Справа № 205/10226/13-а
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу адміністративної
юрисдикції за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ
Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області капітана
міліції Коробченко Анатолія
Віталійовича, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Управління ДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, про
скасування постанов по справі про
адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним адміністративним позовом
про скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА 2 № 907745 від 02.12.2013 року, винесену
старшим інспектором ДПС ВДАІ
Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області капітана
міліції Коробченко А.В. про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
закриття провадження по справі,
відповідно до якої на нього, позивача,
було накладено штраф у розмірі 340
(триста сорок)грн. 00 коп., за порушення п.
31.4.7 Правил дорожнього руху України, за
що передбачена відповідальність ч. 1
ст.121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (далі
-КупАП).

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що дана постанова не
відповідає вимогам законодавства та
дійсним обставинам справи, у зв'язку з
чим така постанова підлягає
скасуванню, а провадження по
адміністративній справі відносно
позивача - закриттю, у зв'язку із
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

Позивач у судовому засіданні свій
адміністративний позов підтримав, в
обґрунтування останнього посилався на
обставини, що викладені у такій
позовній заяві. Після оголошення
перерви у судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про завершення
розгляду справи у його відсутність
(а.с.44).

Відповідач - інспектор взводу ДПС
ВДАІ Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області капітана
міліції Коробченко А.В., у судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечував
з огляду на його безпідставність та
необґрунтованість. Після оголошення
перерви в судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи по суті
повідомлявся належним чином, про що
свідчить його підпис у розписці про
ознайомлення з днем та часом розгляду
справи по суті, (а.с. 43), причин неявки
суду не повідомив, заяв чи клопотань до
суду не надходило.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, знаходить
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 грудня 2013
року відповідачем по даній справі,
інспектором взводу ДПС ВДАІ
Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області капітана
міліції Коробченко А.В., було складено
протокол серії АБ 2 № 839644 (а.с.9). У
вказаному протоколі зазначено, що 02
грудня 2013 року о 14 год. 10 хв. позивач
ОСОБА_1 керував автомобілем «JAC HFC 1045 K»,
д/н НОМЕР_1 в с. Лобойківка по вул.
Центральній Петриківського району
Дніпропетровської області, у якого на
лобовому склі в наявності тріщина
більше ніж 50 мм в районі склоочисників,
чим порушив вимогу п. 31.4.7 Правил
дорожнього руху, за що
відповідальність передбачена ч.1 ст.121
КУпАП.

При цьому Позивач в вищевказаному
протоколі про адміністративне
правопорушення у графі «по суті
порушення пояснюю» зазначив «… ехал в
Днепропетровск, по дороге в Петриковке
отскочил камень от попутной машины и
разбил мне стекло в правом нижнем углу.
Обзору видимости не мешало, в звязи э
тим ре шил доехать до места проживанияи
заменить.».

На підставі вказаного протоколу
відповідачем по справі, інспектором
взводу ДПС ВДАІ Петриківського РВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області капітана міліції Коробченко
А.В., 02 грудня 2013 року було винесено
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА 2 № 907745 (а.с.8), відповідно до якої на
позивача ОСОБА_1 було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., у зв'язку
із скоєнням адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121
Кодексу України про адміністративне
правопорушення.

Зазначена постанова, як акт
індивідуальної дії, перевірялись судом
на предмет дотримання суб'єктом
владних повноважень принципів
правомірної адміністративної
поведінки, а саме: чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо.

Відповідно до п. 9 КУпАП України
адміністративним правопорушенням
(проступком) визначається
протиправна, винна (умисна або
необережна) дія чи бездіяльність, яка
посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
явку законом передбаченого
адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами
по справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган(посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складання, посада, прізвище,
ім'я, по-батькові особи, яка склала
протокол, відомості про особу, яка
притягується до відповідальності;
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення ,
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвище, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Суд вважає, що
вказані приписи адміністративного
законодавства відповідачем виконані
не були, адже маючи перед прийняттям
постанови протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому позивач зазначив про незгоду з
висновками інспектора ДПС ДАЇ,
вказаний суб'єкт владних повноважень
повинен був, використовуючи свої
повноваження, зібрати докази, які б
спростували свідчення позивача, але
посилання на такі належні та допустимі
докази ні протокол, ні постанова не
містить.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом. Стаття 7 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачає, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше, як на підставах і в порядку,
встановлених законом. При цьому,
провадження в справах про
адміністративне правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законів. Відповідно до
вимог процесуального закону, докази
мають бути належними та допустимими.
Допустимими є ті докази, які зібрані у
відповідності до закону, компетентними
органами та в установленому порядку, а
належними - якщо вони підтверджують
факт даного адміністративного
проступку.

Суд критично ставиться до посилання у
вказаному протоколі на наявність
показань таких свідків правопорушення
як ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що начебто
підтверджують факт скоєння позивачем
адміністративного проступку. Так,
судом вживались відповідні
процесуальні заходи для допиту таких
осіб в якості свідків по даній
адміністративній справі, зокрема
постановленням ухвали про направлення
судового доручення про допит свідка
ОСОБА_4 та ухвали про привід свідка
ОСОБА_3, однак такі ухвали повернулись
до суду без виконання через те, що
адреси мешкання таких осіб, зазначені в
протоколі, не існують на місцевості. За
таких обставин суд не може брати до
уваги посилання відповідача у
означеному протоколі на пояснення
свідків адміністративного
правопорушення.

Суд також критично відноситься до
наданих відповідачем фотознімків
правопорушення, адже з аналізу
зображення таких фотознімків не
зрозуміло де, ким та коли, при яких
обставинах і за допомогою якого
технічного засобу останні були
зроблені. Суд зауважує, що вичерпний
перелік технічних засобів, що
використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху закріплений наказом МВС України №
33 від 01.03. 2010 року про затвердження
Переліку технічних засобів, що
використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху, який зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 30 березня
2010 року за № 262/17557. Суду не було надано
доказів того, що під час такої фото
фіксації відповідач діяв в межах своєї
компетенції та застосовував
відповідний технічний прилад із
означеного переліку. За таких осбатвин
суд вважає таку фото фіксації не
допустимим доказом, тобто таким, що
отриманий з порушенням порядку,
встановленого законом.

Разом з цим, доводи позивача наведені в
позовній заяві, доказів, які б
спростували покази позивача,
відповідач суду не надав, не довів
правомірність свого рішення, не надав
суду обґрунтованих доказів вини
позивача у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Також в
ході розгляду справи по суті доказів
скоєння позивачем правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП судом не
здобуто. Таким чином, суд вважає, що
висновок відповідача про скоєння
позивачем 21 листопада 2013 року
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАп, є
необґрунтованим, а притягнення його до
адміністративної відповідальності
відбулося без належних на те підстав.

Підстав для відмови у задоволені
позову судом не здобуто.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до змісту ст. 288 КУпАП
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення
здійснюється у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП в
разі оскарження постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності орган (посадова
особа) при перевірки законності та
обґрунтованості винесеної постанови
може прийняти рішення про скасування
постанови і закриття справи.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і
необхідності визнання неправомірною
та скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА 2 № 907745 від 02 грудня 2013 року про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП, а також про
закриття провадження в
адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись
ч.1 ст. 121, 247, 278, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст.
4,6,9,11,70, 71,104 158-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

2. Постанову інспектора ДПС ВДАІ
Петриківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області капітана
міліції Коробченко Анатолія
Віталійовича, у справі про
адміністративне правопорушення серії
АА 2 № 907745 від 02 грудня 2013 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 121 КУпАП,- скасувати.

3. Провадження у адміністративній
справі про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, 02 грудня
2013 року - закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАСУ рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Д. В. Мовчан