другого календарного кварталу 2011р.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками І, ІІ і ІІІ кварталів, ІІ-ІV
кварталів 2011р. здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011р., у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Таким чином, з аналізу вищенаведених
норм податкового права а також спірних
правовідносин, що склалися між
сторонами, колегія суддів приходить до
висновку, що від'ємний об'єкт
оподаткування, що утворився за
підсумками 2010р. в сумі 2113891,00грн. було
включено до витрат першого кварталу
2011р. на підставі норм Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств", а в наступні періоди вже
цілком правомірно переносився на
підставі норм Податкового кодексу
України.

Натомість, з акту перевірки вбачається,
що податковий орган на приписи Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (котрий регулював спірні
правовідносини до 1 квітня 2011р.) не
звернув, натомість свої висновки
базував виключно на підставі норм ПК
України (розділу ІІІ "Податок на
прибуток підприємств"), які не
підлягають застосуванню під час
розрахунків з бюджетом починаючи з
доходів і витрат, що отримані і
проведені до 1 квітня 2011р. оскільки на
той час не були чинними.

Таким чином, суд першої інстанції в цій
частині судового рішення всебічно
дослідив фактичні обставини справи та
правильно визначився з нормами права,
що підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, а доводи апеляційної
скарги не беруться судом апеляційної
інстанції до уваги, оскільки
суперечать нормам матеріального права.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно незаконності рішення суду
першої інстанції в частині скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 14.05.2012р. про нарахування
податку на прибуток підприємств у
зв'язку з нікчемністю договору
купівлі-продажу нафтопродуктів №46 від
03.05.2010р., укладеного позивачем з
контрагентом ТзОВ "Ютрейд", колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
достовірно встановлено судом першої
інстанції, між Луцьким підприємством
електротранспорту та ТзОВ "Ютрейд" було
укладено договір поставки
нафтопродуктів №46 від 03.05.2010р. для
подальшого їх використання у своїй
господарській діяльності.

Факт отримання нафтопродуктів
підтверджено відповідними
документами, а саме: видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, рахунками-фактурами на
оплату отриманого пального,
податковими накладними. Розрахунки по
зазначеним господарським операціям
було здійснено в повному обсязі.

Статтею 4 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено основні
принципи бухгалтерського обліку та
фінансової звітності, зокрема, принцип
превалювання сутності над формою,
відповідно до якого, операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Статтею 1 цього Закону визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Стаття 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Таким чином, колегія суддів повністю
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відсутність
будь-якого із наведених у статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
реквізитів первинних документів, в
тому числі, товарно-транспортних
накладних, некоректне або невірне
заповнення реквізитів саме по собі не
тягне за собою визнання такого
документу недійсним, оскільки
визначальною умовою для визнання
правочину є фактичне здійснення
господарської операції.

В матеріалах адміністративної справи
наявні первинні документи, що містять
відомості про обставини, які є
предметом доказування у цій справі, та
пов'язані з рухом активів, виконанням
зобов'язань, останні відповідають
змісту, відображеному в укладеному
позивачем договорі, та підтверджують
обґрунтованість формування валових
витрат за досліджуваною господарською
операцією, а відтак суд першої
інстанції цілком законно та
обґрунтовано прийшов до висновку, що
наявні дефекти форми у вказаних
документах не є підставою для визнання
цих документів недійсними.

Доводи апелянта стосовно нікчемності
Договору поставки нафтопродуктів №46
від 03.05.2010р. висновки суду першої
інстанції не спростовують, оскільки
податковий орган не наділений правом
визнавати правочини недійсними чи
застосовувати наслідки недійсності
правочинів (законодавством
передбачено вирішення відповідних
спорів виключно в позовному
провадженні судом). Будь-яких інших
доказів безтоварності господарських
відносин відповідачем додано не було, а
тому колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга в цій
частині також не відповідає вимогам
матеріального права, а грунтується на
припущеннях ревізора-інспектора,
відображених в акті перевірки.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Положеннями ст.9 КАС України
передбачено, що суди при вирішенні
справи керуються принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів апеляційного суду погоджується
з висновками суду першої інстанції про
те, що відповідачем - суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятих рішень та не надано ні суду
першої інстанції, ні апеляційному суду
належних доказів на підтвердження
підставності заперечень проти позову,
тому, за таких обставин суд прийшов до
правильного по суті висновку про те, що
податкові повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ № від 14.05.2012р. та
№ від 30.07.2012р. підлягають
скасуванню.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
постанови колегія суддів не вбачає і
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби (правонаступник -
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області),
м.Луцьк на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
14.01.2013р. у справі №2а-0370/4039/12 за позовом
Луцького підприємства
електротранспорту, м.Луцьк до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби
(правонаступник - Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області), м.Луцьк про
скасування податкового
повідомлення-рішення, - залишити без
задоволення.

2. Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14.01.2013р. у
справі №2а-0370/4039/12 за позовом Луцького
підприємства електротранспорту,
м.Луцьк до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
(правонаступник - Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області), м.Луцьк про
скасування податкового
повідомлення-рішення, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 18.07.2014р.