Справа № 756/3727/14-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Андрейчук
Суддя-доповідач: Епель
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
Справа: № 756/3727/14-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Оболонського районного суду
міста Києва від 12 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в місті Києві,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Служба безпеки
України про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся
до Оболонського районного суду міста
Києва з адміністративним позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в місті Києві ( далі -
відповідач ), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Служба безпеки України про
визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у
перерахунку пенсії на підставі
збільшення грошового забезпечення
військовослужбовців з 01.04.2012 року та
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України в місті Києві
провести перерахунок пенсії позивача
на підставі довідки від 02.06.2012 року №
21/3/2-1655/823 і здійснити відповідні йому
виплати з 14.09.2013 року.

Оболонський районний суд міста Києва
своєю постановою від 12 травня 2014 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову суду та ухвалити
нову про задоволення
адміністративного позову, так як, на
думку апелянта, зазначене рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 був звільнений зі служби
в органах Служби безпеки України у
зв'язку з досягненням пенсійного віку
та взятий на облік у Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Києві ( далі - ГУ ПФУ в м. Києві ).

01.04.2009 року позивачу призначена пенсія
як особі, що була звільненою з
військової служби.

01.04.2012 року було збільшено розмір
грошового забезпечення за посадою, яку
ОСОБА_2 займав до виходу на пенсію, у
зв'язку з чим фінансово-економічне
управління направило відповідачу
відповідну довідку.

Однак, ГУ ПФУ в м. Києві відмовило у
перерахунку пенсії позивача на
підставі цих обставин мотивуючи свою
відмову тимё що суми такого підвищення
грошового забезпечення
військовослужбовців мають тимчасовий
характер та не входять до складу
заробітної плати.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законами України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» ( далі - Закон № 2262-XII
), Постановою Кабінету Міністрів
України «Про збільшення розмірів
пенсій, призначених відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 23 квітня 2012 року № 355 ( далі -
Постанова № 355 ), Порядком проведення
перерахунку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», затвердженим Постановою
Кабінету міністрів України від 13
лютого 2008 року № 45 ( далі - Порядок № 45 ),
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (
далі - Постанова № 1294 ).

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-XII,
усі призначені за цим Законом пенсії
підлягають перерахунку у зв'язку зі
зміною розміру хоча б одного з видів
грошового забезпечення відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, або у зв'язку із введенням для
зазначених категорій осіб нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону.

Згідно з п. 1 Порядку № 45, перерахунок
раніше призначених, відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», пенсій проводиться у разі
прийняття рішення Кабінетом Міністрів
України про зміну розміру хоча б одного
з видів грошового забезпечення для
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за Законом, або у
зв'язку із введенням для них нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення ( надбавок, доплат,
підвищень ) та премій у розмірах,
установлених законодавством.

Окрім того, Постановою № 1294
регламентовано повноваження
керівників державних органів у межах
асигнувань, що виділяються на їх
утримання, установлювати посадові
оклади військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу,
посади яких не передбачені цією
Постановою, у розмірах, визначених
затвердженими цією Постановою схемами
за аналогічними посадами, а також
установлювати надбавки та здійснювати
преміювання працівників у випадках,
передбачених законодавством.

Постановою № 355 установлено підвищення
до пенсії військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу, у
розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених
відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону,
збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23
відсотків та з 1 січня 2013 р. до 35
відсотків.

При цьому розміри пенсій, обчислені
відповідно до Закону, з урахуванням
доплат до попередніх розмірів пенсій,
згідно з пунктом 4 Порядку, та
підвищень, передбачених абзацом першим
цього пункту, не можуть перевищувати
розміри пенсій, обчислені відповідно
до Закону виходячи з грошового
забезпечення, встановленого
Постановою № 1294 за відповідними
посадами військовослужбовців, осіб
рядового і начальницького складу
станом на 01 квітня 2012 року.

Отже, з викладених законодавчих
приписів вбачається, що єдиною та
необхідною правовою підставою для
застосування компетентними органами
Пенсійного фонду України положень ч. 3
ст. 63 Закону № 2262-ХІІ шляхом здійснення
обчислення пенсії військовослужбовця
з урахуванням сум щомісячної
додаткової грошової винагороди є
встановлення постійного характеру
такої надбавки.

Таким чином, оскільки збільшення
грошового забезпечення для осіб,
працюючих на посаді, яку займав позивач
до звільнення, було здійснено за
рахунок преміальних виплат, то колегія
суддів вважає, що в даному випадку
відсутні достатні та необхідні правові
підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_2
з урахуванням вказаних надбавок, а тому
відповідач, відмовляючи позивачу в
підвищенні його пенсії, діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, зокрема, ч. 3 ст. 63
Закону № 2262-ХІІ та приписами Постанови
№ 1294.

Аналогічна правова позиція викладена в
рішеннях Верховного Суду України від
від 26.02.2013 року у справі № 21-5а13 та від
18.06.2013 року у справі № 21-165а13, які
відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Більш того, судова колегія звертає
увагу на те, що апелянт у своїй
апеляційній скарзі не навів жодних
доводів, які б доводили правомірність
та обґрунтованість його позовних вимог
та спростовували висновки суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності жодних
правових підстав для задоволення
даного адміністративного позову та
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на це, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Оболонського
районного суду міста Києва від 12 травня
2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишити без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду міста
Києва від 12 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено
23.07.2014 року.

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.