Справа № 2а-11251/08/1570
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/26405/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Іллічівського транспортного
прокурора в інтересах держави в особі
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Одеській області до
ОСОБА_3 про стягнення штрафу, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Прокуратури
Одеської області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 04 грудня 2009 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року Іллічівський
транспортний прокурор в інтересах
держави в особі Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Одеській області
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення штрафу в сумі 510 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Прокуратура Одеської області
звернулася з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 жовтня 2007 року
державними інспекторами відділу
державного контролю Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Одеській області
проведено перевірку дотримання
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів та вантажів автомобільним
транспортом, про що складено акт № 056124.

В ході проведеної перевірки
встановлено порушення ОСОБА_3
законодавства про автомобільний
транспорт, а саме: абзацу 4 частини 1
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» -
експлуатація легкового автомобілю
марки Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1,
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки.

На підставі складеного акту перевірки
від 11 жовтня 2007 року, Територіальним
управлінням Головавтотрансінпекції в
Одеській області винесено постанову
про застосування до ОСОБА_3 фінансових
санкцій в сумі 510 грн.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що підстави для задоволення позову
відсутні, оскільки відповідач не є
автомобільним перевізником у
розумінні Закону України «Про
автомобільний транспорт», не
встановлено факту перебування
відповідача у трудових відносинах з
автомобільним перевізником, не
встановлено факту роботи відповідача
водієм таксі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Згідно пункту 6 Положення про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 14 грудня 2005 року
територіальні управління у
відповідному регіоні мають право
перевіряти виконання суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування,
вимог законодавства про автомобільний
транспорт.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначає
Закон України «Про автомобільний
транспорт».

Завданням законодавства з питань
перевезень пасажирів та вантажів
автомобільним транспортом є
установлення вимог до перевізників,
водіїв та транспортних засобів щодо
забезпечення безпеки перевезень та
екологічної безпеки; визначення
системи державного контролю, прав,
обов'язків та відповідальності
державних органів виконавчої влади та
перевізників за порушення міжнародних
договорів та законодавства України.

Статтею 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначено
поняття автомобільний перевізник. Так,
автомобільний перевізник це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Відповідно до статті 29 зазначеного
Закону автомобільним перевізником, що
здійснює перевезення пасажирів на
договірних умовах, є суб'єкти
господарювання, які відповідно до
законодавства та одержаної ліцензії
надають послуги за договором
перевезення пасажирів транспортним
засобом, що використовується ними на
законних підставах.

В свою чергу, статтею 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
визначено перелік документів, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення. Так, для автомобільного
перевізника це - ліцензія, інші
документи, передбачені законодавством
України; для водія таксі - посвідчення
водія відповідної категорії, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу,
ліцензійна картка, інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідальність за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт передбачена статтею 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 не є суб'єктом
господарювання, не зареєстрований як
фізична особа-підприємець, що
підтверджується Спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
тому не є автомобільним перевізником у
розумінні Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Крім того, при проведенні перевірки
державними інспекторами відділу
державного контролю Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Одеській області не
встановлено наявність у ОСОБА_3
ліцензії на здійснення діяльності з
перевезення пасажирів на таксі.

Також інспекторами не встановлено
факту перебування відповідача у
трудових відносинах з автомобільним
перевізником, не встановлено факту
роботи відповідача водієм таксі.

Таким чином, відмовляючи позивачу у
задоволенні позову, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що застосування Територіальним
управлінням Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Одеській області до
відповідача фінансових санкцій є
неправомірним, а тому позовні вимоги
про стягнення зазначений санкцій в
примусовому порядку є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Прокуратури Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2009
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: