Справа № 815/1033/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р. м. Київ
К/800/46487/13

К/800/46489/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Сороки М.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства
«Будлайн ЛТД» до Південної митниці,
відділу митного посту
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Державної митної служби
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
часткове скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення коштів, провадження по якій
відкрито

за касаційними скаргами Боровець Юлії
Володимирівни - представника Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області та
Південної митниці Міндоходів на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 5 червня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ПП «Будлайн ЛТД»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Південної митниці, відділу
митного посту
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Державної митної служби
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
часткове скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення коштів.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що
відділом митного посту
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Державної митної служби
України в порушення приписів Пояснень
до Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності
(надалі - УКТ ЗЕД) незаконно змінено
класифікацію поставлених позивачем
товарів - за № 2 (гранульований мармур
та кольоровий гранульований мармур у
вигляді дрібних гранул) та № 3 (природне
каміння натурального кольору у вигляді
дрібних гранул). При цьому відповідач
безпідставно керувався експертним
висновком від 22 січня 2012 року, який не
містить висновку по всім поставленим у
ньому питанням щодо характеристик
товарів.

Просив скасувати рішення
№КТ-502-2013 від 25 січня 2013 року
відділом митного посту
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Державної митної служби
України у частині присвоєння кодів
Товарам №№ 2 та № 3 як необґрунтоване
та таке, що прийняте з порушенням
чинного законодавства; зобов'язати
відділ митного посту
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Державної митної служби
України винести нове рішення, яким
присвоїти Товарам №№2,3 код Товарної
позиції 2517; а також стягнути з
Держбюджету на користь позивача
здійснені тим документально
підтверджені сплачені кошти у сумі 2660,09
гривень.

Ухвалами Одеського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року та 14 травня 2013 року у якості
співвідповідачів у цій справі
притягнуто Головне управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області та Південну
митницю.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано рішення
відділу митного посту
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Державної митної служби
України № КТ- 502-2013 від 25 січня 2013
року про визначення коду товару;
стягнуто з Державного бюджету України
в особі Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області 2 660,09 гривень,
сплачені ПП «Будлайн ЛТД» за митне
оформлення. У задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

У своїх касаційних скаргах представник
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області та Південна митниця
Міндоходів, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Обидві касаційні скарги підлягають
залишенню без задоволення з таких
підстав.

На підставі зовнішньоекономічного
контракту від 20 серпня 2012 року № 4,
укладеного з компанією «TURMET Madencilik ve Insaat
San.Ve Tic. Ltd.Sti,» ПП «Будлайн ЛТД» ввезло
морським транспортом на територію
України згідно митної декларації №
500082101/2012/003962 наступні товари: доломіт,
із зазначенням коду класифікації
згідно УКТ ЗЕД - , гранульований
мармур - за кодом , природне
каміння за кодом - , та тальк за
кодом - .

З метою встановлення відповідності
задекларованого товару Одеською
службою з експертного забезпечення
митних органів проведено дослідження
зразків поставленого позивачем товару,
за результатами якого 22 січня 2013 року
складений висновок № 175.

На підставі зазначеного акту 25 січня 2013
року відділом митного посту
«Білгород-Дністровський» Південної
митниці Державної митної служби
України прийнято рішення №
КТ-502-2013, за яким митним органом
змінений код класифікації товару
згідно УКТ ЗЕД щодо гранульованого
мармуру - на код та природного
каміння - на код .

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідача були відсутні достатні
підстави для прийняття митним органом
рішення про зміну класифікації товару,
оскільки експертний висновок, на який
посилається ВМП
«Білгород-Дністровський», не містить
відповіді на поставленні запитання
щодо опису товару і відповідності його
опису, зазначеному у митній декларації.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

За приписами частини першої статті 69
Митного кодексу України товари при їх
декларуванні підлягають класифікації,
тобто у відношенні товарів
визначаються коди відповідно до
класифікаційних групувань, зазначених
в УКТ ЗЕД.

Частиною другою та четвертою цієї
статті також передбачено, що митні
органи здійснюють контроль
правильності класифікації товарів,
поданих до митного оформлення, згідно з
УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час
митного оформлення товарів або після
нього порушення правил класифікації
товарів митний орган має право
самостійно класифікувати такі товари.

З аналізу цих норм слідує, що код товару
по УКТ ЗЕД визначається декларантом
або митним органом при здійсненні
митного контролю у випадку
встановлення декларантом
неправильного коду.

Пунктом 3 розділу І Порядком роботи
відділу митних платежів, підрозділу
митного оформлення митного органу та
митного поста при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 650 від 30 травня 2012
року (надалі - Порядок) встановлено, що
класифікація товару - це визначення
коду товару відповідно до вимог
Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД,
передбачених Законом України «Про
митний тариф України» (далі - Основні
правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з
урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень
Комітету з Гармонізованої системи
опису та кодування товарів Всесвітньої
митної організації, методичних
рекомендацій щодо класифікації
окремих товарів згідно з вимогами УКТ
ЗЕД, розроблених центральним органом
виконавчої влади у сфері митної справи
на виконання статті 68 Кодексу, до
початку переміщення товару через
митний кордон України, під час митного
оформлення та після завершення митного
оформлення. У свою чергу під контролем
правильності класифікації товарів
розуміється перевірка правильності
опису товару та відповідного йому коду
в митній декларації вимогам Основних
правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час
проведення процедур його митного
контролю та митного оформлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставами для прийняття відповідачем
рішення про визначення іншої
класифікації товару, ніж це визначив
сам декларант, були вищезазначені
нормативні документи, висновок
експерта від 22 січня 2013 року та акт про
проведення митного огляду товарів від
13 грудня 2012 року.

Відповідно до висновку експерта №
142001600 від 22 січня 2013 року щодо
відповідності задекларованого
позивачем товару заявленому опису,
було встановлено відповідність опису
товару «доломіт» та «тальк». Відносно
встановлення коду товарів
«гранульований мармур» та «природне
каміння» зазначено, що основа проб
«гранульованого мармуру» відповідає
карбонату кальцію, проби товару
«природне каміння» відповідають
силікатним матеріалам, забарвленим
оксидами металів. В той же час
встановити відповідність проб,
зазначених товарів графі 31 митної
декларації не виявилося можливим у
зв'язку із ненаданням технологічної
схеми виробництва товару.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції, що при
наявності такого висновку дослідження
товарів, зробленого особами із
спеціальними знаннями, в якому
відсутні відповіді на поставлені
митним органом питання, прийняття
відповідачем рішення про зміну коду
«гранульований мармур» та «природне
каміння», ввезеного позивачем за
митною декларацією ІМ 40 ТН від 13 грудня
2012 року № 500082101/2012/003962, є безпідставним.

Також суд касаційної інстанції
погоджується із висновком суду про те,
що ненадання позивачем на запит митних
органів технологічної схеми
виробництва товару не є підставою для
прийняття суб'єктом владних
повноважень необґрунтованого рішення.

Так, пункт 18 розділу ІІІ Порядку
передбачає, що у разі вирішення
складного випадку класифікації товару
відділ митного поста не може
самостійно здійснити класифікацію
товару через його складність, він має
право підготувати запит щодо
класифікації товару згідно УКТ ЗЕД до
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної митної
справи.

Оскільки митним органом процедура
визначення коду товару використана у
повному обсязі, оскаржене рішення
відділу митного поста не може
вважатися законним, а тому цілком
правильно було скасовано судом першої
інстанції.

Оскільки рішення відділу митного посту
від 25 січня 2013 року № КТ-502-2013 є
протиправним, колегія суддів також
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про задоволення вимог позову
про стягнення з Державного бюджету
України надмірно сплачених в
результаті його прийняття коштів за
митне оформлення товару.

Одеський апеляційний адміністративний
суд, який переглянув постанову суду
першої інстанції, прийшов до
аналогічних висновків і обґрунтовано
залишив її без змін.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Південної митниці
Міндоходів та Боровець Юлії
Володимирівни - представника Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 5 червня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
Л.Л. Мороз

М.О. Сорока