Справа № 2а-8744/09/2570
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К-25636/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Бухтіярової І.О.

за участю:

секретаря
Мосійчук І.М.

представника позивача
Адамовича Є.В.

представника відповідача
Ананка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Чернігівської області

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2010

у справі № 2а-8744/09/2570

за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Ніжинський
м'ясокомбінат»

до Ніжинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Чернігівської області

про визнання нечинним
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Ніжинський м'ясокомбінат» (далі по
тексту - позивач, ВАТ «Ніжинський
м'ясокомбінат») звернулось до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Чернігівської
області (далі по тексту - відповідач,
Ніжинська ОДПІ) про визнання нечинним
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25.05.2009
позовні вимоги залишені без
задоволення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2010
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена планова виїзна перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2007 по
30.06.2008, за результатами якої складено
акт №1309/23-00444375.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем вимог пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.3.9
п. 5.3 ст. 5 та пп. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток в сумі 5328976,00 грн.,
пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст.
7, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п. 11.21 ст. 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість», що призвело до заниження
податку на додану вартість в сумі 4479211,00
грн.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення від 12.11.2008
№/0 та №/0.

За результатами адміністративного
оскарження відповідачем винесені
податкові повідомлення-рішення від
20.03.2009 №/2, №/2, №/2,
№/2.

З матеріалів справи вбачається, що в 2007
році ВАТ «Ніжинський м'ясокомбінат»
придбав у ТОВ «Консул-ОК», згідно
договору від 07.06.2007 №08/06, товар
(придбання шкіри) на загальну суму
2155631,00 грн.

По вказаним операціям у позивача є
кредиторська заборгованість в сумі
155631,00 грн.

15.10.2007 припинено юридичну особу ТОВ
«Консул-ОК», у зв'язку з визнанням його
банкрутом.

Відповідач вказує, що якщо боржник не
розрахувався за отримані раніше
товари, сума його заборгованості за
цими товарами є безнадійною
заборгованістю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
сума кредиторської заборгованості
платника податку перед юридичною
особою ТОВ «Консул-ОК» залишалася не
стягнутою після зняття його з обліку, а
тому повинна бути включена до складу
валових доходів товариства, а так як
позивачем не включено до валового
доходу суму заборгованості чим
занижено валовий дохід за 2007 рік.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що заборгованість в сумі 155631,00 грн.
перед припиненою юридичною особою ТОВ
«Консул-ОК» не можна назвати
безнадійною заборгованістю, адже вона
не містить ознак заборгованості,
визначених в п. 1.25 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валовий доход включає
доходи з інших джерел, у тому числі, але
не виключно, у вигляді сум
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
періоді, вартості товарів (робіт,
послуг), безоплатно наданих платнику
податку у звітному періоді, крім їх
надання неприбутковим організаціям
згідно з п. 7.11 ст. 7 цього Закону та у
межах таких операцій між платником
податку та його відокремленими
підрозділами, які не мають статусу
юридичної особи, крім випадків,
визначених у ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про списання вартості несплачених
обсягів природного газу».

У вказаному пункті немає категорії
безнадійна заборгованість та немає
норм про включення до доходу
кредиторської заборгованості перед
особами, визнаними банкрутами.

Відповідно до пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку; або дата
оприбуткування платником податку
товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Отже, позивачем правомірно віднесено
вартість придбаних товарів на валові
витрати у період оприбуткування цих
товарів. Позивач не зобов'язаний
зменшувати валові витрати у зв'язку з
банкрутством постачальника у тому ж
періоді, коли його визнано банкрутом.
Крім того, товар на несплачену суму
155631,00 грн. реалізований та віднесений
до валових доходів з відображенням у
податковій декларації з податку на
прибуток за перше півріччя 2007 року.

Пунктом 11.21 ст. 11 Закону України «Про
податок на додану вартість», сума
податку на додану вартість, що повинна
сплачуватися до бюджету переробними
підприємствами всіх форм власності за
реалізовані ними молоко та молочну
продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у
повному обсязі спрямовується виключно
для виплати дотацій
сільськогосподарським
товаровиробникам за продані ними
переробним підприємствам молоко і
м'ясо в живій вазі.

Судом зазначено, що ВАТ «Ніжинський
м'ясокомбінат» відвантажило з 01.04.2008 по
30.06.2008 ВАТ «Шкіряне підприємство
«Світанок» шкіри свиней власного забою
на суму 1638564,00 грн. в тому числі ПДВ 273094,00
грн.

Як вказано судом першої інстанції,
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість від реалізації шкір
свиней позивач не відобразив у
загальній декларації з ПДВ, за якою
проводяться розрахунки з бюджетом, а
неправомірно зазначив дані
зобов'язання в податковій декларації з
ПДВ скороченій переробного
підприємства, що призвело до заниження
податкових зобов'язань з ПДВ на суму
273094,00 грн.

Зобов'язання по податку на додану
вартість від реалізації шкір свиней,
позивач відобразив в скороченій
декларації переробного підприємства.

Колегія суддів погоджується із судом
апеляційної інстанції, що вказані дії
позивача є правомірними, оскільки
згідно листа Мінагрополітики України
від 14.08.2001 та Мінекономіки України від
29.08.2001, Міністерства аграрної політики
від 03.06.2009 «Про кваліфікаційні групи
м'ясних та молочних продуктів» вказано,
що основні види молочної та м'ясної
продукції, які виробляються
переробними підприємствами при
переробці молока та м'яса в живій вазі,
і від реалізації яких нараховується
сільгоспвиробниками дотація, включені
до додатку. Пункт 24 додатку «шкіряна та
хутрова сировина».

Щодо порушення ВАТ «Ніжинський
м'ясокомбінат» вимог пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого позивачем віднесено до валових
витрат придбання шкір великої рогатої
худоби та свиней від ТОВ «Соціум Торг»,
то судом зазначено наступне.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього
Закону до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок га додану вартість»
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 даного Закону
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 6.1
ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього
Закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені та підтверджені належним
чином оформленими первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що перехід права
власності на продукцію
підтверджується видатковими та
податковими накладними, а отже, є всі
підстави відобразити позивачу у
податковому обліку валові витрати та
податковий кредит. Крім того, підставою
для віднесення сум до податкового
кредиту з ПДВ є оплата за отриманий
товар, яка підтверджується податковими
накладними.

Також, судом враховано висновок
судово-економічного дослідження від
14.05.2010, відповідно до якого формування
ВАТ «Ніжинський м'ясокомбінат» даних
податкового обліку в період з 01.01.2008 по
01.07.2008 відповідає вимогам Закону
України «Про оприбуткування прибутку
підприємств» та Закону України «Про
податок на додану вартість».

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду апеляційної
інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ніжинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Чернігівської області залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)І.О.
Бухтіярова