Справа № 802/1344/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2014 р.
Справа № 802/1344/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представника позивача: не
з`явився

представника відповідача:
Бубели Н.В.

представника третьої особи:
Паламарчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного
товариства Комерційний банк "Надра"

до:Головного управління державної
казначейської служби України у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області

про: визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Надра" з позовом до
Головного управління державної
казначейської служби України у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити дії.

Судом було винесено на розгляд питання
про закриття провадження у справі на
підставі п. 1 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Представник позивача в судове
засідання не з`явилась, надала заяву
(вх. №13597 від 07.07.2014 р.) про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача та
представник третьої особи щодо
закриття провадження у справі не
заперечували.

Суд заслухавши думку представників
відповідача та третьої особи,
дослідивши письмові матеріали справи,
дійшов висновку про наявність підстав
для закриття провадження у справі з
огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що на
виконанні відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області перебуває виконавчий лист
№2-1925-2010, виданий 26.01.2011 р. Замостянським
районним судом м. Вінниці про стягнення
з ОСОБА_3 на користь ПАТ "КБ "Надра" 389626,
84 грн. заборгованості. У ході
проведення виконавчих дій заставне
майно реалізовано на прилюдних торгах,
у зв'язку з чим, відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Вінницькій
області видано розпорядження №28464156/5
від 20.01.2014 р. про перерахування на
користь ПАТ "КБ "Надра" коштів в сумі
129763, 05 грн. як погашення боргу.

Відділом примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області направлено до Головного
управління державної казначейської
служби у Вінницькій області платіжне
доручення №49 від 20.01.2014 р. про
перерахування на користь позивача
коштів в сумі 129763, 05 грн. Проте, як
зазначає позивач, вказане платіжне
доручення не виконано органом
Державної казначейської служби.

Позивач вважає, що такими діями Головне
управління ДКС України у Вінницькій
області грубо порушує вимоги чинного
законодавства, та як наслідок
порушуються права та законні інтереси
ПАТ "КБ "НАДРА", оскільки невиконання
платіжного доручення №49 від 20.01.2014 р. не
дає можливості банку розпоряджатися
належними йому коштами, що завдає
значної шкоди.

Судом з'ясовано та підтверджено
доказами, які містяться в матеріалах
справи, що відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області направлено до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області
платіжне доручення №49 від 20.01.2014 р. про
перерахування на користь ПАТ "КБ "НАДРА"
боргу в сумі 129763, 05 грн. Проте вказане
платіжне доручення органом Державної
казначейської служби у строки,
визначені статтею 8 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", не виконано.

Питання здійснення переказу коштів та
здійснення розрахунків визначає Закон
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні". Відповідно
до ст.5 Закону відносини між суб'єктами
переказу регулюються на підставі
договорів, укладених між ними з
урахуванням вимог законодавства
України.

В п. 1. 30 ст. 1 даного Закону визначено, що
платіжне доручення - розрахунковий
документ, який містить доручення
платника банку, здійснити переказ
визначеної в ньому суми коштів зі свого
рахунка на рахунок отримувача. В статті
8 цього Закону встановлені строки
проведення переказу коштів, згідно з
якими банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, в день його
надходження або не пізніше наступного
дня, якщо документ надійшов до банку
після операційного часу (п. 8.1 ст. 8
Закону). Крім того, банки та їх клієнти
мають право передбачити в договорах
інші, ніж встановлені в абзацах першому
та другому цього пункту, строки
виконання доручень клієнтів. В свою
чергу, п. 8.4 ст. 8 Закону визначає строки
виконання банками міжбанківського
переказу, які не повинні перевищувати
трьох операційних днів (для
внутрішньобанківського переказу - двох
операційних днів).

Таким чином, платіжні доручення
клієнтів виконуються банком протягом
цього ж робочого дня або не пізніше
наступного робочого дня і не можуть
перевищувати два операційні дні для
внутрішньобанківського переказу
коштів, а для міжбанківського переказу
коштів не можуть перевищувати три
операційні дні або в інші строки, якщо
це передбачено в договорі.

Суд також зауважує, що розділом VII
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" визначена
відповідальність при здійсненні
переказу коштів. Так, відповідно п. 32.2
ст. 32 Закону у разі порушення банком, що
обслуговує платника, встановлених цим
Законом строків виконання доручення
клієнта на переказ, цей банк
зобов'язаний сплатити платнику пеню у
розмірі 0,1 відсотка суми простроченого
платежу за кожний день прострочення, що
не може перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними. У разі
порушення банком, що обслуговує
отримувача, строків завершення
переказу, цей банк зобов'язаний
сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1
відсотка суми простроченого платежу за
кожний день прострочення, що не може
перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними. В цьому
випадку платник не несе
відповідальності за прострочення
перед отримувачем. Платник має право на
відшкодування банком, що обслуговує
отримувача, шкоди, заподіяної йому
внаслідок порушення цим банком строків
завершення переказу, встановлених п. 30.
2 ст. 30 цього Закону. Отримувач має право
на відшкодування банком, що обслуговує
платника, шкоди, заподіяної йому
внаслідок порушення цим банком строків
виконання документа на переказ.

Отже, отримувач має право на
відшкодування банком, що обслуговує
платника, шкоди, заподіяної йому
внаслідок порушення цим банком строків
виконання документа на переказ. При
цьому поняття "банк, що обслуговує
платника" визначене п. 1.4 Інструкції
"Про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті", затвердженої
Постановою Правління НБУ №22 від 21.01.04р.
та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 29.03.04 р. за №377/8976, де
вказано, що обслуговуючий банк (банк, що
обслуговує) - банк, у якому відкрито
рахунок учаснику безготівкових
розрахунків та/або який здійснює для
нього на договірних умовах будь-яку з
операцій чи послуг, передбачених
Законом України "Про банки і банківську
діяльність". Обслуговування установ та
організацій, оплата видатків яких
здійснюється з єдиного казначейського
рахунку, виконує також орган Державної
казначейської служби України.

З аналізу наведених вище норм права
можна зробити висновок, що в даному
випадку Головне управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області виступає
обслуговуючим банком та на нього
поширюється дія Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні". Вказана обставина не
заперечувалась також і відповідачем.

Положеннями ст. 1092 ЦК України
визначено, що у разі невиконання або
неналежного виконання платіжного
доручення клієнта банк несе
відповідальність відповідно до цього
Кодексу та закону. У разі невиконання
або неналежного виконання платіжного
доручення у зв'язку з порушенням правил
розрахункових операцій виконуючим
банком відповідальність може бути
покладена судом на цей банк. Якщо
порушення банком правил розрахункових
операцій спричинило помилковий
переказ банком грошових коштів, банк
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу та закону.

Суд зазначає, що банки зобов'язані
виконувати платіжні доручення
клієнтів - фізичних та юридичних осіб -
у встановленому законодавством
України порядку та у встановлені
строки. У разі невиконання або
несвоєчасного виконання платіжних
доручень клієнтів банки несуть
відповідальність передбачену ЦК та
законами України. При цьому, спори,
пов'язані із здійсненням банками
переказу, розглядаються у судовому
порядку.

Як уже зазначалося вище, отримувач має
право на відшкодування банком, що
обслуговує платника, шкоди, заподіяної
йому внаслідок порушення цим банком
строків виконання документа на
переказ. Разом з тим, звертаючись до
суду із позовними вимогами з метою
захисту порушених прав, позивач
просить суд визнати протиправною
бездіяльність стосовно невиконання
(прострочення) Головним управлінням
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області
платіжного доручення №49 від 20.01.2014 р.
про перерахування на користь ПАТ "КБ
"Надра" боргу в сумі 129763, 05 грн. у зв'язку
з порушенням положень п. 8.4 ст. 8 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні".

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, суд зазначає, що способами
захисту у розумінні ст. 2 КАС України є
звернення до суду з приводу оскарження
рішення, дії чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, але із
застереженням, коли щодо таких рішень,
дій чи бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Враховуючи положення ст. 32 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні", де вказано,
що отримувач має право на
відшкодування банком, що обслуговує
платника, шкоди, заподіяної йому
внаслідок порушення цим банком строків
виконання документа на переказ, суд
зазначає, що в даному випадку позивачем
обраний неправильний спосіб захисту
порушеного права, оскільки ухвалення
рішення суду про визнання протиправною
бездіяльності Головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області щодо
несвоєчасного виконання платіжного
доручення № 49 від 20.01.2014 р. про
перерахунок на користь ПАТ "КБ "Надра"
коштів в сумі 129763, 05 грн. не призведе до
захисту порушеного права позивача,
який є основним завданням
адміністративного судочинства. У свою
чергу, позивач не звертався до суду в
порядку ЦПК чи ГПК України із вимогами
про відшкодування шкоди, заподіяної
йому внаслідок порушення
обслуговуючим банком строків
виконання документа на переказ, як це
передбачено ст. 32 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні".

Крім того, суд зауважує, що особа може
звернутися в порядку КАС України лише з
метою захисту прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки в даному випадку, підставою
для звернення до суду слугувало
неналежне виконання (прострочення) та
порушення строків сплати відповідачем
платіжного доручення №49 від 20.01.2014 р.
про перерахування на користь ПАТ "КБ
"Надра" боргу, суд не знаходить ознак
публічно-правового спору, оскільки в
даному випадку орган казначейської
служби не здійснював владних
управлінських функцій.

Відповідно п. 1 ст. 157 КАС України суд
закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства. Якщо провадження у справі
закривається з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої цієї статті,
суд повинен роз'яснити позивачу, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

При цьому, суд вважає за необхідне
роз'яснити позивачу про його право на
звернення до суду в порядку
господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись
пунктом 1 частини 1 статті 157, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України,
суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" до Головного
управління державної казначейської
служби України у Вінницькій області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
дії закрити.

Повернути сплачений публічним
акціонерним товариством "Комерційний
банк "Надра" судовий збір в розмірі 73,08
грн. (сімдесят три грн. 08 грн.).

Роз'яснити позивачу, що він має право на
звернення до суду в порядку
господарського судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186
КАС України, апеляційна скарга на
ухвалу суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті 160
цього Кодексу, або без виклику особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Вергелес Андрій Валерійович