Справа № 815/4960/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
---------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4960/13-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції:
Стефанов С. О. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Затоківської селищної ради на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року по справі за позовом заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора до Затоківської селищної
ради про визнання нечинним та
скасування рішення №946 від 27.07.2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2013 року заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Затоківської селищної ради про
визнання нечинним та скасування
рішення відповідача від 27.07.2012 року №946
«Про затвердження технічної
документації і землеустрою, щодо
встановлення (відновлення) меж
прибережної захисної смуги Чорного
моря та Дністровського лиману на
території Сонячного району смт. Затока
м. Білгород-Дністровський Одеської
області у натурі (на місцевості)».

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013 року
адміністративний позов заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 10.10.2013 року
Затоківська селищна рада подала
апеляційну скаргу на вказану постанову
суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Затоківська селищна рада посилалась на
те, що рішення №946 від 27.07.2012 року, на їх
думку, було прийнято у відповідності до
вимог чинного законодавства, оскільки
межі прибережної захисної смуги у
Сонячному районі смт. Затока раніше
були встановлені відповідно до проекту
землеустрою, який, в свою чергу, був
погоджений з усіма відповідними
службами. При цьому, жодний
нормативно-правовий акт не містить
положень, відповідно до яких внесення
змін до затвердженого проекту
землеустрою щодо встановлення
прибережної захисної смуги для
коригування її меж має відбуватися в
формі нового проекту. Крім того,
апелянт зазначив, що у зв'язку з
встановленням факту накладення меж
прибережної захисної смуги на
території земельних ділянок громадян
та організацій рішенням Затоківської
селищної ради відбулося саме
коригування меж прибережної захисної
смуги, а не її первинне встановлення.
Таке коригування відбулося у
відповідності до вимог, встановлених
положеннями п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про Державний земельний кадастр», ст.
60 Земельного кодексу України та ст. 88
Водного Кодексу України.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
23.09.2013 року та відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів дійшла
наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
Білгород-Дністровською міжрайонною
прокуратурою на виконання завдання
прокурати Одеської області та згідно
постанови Білгород-Дністровської
міжрайонної прокуратури № 39 від 01.06.2013
року було проведено перевірку
додержання органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
вимог закону, при наданні у власність і
користування продажу, зміни цільового
призначення земель прибережних
захисних смуг уздовж Чорного моря,
використання і забудови прибережної
території, а також законності судових
рішень з цих питань та їх виконання (а.с.
134-145).

За результатами перевірки встановлено,
що рішенням Затоківської селищної ради
№ 946 від 27.07.2012 року затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
прибережної захисної смуги Чорного
моря та Дністровського лиману на
території Сонячного району смт. Затока
м. Білгород-Дністровський Одеської
області у натурі (на місцевості)
загальною площею 32,5401 га, з них: 4,3815 га
прибережної захисної смуги
Дністровського лиману та 28,1586 га
прибережної захисної смуги Чорного
моря та встановлено (відновлено) межі
прибережної захисної смуги у
зазначених розмірах (а.с. 6-7).

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції, заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора посилався на те, що вказане
рішення прийнято з порушенням вимог
чинного законодавства, оскільки межі
прибережної захисної смуги повинні
встановлюватись відповідно до
проектів землеустрою, а не технічної
документації, на підставі якої, в
даному випадку, Затоківською селищною
радою було прийнято оскаржуване
розпорядження.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
задоволення позовних вимог заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора, зважаючи на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуваним рішенням Затоківською
селищною радою, з метою усунення
виявлених невідповідностей проектних
рішень щодо встановлення прибережної
захисної смуги Чорного моря,
Дністровського та Будацького лиманів
на території смт. Затока м.
Білгород-Дністровський Одеської
області та перенесення проектних
рішень в натуру, було затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж прибережної
захисної смуги та встановлено межі
прибережної захисної смуги Чорного
моря та Дністровського лиману.

В свою чергу, заперечуючи проти
заявленого позову, Затоківська селищна
рада зазначила, що підставою для
прийняття рішення Затоківської
селищної ради став факт встановлення
невідповідностей містобудівної
документації та необхідності їх
усунення (корегування). Сутність
вказаних невідповідностей полягала в
накладенні меж прибережної захисної
смуги на території земельних ділянок
громадян та організацій. Відповідач
посилався на те, що раніше селищною
радою було затверджено проект
землеустрою щодо встановлення
прибережної захисної смуги та
водоохоронної зони Чорного моря,
Дністровського та Будацького лиманів,
а тому у зв'язку з виявленням
невідповідностей містобудівної
документації, новий проект не
готувався.

При цьому, згідно матеріалів справи
було встановлено, що, дійсно, на
підставі договору №267-У від 04.10.2004 року,
укладеного між ДП «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах» (далі - ДП «Центр ДЗК») та
Затоківською селищною радою було
розроблено проект землеустрою щодо
встановлення прибережної захисної
смуги та водоохоронної зони Чорного
моря, Дністровського та Будацького
лиманів на території смт. Затока м.
Білгород-Дністровського Одеської
області (а.с. 155-161).

Проект землеустрою було погоджено з
відповідними службами:
Білгород-Дністровським міським
відділом земельних ресурсів (висновок
№1468 від 02.11.2004 р.);
Білгород-Дністровським міським
відділом архітектури та
містобудування (висновок №550 від 02.11.2004
р.); Державною
санітарно-епідеміологічною службою м.
Білгород-Дністровського (висновок
№3-1/2611 від 02.11.2004 р.); Затоківською
селищною радою (висновок №1569/01-24-1/ГП
від 02.11.2004 р.); Управлінням охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації
(висновок №3863 від 03.11.2004 р.); Державним
управлінням екології та природних
ресурсів в Одеській області (висновок
№137/03-06-12 від 03.02.2005 р.); Одеським
обласним виробничим управлінням по
водному господарству (висновок
№ЛМ-16-0528 від 27.04.2005 р.) (а.с. 155-169).

Погоджений проект землеустрою було
подано в Державний комітет України по
земельних ресурсах для здійснення
державної землевпорядної експертизи.
Експертним підрозділом Державного
комітету України по земельним ресурсам
надано висновок, в якому зазначено, що
складений проект землеустрою
відповідає вимогам земельного
законодавства та нормативно - правовим
документам і оцінюється позитивно за
умови врахування зауважень та
пропозицій до проектних матеріалів
(а.с. 170-171).

Після затвердження проекту
землеустрою Затоківською селищною
радою, затверджений проект землеустрою
було перенесено в натуру (на
місцевість), на той час, відповідно до
вимог Інструкції з топографічного
знімання у масштабах 1: 5000, 1:2000, 1:1000 та
1:500 (ГКНТА-2, 04-02-98), затвердженої наказом
Головного управління геодезії,
картографії та кадастру від 09.04.98 року
за № 56.

Як вже зазначалось вище, з метою
усунення виявлених невідповідностей
проектних рішень щодо встановлення
прибережної захисної смуги було
вирішено здійснити коригування меж
прибережної смуги.

Представник відповідача у судовому
засіданні суду першої інстанції
пояснив, що при подальшій
земельно-господарській діяльності на
території Затоківської селищної ради
були виявлені технічні помилки у
визначенні площ та меж
прибережно-захисної смуги
встановленої у 2005 році Одеською
регіональною філією ДП «Центр ДЗК», що
унеможливлювало подальше ефективне
використання земельних ресурсів смт.
Затока. Відповідачем було зазначено, що
землі, які входять в межі прибережної
захисної смуги відповідно до ст.58, п. 1 б
Земельного кодексу України належать до
земель водного фонду, а в межі раніше
встановленої прибережної Захисної
смуги увійшла значна частина земельних
ділянок, які належать громадянам на
праві приватної власності більше 15
років.

Саме у зв'язку з вказаними обставинами
виникла необхідність коригування меж
прибережно-захисної смуги, у зв'язку і з
чим Затоківською селищною радою і було
прийнято оскаржуване рішення № 946 від
27.07.2012 року, яким було затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
прибережної захисної смуги Чорного
моря та Дністровського лиману на
території Сонячного району смт. Затока
м. Білгород-Дністровський Одеської
області у натурі (на місцевості)
загальною площею 32,5401 га (а.с. 6-7).

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів звертає увагу на наступне:

Згідно ст. 58 Земельного кодексу України
до земель водного фонду належать землі,
зайняті: а) морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами,
не зайнятими лісами; б) прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами; в) гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами
та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; г) береговими
смугами водних шляхів.

Для створення сприятливого режиму
водних об'єктів уздовж морів, навколо
озер, водосховищ та інших водойм
встановлюються водоохоронні зони,
розміри яких визначаються за проектами
землеустрою.

В свою чергу, статтею 60 Земельного
кодексу України, що кореспондується з
положенням ст. 88 Водного кодексу
України, встановлено, що вздовж річок,
морів і навколо озер, водосховищ та
інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності встановлюються прибережні
захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою. Межі встановлених
прибережних захисних смуг і пляжних
зон зазначаються в документації з
землеустрою, кадастрових планах
земельних ділянок, а також у
містобудівній документації.

Згідно ст. 61 Земельного кодексу
України, що узгоджується з положенням
ст. 89 Водного кодексу України,
прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України (ч. 6 ст. 87 ЗК України).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.05.1996 року № 486 було затверджено
Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них (далі -
Порядок), який встановлює єдиний
правовий механізм визначення розмірів
і меж водоохоронних зон та режим
ведення господарської діяльності в
них.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5 Порядку,
водоохоронні зони встановлюються для
створення сприятливого режиму водних
об'єктів, попередження їх забруднення,
засмічення і вичерпання, знищення
навколоводних рослин і тварин, а також
зменшення коливань стоку вздовж річок,
морів та навколо озер, водосховищ і
інших водойм.

У межах водоохоронних зон виділяються
землі прибережних захисних смуг та
смуги відведення з особливим режимом
їх використання відповідно до статей
88-91 Водного кодексу України.

Розміри і межі водоохоронних зон
визначаються проектом на основі
нормативно-технічної документації.

Проекти цих зон розробляються на
замовлення фізичних та юридичних осіб,
узгоджуються з власниками землі,
землекористувачами, Мінприроди,
Держводагентством та територіальними
органами Держземагентства і
затверджуються відповідними місцевими
органами виконавчої влади або
виконавчими комітетами рад.

Згідно п. 10 Порядку, на землях міст і
селищ міського типу розмір
водоохоронної зони, як і прибережної
захисної смуги, встановлюється
відповідно до існуючих на час
встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови.

Відповідно до статті 47 Закону України
«Про землеустрій» проекти землеустрою
щодо організації і встановлення меж
територій природно-заповідного фонду
та іншого природоохоронного
призначення, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення розробляються згідно з
законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, з метою
збереження природного різноманіття
ландшафтів, охорони довкілля,
підтримання екологічного балансу,
створення місць для організованого
лікування та оздоровлення людей,
масового відпочинку і туризму,
створення приміських зелених зон,
збереження і використання об'єктів
культурної спадщини, проведення
науково-дослідних робіт.

Порядок розробки проектів землеустрою
щодо організації і меж територій
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

В свою чергу, постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 року №1094
було затверджено Порядок розроблення
проектів землеустрою з організації та
встановлення меж територій
природно-заповідного фонду, іншого
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, визначено механізм
розроблення проектів землеустрою з
організації та встановлення меж
територій природно-заповідного фонду,
іншого природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення.

Таким чином, вищезазначеними
положеннями нормативно-правових актів
передбачено, що встановлення
прибережних захисних смуг
здійснюється за окремими проектами
землеустрою.

Однак, у порушення зазначених вище норм
чинного законодавства встановлення
прибережних захисних смуг
здійснювалось Затоківською селищною
радою за технічною документацією.
Новий проект землеустрою щодо
встановлення меж прибережної захисної
смуги не розроблявся.

При цьому слід зазначити, що посилання
апелянта на те, що жодний
нормативно-правовий акт не містить
положень, відповідно до яких внесення
змін до затвердженого проекту
землеустрою щодо встановлення
прибережної захисної смуги для
корегування її меж має відбуватись в
формі нового проекту, а також посилання
на те, що у разі виявлення помилок у
визначенні площ земельної ділянки такі
помилки за згодою власника земельної
ділянки, користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності
можуть бути виправлені на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) або за матеріалами
інвентаризації земель є
необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що прибережні
захисні смуги, відповідно до Водного
кодексу України є природоохоронною
територією та відноситься до категорії
водного фонду України.

Щодо цієї категорії земель встановлено
особливий порядок визначення розмірів
і меж водоохоронних зон, та встановлено
чіткий порядок розробки проектів
землеустрою. Нормативно-правовими
актами, які регулюються вказані
питання не передбачено можливості для
органу місцевого самоврядування
здійснювати встановлення меж
прибережних захисних смуг на підставі
технічної документації, незалежно від
причин, які стали підставою для
встановлення іншої площі прибережних
захисних смуг.

Крім того, встановлення меж
прибережної захисної смуги обов'язково
потребує наявності висновків
Мінприроди, Держводагентства та
територіальних органів
Держземагентства; експертизи
землевпорядної документації, які в
даному випадку, при встановленні меж
прибережної захисної смуги відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуваним рішенням від 27.07.2012 року №
946 Затоківська селищна рада фактично
встановила нові площі меж прибережної
захисної смуги Чорного моря та
Дністровського лиману на території
Сонячного району смт. Затока м.
Білгород-Дністровський Одеської
області, які суттєво відрізняються від
тих, які були встановлені рішенням від
16.03.2005 року № 1462 (а.с. 6-7, 153-154).

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
вважає, що в даному випадку
встановлення відповідачем меж
прибережної захисної смуги Чорного
моря та Дністровського лиману на
території Сонячного району смт. Затока
м. Білгород-Дністровський Одеської
області відбулось з грубим порушенням
вимог чинного законодавства, у зв'язку
з чим прийняте Затоківською селищною
радою рішення від 27.07.2012 року № 946 є
протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Затоківської
селищної ради залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя: Т.М.
Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв