Справа № 808/3132/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

16 липня 2014 року (11 год. 00 хв.) Справа №
808/3132/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Мащенко Д.В.,

представників позивача - Калниша В.Г.,
Носової П.І.,

представника відповідача - Лактіонової
О.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Запорізький хлібзавод №3»
до Запорізької митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області про скасування
рішення, картки відмови та стягнення
надмірно сплачених коштів.

15.05.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
хлібзавод №3» (далі - позивач) до
Запорізької митниці Міндоходів (далі -
відповідач), в якому позивач просить:
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №112050000/2014/000145/1
від 16.04.2014 та картку відмови в прийнятті
митної декларації №112050000/2014/00256;
стягнути з відповідача надмірно
сплачену суму за митне оформлення у
розмірі 41964,22 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
оскаржуване рішення порушує його права
та законні інтереси. Зазначає, що ним
були подані відповідачу всі документи,
визначені п. 2 ст. 53 МК України, які
підтверджують заявлену митну вартість
і обраний метод її призначення. Позивач
вважає, що відповідач необґрунтовано
визначив наявність розбіжностей в
документах, які надані до митного
оформлення та не мав законних підстав
визначати митну вартість на підставі
наявної в органі доходів і зборів
інформації щодо раніше визначених
митних вартостей за основним та
другорядними методами, з огляду на те,
що позивачем було правомірно визначено
митну вартість товару основним методом
- за ціною договору (контракту). Таким
чином, оскаржуване рішення не
відповідає вимогам чинного
законодавства та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 19.05.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 29.05.2014.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва до 12.06.2014.

У судове засідання, призначене на
12.06.2014, представники сторін не прибули.

Ухвалою від 12.06.2014 за клопотанням
позивача провадження у справі було
зупинене до 25.06.2014.

Ухвалою від 25.06.2014 провадження у справі
було поновлене, судове засідання
призначене на 25.06.2014.

25.06.2014 розгляд справи було відкладено
на 03.07.2014.

03.07.2014 у зв'язку із залученням Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області в
якості співвідповідача розгляд справи
було відкладено на 16.07.2014.

14.07.2014 від Головного управління
Державної казначейської служби
України у Запорізькій області надійшли
пояснення, згідно яких просив
розглянути справу без участі його
представника.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги у
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві, зокрема зазначивши, що
із платіжних доручень чітко
встановлюється зв'язок з контрактом
від 20.02.2014 №14/0081 та вартість придбаного
товару, зазначена у контракті не
викликає сумнівів. Придбання
імпортованого товару здійснювалось
позивачем зі знижкою - за комерційною
пропозицією іноземного контрагента.
Зазначив, що вартість товару точно
співпадає з вартістю контракту та
інвойсу, проте відповідач звернув
увагу лише на графу 46 експортної
декларації країни відправлення, де
вказана статистична вартість з
урахуванням транспортування до
кордону України. Вважає, безпідставним
витребування додаткових документів
від позивача, оскільки документи
надані позивачем до митного оформлення
не містили розбіжностей та містили всі
відомості для підтвердження числових
значень складової митної вартості
товарів чи відомостей щодо ціни. Щодо
розбіжностей у вартості імпортованого
товару зазначеною у комерційній
пропозиції виробника із вартістю
відображеною в контракті зазначили, що
контрактна вартість формувалась з
урахуванням додаткових опцій,
замовлених позивачем, які не увійшли у
склад комерційної пропозиції
виробника. Крім того, зазначив, що назва
виробника і моделі SABOTIN-1 у документах є
тотожною, а слова «конусний» та
«спіральний» тістоокруглювач є
взаємозамінними для зазначення у назві
обладнання, бо за принципом дії
основними елементами цього обладнання
є конус та спіраль, що обертається
навколо конусу. Просив задовольнити
позов у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення позову
заперечив з підстав викладених у
письмових запереченнях до позову,
зокрема зазначивши, що за результатами
співставлення рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, було встановлено,
що митна вартість товару, визначена
позивачем, була нижчою. Визначена
позивачем митна вартість становила для
конусного тістоокруглювача SABOTIN-1-AB-10-IT -
7983,00 Євро та для тістозакатувальної
машини VIPAVA 2400/470 F - 14878,00 Євро. Зазначив,
що у платіжному дорученні від 17.03.2014 №2
номер рахунку відрізняється від номеру
інвойсу наданого для митного
оформлення. Також, у платіжному
дорученні від 20.02.2014 №1 відсутній номер
рахунку за яким здійснювався платіж, в
митній декларації країни відправлення
зазначена вартість товару, яка
відрізняється від вартості, зазначеної
в інвойсі. Зазначає, що так як позивачем
не були подані всі документи, необхідні
для підтвердження митної вартості
товару, відповідач дійшов висновку про
неможливість визначення митної
вартості за основним методом. Вважає
оскаржуване рішення правомірним, а
тому просив відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 16.07.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали і з'ясувавши обставини
адміністративної справи та дослідивши
наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2014 між позивачем та Gostol-Gopan d.o.o
(Словенія) укладений контракт
купівлі-продажу №14/0081 на поставку
хлібопекарського обладнання, а саме:
машин, прилади та все інше додаткове
обладнання, яке продавець має
поставити покупцю, згідно із
специфікацією та додатком №1. Загальна
вартість контракту визначена у розмірі
22861,00 Євро. Поставка товару
здійснювалась на умовах FCA Нова Гориця,
SI-5000, Словенія, Інкотермс 2010.

Згідно додатку №1 до контракту Gostol-Gopan
d.o.o зобов'язався поставити позивачу
обладнання: конусний тістоокруглювач
SABOTIN-1-AB-10-IT за ціною 7983,00 Євро та
тістозакатувальну машину VIPAVA 2400/470 F за
ціною 14878,00 Євро.

Для розмитнення зазначеного
обладнання до відповідача була
надіслана електронна декларація ІМ40АА
№112050000/2014/008601 від 15.04.2014, згідно якої
позивачем було заявлено митну вартість
товару за основним методом за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються у розмірі 22861,00 Євро.

Після обробки електронного документа
та аналізу поданих документів 15.04.2014
відповідачем було надіслано
електронним повідомленням письмову
вимогу про необхідність надання
позивачем додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару і
обраний метод її визначення, а саме:
виписку із бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; інші документи для
підтвердження заявленої у декларанта
митної вартості товарів за власним
бажанням декларанта.

16.04.2014 позивачем були подані додаткові
документи, а саме: лист б/н від 10.02.2014,
акційна пропозиція, лист б/н від 15.04.2014.
Позивач зробив запис про відмову в
наданні будь яких інших додаткових
документів.

16.04.2014 відповідачем було прийняте
рішення про коригування митної
вартості товарів №112050000/2014/000145/1 по
якому корегування митної вартості
здійснено за резервним методом (МД
№112050000/2013/029364 від 04.11.2013) з 22861,00 Євро на
34774,47 Євро.

Відповідачем була складена картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112050000/2014/00256,
відповідно до якої у митному
оформленні (випуску) товарів
відмовлено, у зв'язку із прийняттям
рішення про коригування митної
вартості товару. Роз'яснено, що для
забезпечення можливості митного
оформлення товарів необхідно; подати
нову митну декларацію заповнену
відповідно до Порядку заповнення
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа,
затвердженого Наказом Мінфіна України
від 30.05.2012 №651, враховуючи Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 16.04.2014 №112050000/2014/000145/1;
скоригувати митну вартість
перераховану за офіційним курсом НБУ
на день оформлення митної декларації
та подати нову митну декларацію в
строки встановлені ст. 263 МК України.

Не погоджуючись із рішенням про
коригування митної вартості та
оформленою відповідачем карткою
відмови, позивач звернувся до суду з
цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 258 МК України під
митною декларацією, заповненою у
звичайному порядку, розуміється митна
декларація, що містить обсяг
відомостей (даних), достатній для
завершення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення у заявлений митний режим.

Згідно ст. 257 МК України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Згідно ст. 264 МК України митна
декларація реєструється та
приймається органом доходів і зборів у
порядку, що визначається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Митна декларація та інші документи
подаються органу доходів і зборів в
електронному вигляді з дотриманням
вимог цього Кодексу або на паперових
носіях. Митна декларація на паперовому
носії супроводжується її електронною
копією. Разом з митною декларацією
органу доходів і зборів подаються
рахунок або інший документ, що визначає
вартість товару, та, у випадках,
встановлених цим Кодексом, - декларація
митної вартості. Відомості про
документи, визначені частиною третьою
статті 335 цього Кодексу, зазначаються
декларантом або уповноваженою ним
особою у встановленому порядку в
митній декларації. На вимогу органу
доходів і зборів декларант або
уповноважена ним особа зобов'язані
надати органу доходів і зборів
оригінали таких документів або
засвідчені в установленому порядку їх
копії, якщо законодавством не
передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності
заповнення поданої митної декларації
та відповідності доданих до неї
документів установленим вимогам орган
доходів і зборів здійснює перевірку
митної декларації.

Митна декларація приймається для
митного оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою органу доходів і зборів, яка її
прийняла, шляхом проставлення на ній
відбитка відповідного митного
забезпечення та інших відміток (номера
декларації, дати та часу її прийняття
тощо), у тому числі з використанням
інформаційних технологій.

Орган доходів і зборів не має права
відмовити у прийнятті митної
декларації, якщо виконано всі умови,
встановлені цим Кодексом.

За приписами ст. 266 МК України декларант
зобов'язаний:

1) здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу органу доходів і зборів
пред'явити товари, транспортні засоби
комерційного призначення для митного
контролю і митного оформлення;

3) надати органу доходів і зборів
передбачені законодавством документи
і відомості, необхідні для виконання
митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом
та Податковим кодексом України,
сплатити митні платежі або забезпечити
їх сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом
та іншими законами України, сплатити
інші платежі, контроль за справлянням
яких покладено на органи доходів і
зборів.

У випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, декларант має право вимагати
від органу доходів і зборів випуску
товарів, за умови забезпечення сплати
митних платежів відповідно до розділу X
цього Кодексу.

Особа, уповноважена на декларування
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від імені
декларанта, має такі самі обов'язки,
права і несе таку саму
відповідальність, що й декларант.

Судом встановлено, що 15.04.2014 позивачем
була надіслана електронна декларація
ІМ40АА, яка була зареєстрована за
№112050000/2014/008601 та інші документи для
митного оформлення товару.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 МК України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 52 МК України визначено, що
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно даних декларації ІМ40АА
№112050000/2014/008601 митну вартість товару
було заявлено у розмірі 22861,00 Євро, яку
було визначено декларантом за основним
методом за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 6 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Згідно ч. 1 ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

За результатами перевірки документів
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості відповідачем були виявлені
розбіжності. Встановлено, що у
платіжному дорученні від 17.03.2014 №2
номер рахунку (№14/0081-2 від 14.03.2014)
відрізняється від номеру інвойсу
(№14/0344 від 31.03.2014) наданого для митного
оформлення. Також, у платіжному
дорученні від 20.02.2014 №1 відсутній номер
рахунку за яким здійснювався платіж, що
не дає можливості ідентифікувати дані
платіжні доручення. Було встановлено,
що в митній декларації країни
відправлення від 07.04.2014 №MRN 14S60531
зазначена вартість товару 23011,00 Євро,
яка відрізняється від вартості,
зазначеної в інвойсі від 31.03.2014 №14/0344 -
22861,00 Євро

Суд дослідив документи, надані
позивачем, що викликали сумніви у
відповідача при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості, а саме: платіжне доручення
від 17.03.2014 №2, інвойс №14/0344 від 31.03.2014,
платіжне доручення від 20.02.2014 №1, митну
декларацію країни відправлення від
07.04.2014 №MRN 14S60531 та дійшов висновку
про обґрунтованість висновків
відповідача щодо наявності зазначених
вище розбіжностей.

Також, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості було встановлено, що
митна вартість товару (конусний
тістоокруглювач SABOTIN-1-AB-10-IT - 7983,00 Євро
та тістозакатувальну машину VIPAVA 2400/470 F -
14878,00 Євро) суттєво відрізняється від
цінової інформації, що міститься в
інформаційній системи державної
митної служби України та відображала
митну вартість конусного
тістоокруглювача SABOTIN-1-AB-10-IT - 10249,00 Євро,
а тістозакатувальної машини VIPAVA 2400/470 F -
23993,00 Євро (митна декларація від 04.11.2013
№12050000/2013/029364).

У зв'язку з тим, що документи подані до
митного оформлення не містили всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості,
відповідачем у декларанта були
затребувані додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару,
визначені ст. 53 МК України.

16.04.2014 позивачем були подані додаткові
документи, а саме: лист б/н від 10.02.2014,
акційна пропозиція, лист б/н від 15.04.2014.
Крім того, позивач зробив запис про
відмову в наданні будь яких інших
додаткових документів.

Проаналізувавши додатково подані
документи, відповідачем були виявлені
розбіжності, а саме в листі б/н від
15.04.2014 та акційній пропозиції від 01.02.2014
вказана назва товару «спіральний
тістоокруглювач тип SABOTIN-1», що не
відповідає назві товару, вказаній в
інвойсі №14/0344 від 31.03.2014 та в додатку №1
до контракту №14/0081 від 20.02.2014, а саме
«Конусний тістоокруглювач SABOTIN-1-AB-10-IT»,
що не дає можливості ідентифікувати
товар. Також, в акційній пропозиції від
виробника б/н від 01.02.2014 вказана ціна на
товар - 5262,00 Євро, що не відповідає ціні,
вказаній в листі від виробника б/н від
15.04.2014 - 7983,00 Євро.

У зв'язку із не наданням позивачем
будь-яких інших додаткових документів,
які необхідні для підтвердження митної
вартості та з урахуванням наявності
інформації про вартісні показники за
товар вище ніж заявлені позивачем,
відповідач дійшов висновку про не
підтвердження заявленої митної
вартості, визначеної декларантом за
основним методом.

Згідно ч. 3, 4 ст. 54 МК України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана;

3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що
декларуються:

у разі визнання митним органом
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 5 ст. 55 МК України рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі.

Судом встановлено, що керуючись ст. 54 МК
України, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, у зв'язку
виявленням розбіжностей та ненаданням
необхідних для підтвердження митної
вартості документів, відповідачем
було прийняте письмове рішення
№112050000/2014/000145/1 від 16.04.2014 про її
коригування.

Відповідно до ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем митна
вартість товарів була визначена за
основним методом за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Суд зазначає, що ст. 58 МК України
встановлює основні засади
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту,

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України
при визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті - витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

З наданої позивачем довідки від 07.04.2014
про транспортні послуги вбачається, що
АТ «ДХЛ Інтернешнл України» надала
автомобіль для перевезення вантажу за
маршрутом: Нова Гориця - прикордонний
перехід Чоп - Запоріжжя (Україна).
Транспортні витрати по іноземній
території до прикордонного переходу
Чоп склали 9585,00 грн.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи документи, судом встановлено, що
позивачем до складу митної вартості не
були включені витрати на
транспортування товару, у зв'язку із
чим занижено митну вартість цих
товарів.

Суд зазначає, що в рішенні про
коригування митної вартості
відповідачем було зазначено про
послідовність застосування методів
визначення митної вартості товарів та
процедуру проведення консультацій з
метою обґрунтування вибору методу
визначення митної вартості. В рішенні
було зазначено, що неможливо
застосувати при визначенні митної
вартості товару основний метод в
зв'язку із тим, що декларантом заявлено
неповні відомості про митну вартість
товарів у відповідності до вимог п. 2 ч. 6
ст. 54 МК України. Декларантом не надано
додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53
МК України, для підтвердження
заявленої ним митної вартості.

Керуючись ст. 57 МК України 16.04.2014 було
проведено процедуру консультацій між
позивачем та відповідачем з метою
обґрунтування вибору методу
визначення митної вартості товару, про
що свідчить відмітка та підпис
зроблені позивачем. Під час
консультації відповідач та позивач
здійснили обмін наявною інформацією.
За результатами проведеної
консультації було встановлено, що у
декларанта відсутня інформація,
необхідна для визначення митної
вартості товару за ціною договору.
Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) неможливо було застосувати
через те, що використані декларантом
або уповноваженою ним особою відомості
не підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом
подано не в повному обсязі документи,
які підтверджують митну вартість, а
також декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість. Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий, тому що у
декларанта немає даних за вартістю
операцій з ідентичними товарами
(однаковими по всіх ознаках з
оцінюваними товарами). Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий тому, що
у декларанта немає даних за вартістю
операцій з подібними (аналогічними)
товарами, які продаються на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінювальних товарів
або є максимально наближеним до нього.
Метод визначення митної вартості на
основі додавання вартості (обчислена
вартість) не може бути прийнятий тому,
що у декларанта немає інформації щодо
вартості матеріалів і витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів, тобто немає
калькуляції виробника за вартістю
товарів, обсягу прибутку та загальних
витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно
відображається при продажу товарів
того ж класу або виду, що й оцінювані
товари, які виготовляються виробниками
у країні виробництва для експорту в
Україну; загальних витрат при продажу в
Україну з країни вивезення товарів
того ж класу або виду, тобто витрат на
завантаження, розвантаження та
розробку оцінюваних товарів, їх
транспортування до місця ввезення на
митну територію України, на
страхування цих товарів та інших
витрат, пов'язаних із ввезенням цих
товарів в Україну. Митна вартість
товару, що імпортується, визначається
із застосуванням резервного методу
згідно наявної у органі доходів і
зборів інформації, з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами й положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі.

Отже, відповідачем, враховуючи вимоги
ч. 2 ст. 64 МК України використана наявна
в органі доходів і зборів інформація
щодо раніше визначених митних
вартостей за основним та другорядними
методами, зокрема відомості вантажної
митної декларації від 04.11.2013
№12050000/2013/029364 (з розрахунку для
конусного тістоокруглювача SABOTIN-1-AB-10-IT -
10249,00 Євро та для тістозакатувальної
машини VIPAVA 2400/470 F - 23993,00 Євро).

Згідно ст. 256 МК України відмова у
митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Відповідно до п. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Судом встановлено, що відповідачем
була складена картка відмови
№112050000/2014/008601, відповідно до якої у
митному оформленні (випуску) товарів
відмовлено. У картці відмови,
відповідно до вимог ст. 256 МК України,
було зазначено причину такої відмови, а
саме прийняттям рішення про
коригування митної вартості товару.

Крім того, було роз'яснено вимоги,
виконання яких забезпечує можливість
митного оформлення товарів, а саме, що
для забезпечення можливості митного
оформлення товарів необхідно подати
нову митну декларацію заповнену
відповідно до Порядку заповнення
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа,
затвердженого Наказом Мінфіна України
від 30.05.2012 №651, враховуючи Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 16.04.2014 №112050000/2014/000145/1;
скоригувати митну вартість
перераховану за офіційним курсом НБУ
на день оформлення митної декларації
та подати нову митну декларацію в
строки встановлені ст. 263 МК України.

За приписами ч. 7, 8 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Судом встановлено, що 17.04.2014 позивач
здійснив митне оформлення за митною
декларацією №112050000/2014/008879 та випустив у
вільний обіг товар під гарантійні
зобов'язання.

18.06.2014 позивач звернувся до відповідача
листом №563 про визнання митної
вартості товарів, що визначена
декларантом. До листа було додано
пояснення, копія листа від 14.05.2914 та
копія листа від 06.06.2014.

Відповіддю від 24.06.2014 №3123/24/08-70-52-01-04
відповідач повідомив, що відповідно до
наданої акційної пропозиції ціни
вказані на умовах поставки ЕХW Нова
Горица, Словенія (Інкотермс 2011), тоді як
відповідно до зовнішньоекономічного
контракту від 20.02.2014 №14/0081 умовами
поставки є FCA Нова Гориця, Словенія
(Інкотермс 2010). Згідно листа від 14.05.2014
б/н сума відображена в п. 46 експортної
декларації - статистична вартість з
врахуванням витрат на транспортування
до кордону України та становить 23011,00
Євро. При цьому митна вартість товару
заявлена декларантом менша. Повідомив,
що оскільки не було надано в повному
обсязі документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів на
вимог відповідача, то немає підстав для
скасування рішення про коригування
митної вартості.

Позивач в адміністративному позові,
серед іншого, просить зобов'язати
відповідача здійснити зарахування
надмірно сплачених митних платежів в
розмірі 41964,22 грн. В обґрунтування
зазначеного розміру 41964,22 грн. надмірно
сплачених митних платежів позивач
надав письмові пояснення від 16.07.2014 б/н.

З приводу зазначеної вимоги позивача,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 301 МК України
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової
та/або надмірної сплати митних
платежів орган доходів і зборів не
пізніше одного місяця з дня виявлення
такого факту зобов'язаний повідомити
платника податків про суми надміру
сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних
платежів сталася внаслідок помилки з
боку посадових осіб органу доходів і
зборів, повернення надміру сплачених
сум митних платежів здійснюється у
першочерговому порядку.

Повернення сум відповідних митних
платежів здійснюється також у разі,
якщо:

1) законом передбачено повернення сум
сплаченого мита при поміщенні товарів
у митний режим реімпорту або у митний
режим реекспорту відповідно до розділу
V цього Кодексу, а також в інших
випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених
цим Кодексом, здійснюється зміна
раніше заявленого митного режиму, якщо
суми митних платежів, належних до
сплати при поміщенні товарів у новий
митний режим, є меншими, ніж суми митних
платежів, сплачених при поміщенні їх у
попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого
сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано
недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну
територію України або вивозяться за її
межі, виявлено дефекти або вони якимось
іншим чином не відповідають погодженим
специфікаціям, за умови, що ці товари не
ремонтувалися і не використовувалися
відповідно на території України та за
її межами (крім операцій, необхідних
для виявлення дефектів або
невідповідності) і повертаються
протягом строку, визначеного
підпунктом "а" пункту 3 частини другої
статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано органу
доходів і зборів документи, які
підтверджують наявність у нього на
день подання органу доходів і зборів
митної декларації для митного
оформлення права на звільнення від
сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у
випадках, передбачених частиною п'ятою
цієї статті, здійснюється у тому самому
порядку, що і повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів за заявою платника податків
за умови, що така заява подається не
пізніше одного року з дня, наступного
за днем виникнення обставин, що тягнуть
за собою повернення сплачених сум
митних платежів.

Повернення сплачених сум митних
платежів здійснюється у валюті
України. Якщо сплата або стягнення
митних платежів здійснювалася в
іноземній валюті, повернення сум
митних платежів здійснюється за курсом
Національного банку України,
встановленим на день, коли відбулася їх
сплата.

Повернення не здійснюється:

1) якщо сума митних платежів, що
підлягає поверненню, не перевищує 20
гривень;

2) в інших випадках, встановлених
Податковим кодексом України.

Крім того, стаття 301 МК України
передбачає повернення помилково та/або
надміру сплачених сум митних платежів
за заявою платника податків, поданою не
пізніше одного року з дня, наступного
за днем виникнення обставин, що тягнуть
за собою повернення сплачених сум
митних платежів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не звертався до відповідача із
відповідною заявою про повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
митних платежів, а тому суд доходить
висновку, що зазначена позовна вимога є
необґрунтованою.

Крім того, згідно пояснень Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
від 10.07.2014 №15-12/503-7540 повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
митних платежів з бюджету здійснюється
органами Державної казначейської
служби України на підставі висновку
митного органу. Оскільки відповідний
висновок щодо повернення позивачу
помилково та/або надміру сплачених сум
митних платежів у сумі 41964,22 грн. на
адресу Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області не надходив, тому
підстави для перерахування коштів
відсутні.

Також суд зазначає, що позивачем не
надано суду доказів сплати до бюджету
заявленої до стягнення суми у розмірі
41964,22 грн.

На підставі вищевикладеного, оскільки
за результатами перевірки документів
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості відповідачем були виявлені
розбіжності, а також те, що позивачем
заявлено неповні відомості про митну
вартість товарів та не надано
додаткових документів для
підтвердження заявленої ним митної
вартості, суд доходить висновку про
правомірність дій відповідача щодо
прийняття оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості та
складання картки відмови в митному
оформленні товарів, а отже у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Запорізький хлібзавод №3»
до Запорізької митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області про скасування
рішення, картки відмови та стягнення
надмірно сплачених коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль

Постанова виготовлена у повному обсязі
21.07.2014.