Справа № 2а-3054/12/0970
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/29101/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Юрченко В.П.,розглянувши у
порядку письмового провадження
касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 травня 2014
року

у справі № 2а-3054/12/0970

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної
податкової інспекції у місті
Івано-Франківську

Івано-Франківської
області Державної податкової служби

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
(надалі також - позивач, ФОП ОСОБА_4)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у місті Івано-Франківську
Івано-Франківської області Державної
податкової служби (надалі також -ДПІ)
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 16 серпня 2010 року
№ /0, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання зі сплати податку
з доходів фізичних осіб в сумі 72 521,14
грн. та /0, яким позивачу визначено
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість по вітчизняних товарах
в сумі 134 757,11 грн., в тому числі: за
основним платежем - 89 838,07 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 44
919,04 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 9
листопада 2012 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від 16
серпня 2010 року №/0 та №/0.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 травня 2014
року апеляційну скаргу ДПІ задоволено.
Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 9
листопада 2012 року скасовано. В
задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ФОП ОСОБА_4
відмовлено.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи
на допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить скасувати
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 травня 2014
року та залишити в силі постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 9 листопада
2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Фактичною підставою прийняття
податкових повідомлень-рішень, з
приводу правомірності яких виник спір,
стали висновки відповідача, викладені
в акті перевірки від 9
липня 2010 року № 12158/17-3/НОМЕР_1, про
порушення позивачем вимог підпункту
7.2.8 пункту7.2, підпункту 7.3.1 пункту 7.3,
підпункту 7.7 статті 7, пункту 9.5 статті
9 Закону України «Про податок на
додану вартість» (надалі також - Закон
№ 168/97-ВР), підпункту 4.1.4 «а» пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (надалі також -
Закон № 2181-III), статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»
(надалі також - Декрет №1392), пункту 19.1
статті 19 Закону України «про податок з
доходів фізичних осіб» ( надалі також -
Закон № 889-V).

Вказані висновки ДПІ ґрунтуються на
тому, що позивач, перебуваючи на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, у 4-у кварталі 2007
року перевищив граничних розмір
виручки у 500000,00 грн., отримавши виручку
в сумі 114632,39 грн. грн., і перейшовши на
загальну систему оподаткування, не
включив суму перевищення в розмірі 644532,
39 грн. до складу річного
оподатковуваного доходу та не подав
заяву про реєстрацію платником податку
на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що
проведення ДПІ перевірки не
ґрунтувалося на вимогах чинного
законодавства, у зв'язку з цим у
відповідача не було правових підстав
для прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи
у задоволенні позову, правильно
зазначив, що порушення порядку
проведення перевірки не може
автоматично спростовувати виявлені
факти порушення податкового
законодавства, а тому висновки суду
першої інстанції про скасування
оскаржених податкових
повідомлень-рішень тільки з цих
підстав, не надаючи їм правової оцінки,
є протиправними.

При цьому, суд апеляційної інстанції
виходив із вірного застосування норм
матеріального права та зробив
правильні висновки щодо обов'язку
особи, яка перебуває на спрощену
систему оподаткування, у випадку
перевищення виручки, встановленої в
статті 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(надалі також - Указ № 727/98), перейти на
загальну систему оподаткування та
надіслати заяву про реєстрацію
платником податку на додану вартість.

Однак висновки щодо скасування
податкових повідомлень-рішень з
приводу правомірності вказаних
податкових повідомлень-рішень не можна
визнати такими, що зроблені на підставі
повного, всебічного та об'єктивного
з'ясування обставин у справі.

Так, абзацом 1 статті 13 Декрету № 13-92
визначено, що оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву (абзац
2 вказаної статті).

Позивач, в обгрунтування помилковості
висновків ДПІ щодо суми
оподатковуваного доходу, з якої
визначалась сума, що підлягала
оподаткуванню податком з доходів
фізичних осіб, посилався, що при
визначенні сукупного чистого доходу
податковим органом не взято до уваги
те, що у 2007 році позивач поніс витрати,
про що надавав до попередніх судових
інстанцій документальні
підтвердження, а саме: договори,
квитанції до прибуткового касового
ордеру, товарний чек. Згідно тверджень
позивача, вказані документи не
враховувались відповідачем при
прийнятті спірних податкових
повідомлень-рішень.

Наведені доводи позивача залишилися
поза увагою попередніх судових
інстанцій, а доданим позивачем доказам
оцінка взагалі не надана.

Обов'язок суду прийняти обґрунтоване
рішення та встановити дійсні обставини
справи при розгляді адміністративного
позову безвідносно до позиції сторін
випливає з офіційного з'ясування
обставин справи як принципу
адміністративного судочинства,
закріпленого нормами статті 7, частин 4
та 5 статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно зі статтею11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає (частини четверта, п'ята
зазначеної статті). За змістом статті 159
цього Кодексу судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами не було
встановлено всіх важливих обставин
справи, що призвело до не обґрунтованих
належним чином висновків щодо прав і
обов'язків сторін у даному спорі, а
також те, що передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
рішення судів попередніх інстанцій у
справі підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції
відповідно до положень частини 2 статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду та
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого правильно визначити
норми матеріального та процесуального
права, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 9
листопада 2012 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 травня 2014
року скасувати.

Справу № 2а-3054/12/0970 направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

В.П. Юрченко