Справа № 2а-10116/12/1370
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014р.
Справа № 876/319/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.12.2012р. у
справі №2а-10116/12/1370

за позовом Державної податкової
інспекції у Сихівському районі
м.Львова Львівської області Державної
податкової служби (правонаступник -
Державна податкова інспекція у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області), м.Львів

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Львів

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2012р. ДПІ у Сихівському районі
м.Львова Львівської області ДПС (надалі
- позивач) звернулась до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення податкової заборгованості в
сумі 155454,90грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідач неналежним чином виконує
вимоги чинного законодавства щодо
сплати податкового боргу перед
бюджетом, який складається із сум
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість, що складається із
основного платежу 110569,00грн., штрафної
санкції в сумі 44885,90грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13.12.2012р. у
справі №2а-10116/12/1370 позовні вимоги
позивача задоволено повністю, стягнуто
з суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України 155454,90грн.

Відповідач: фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 з постановою суду першої
інстанції не погодилась, оскаржила її в
апеляційному порядку, подавши 21.12.2012р.
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, у
якій зазначила, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, просить
її скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити повністю.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, тому колегія суддів, у
відповідності до вимог ст.197 КАС
України, вважає можливим розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення,
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін, з огляду
на наступне:

Вказана основна сума податкового боргу
виникла в результаті порушення
податкового законодавства,
встановленого:

- актом перевірки від 22.01.2010р. щодо
дотримання вимог пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону
України від 21.12.2000р. №2181-III (із змінами
та доповненнями) "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (далі - Закон №2181-III) на
підставі якого прийнято податкові
повідомлення-рішення від 22.01.2010р.
№/0, від 22.01.2012р. №/0, №/0,
якими донараховано податок на додану
вартість в сумі 244,40грн.;

- актом виїзної позапланової перевірки
від 04.08.2008р. за №296/17-215 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2006р. по 31.03.2008р., на підставі
якого прийнято податкові
повідомлення-рішення від 20.03.2009р. за
№№/3, /3, /3, якими
донараховано податок на додану
вартість в сумі 155210,50грн., в тому числі
основний платіж - 110569,00грн., штрафна
санкція - 4641,50грн.

Податковий борг відповідача станом на
31.08.2012р. становив 155454,90грн. і
залишається не погашеним, що
підтверджується довідкою ДПІ у
Сихівському районі м.Львова Львівської
області ДПС від 31.08.2012р. №9717/20-0036/485 та
карткою особового рахунку.

На момент виникнення спірних
правовідносин спеціальним законом з
питань оподаткування, який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовується до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення був Закон №2181-III.

Податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
Закону №2181-III, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення-рішення.

Податковим боргом (недоїмкою), у
відповідності до вимог п.1.3 ст.1 Закону
№2181-III, вважається податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання

Відповідно до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України, платники
податків зобов'язані сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Всупереч зазначеному, вказана сума
грошового зобов'язання платником
податків не сплачена.

Згідно із вимогами ст.15 Податкового
кодексу України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або проводять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок зі сплати податків
і зборів.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.175
пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу
України, сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом.

У п.57.3 ст.57 ст.15 Податкового кодексу
України зазначено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 ст.54 цього
кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

На виконання п.п.6.2.1 ст.6 Закону №2181-III,
яка зазначає про те, що у разі, коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання у
встановленні строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Позивачем було направлено відповідачу
за його адресою 3 податкові вимоги:

- перша податкова вимога від 17.12.2007р.
№1/1741 на суму 200,00грн.;

- друга податкова вимога від 29.04.2010р.
№2/813 на суму 166494,39грн.

Згідно із вимогами п.20.1.28 ст.20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

За вимогами п.41.1 та п.41.5 ст.41
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби.

Органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 п.95.3 ст.95
Податкового кодексу України, стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Керуючись вимогами ст.ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно
ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За вимогами ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду,
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.12.2012р. у
справі №2а-10116/12/1370 за позовом Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Львівської області
Державної податкової служби
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Сихівському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області),
м.Львів до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Львів про стягнення коштів, -
залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.12.2012р. у
справі №2а-10116/12/1370 за позовом Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Львівської області
Державної податкової служби
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Сихівському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області),
м.Львів до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Львів про стягнення коштів, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга