Справа № 826/20904/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Кобаля М.І.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс Україна
Лоджістікс" до Головного управління
Державної казначейської служби
України у м.Києві, Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 16.12.2013,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегаполіс Україна
Лоджістікс" (далі - ТОВ "Мегаполіс
Україна Лоджістікс") звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із адміністративним
позовом до Головного управління
Державної казначейської служби
України у м.Києві, Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості товару
від 16.12.2013 р. № 100270001/2013/300522/2 та стягнути
з Державного бюджету України суму
надміру сплачених обов'язкових
платежів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 січня 2014 року адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
Рішення про коригування митної
вартості товару від 16.12.2013р. №
100270001/2013/300522/2 Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів.

Зобов'язано відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в
розмірі 86,00 грн. вісімдесят гривень) із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунку
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мегаполіс
Україна Лоджістікс».

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач в особі Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів не
погоджуючись з прийнятим рішенням суду
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
зазначає, що оскаржувана постанова
суду не відповідає вимогам
матеріального та процесуального
права, а саме, судом першої інстанції
неповно з'ясовано та не доведено
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи, в
зв'язку з чим просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким повністю
відмовити в задоволенні заявлених
позивачем вимог.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
16.12.2013р. ТОВ "Мегаполіс Україна
Лоджістікс" за договором № MJF-MUL 17.10.12
від 17.10.2012р., специфікацією №3006615 № 3003615
від 07.11.2013р., комерційним інвойсом №
3006615 від 07.11.2013р., CMR № 56710 від 10.12.2013р.
було подано до Київської регіональної
митниці для митного оформлення ВМД
№100270001/2013 на товар (код УКТЗЕД ):
чай чорний ферментований, байховий,
фасований, у первинній упаковці до 3х
кг., торгівельної марки «Dilmah», код. 85898-UA,
5993 коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
КРУПНОЛИСТОВИЙ 100 грамів у пачці/14
пачок у коробі. Упаковано в первинну
упаковку. Країна виробництва - LK.
Торгова марка DILMAH. Виробник MJF TEAS (Pvt) Ltd.

Митна вартість була заявлена позивачем
шляхом подання декларації митної
вартості за основним методом
визначення митної вартості, а саме: за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції). Позивачем було заявлено
митну вартість товару - 51 146,92 дол. США.

На обґрунтування митної вартості
товару декларантом були надані
документи (основні та додаткові),
перелік яких зазначено в графі 44 ВМД
№100270001/2013/187602 віл 16.12.2013р.

Київською регіональною митницею при
розгляді документів під час контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів та у зв'язку із
сумнівами щодо митної вартості товару,
було запропоновано декларанту надати
(за наявності) додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару.

У зв'язку з цим, позивачем митному
органу були надані наступні документи:

- копія оборотно-сальдової
відомості по рахунку 281 за 18.03.2013 p.;

- копія оборотно-сальдової
відомості по рахунку 281 за 26.03.2013 p.;

- копія оборотно-сальдової
відомості по рахунку 281 за 25.06.2013 p.;

- копія оборотно-сальдової
відомості по рахунку 281 за 06.10.2013 p.;

- копія картки рахунку 281 за
18.03.2013р.;

- копія картки рахунку 281 за
26.03.2013р.;

- копія картки рахунку 281 за
25.06.2013р.;

- специфікацію до контракту
від 17.10.2012 №1 від 17.10.2012р.;

- специфікацію до контракту
від 17.10.2012 №2 від 31.10.2013 p.;

- прайс-лист виробника від
06.12.2013 p.;

- звіт з незалежної оцінки
майна Т 09/01 Товари продовольчої групи -
Чай марки DILMAH, що завозяться на митну
територію України, покупець ТОВ
«МЕГАПОЛІС УКРАЇНА ЛОДЖІСТІКС» від
02.09.2013р. ПП «Стронг-Л

- лист-роз'яснення для митного
органу від 02.12.2013р. вих.№232 про
відсутність ліцензійних чи авторських
договорів покупця, що стосуються
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів.

16 грудня 2013 року посадовою особою
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів було винесено рішення №
100270001/2013/300522/2, згідно з яким митну
вартість імпортованих позивачем
товарів скориговано за резервним
методом до рівня 8,00 доларів США за 1 кг
чаю чорного ферментованого, байхового,
фасованого, у первинній упаковці до 3
кг, торгівельної марки Dilmah.

Коригування митної вартості товару
стало підставою для видання картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100270001/2013/02242.

Позивач заперечує правомірність
вищевказаного рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 16.12.2013 р. № 100270001/2013/300522/2, у
зв'язку з чим просить, серед іншого,
визнати його протиправним та
скасувати.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України від 13 березня 2012 року № 4495-VI
(далі - МК України), митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із ст.ст. 51,53 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Положенням статті 54 МК України
визначено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана;

3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що
декларуються:

- у разі визнання митним органом
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до ст. 55 МК України, рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої
ним особи на випуск у вільний обіг
товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої
ним особи оскаржити рішення про
коригування заявленої митної вартості
до органу вищого рівня відповідно до
глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Під час митного оформлення при
прийнятті органом доходів і зборів
письмового рішення про коригування
митної вартості товарів декларант або
уповноважена ним особа може здійснити
коригування заявленої митної вартості
у строк, встановлений частиною другою
статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

На вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
(вивільняється) у порядку та строки,
визначені цим Кодексом.

Так за умовами підпункту 3.4
зовнішньоекономічного контракту від
17.10.2012 року № MJF-MUL 17.10.12, укладеного між
компанією "MJF Teas (Pvt) Ltd" (Демократична
Соціалістична Республіка Шрі-Ланка) та
ТОВ "Мегаполіс Україна Лоджістікс",
визначено, що поставка товарів
виконувалась на умовах СІР Київ
Інкотермс 2010.

При цьому, підпунктом 3.17 зазначеного
контракту встановлено, що всі ризики
втрати чи пошкодження товарів
переходять до покупця в момент
передачі продавцем товарів першому
перевізникові. Право власності на
товари переходило до покупця в момент
надходження таких товарів на склад
покупця за адресою: м. Київ, вул.
Електротехнічна, 45. Документом, що
засвідчує перехід права власності,
буде вантажно-митна декларація та акт
перевірки поставки.

Відповідно до статті 316 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно із статтею 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 697 ЦК України,
договором може бути встановлено, що
право власності на переданий покупцеві
товар зберігається за продавцем до
оплати товару або настання інших
обставин.

Аналізуючи обставини даної справи слід
зауважити, що діючим законодавством
України та Офіційними правилами
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати Інкотермс
2010 (умови СІР) не встановлено, що момент
переходу ризиків та момент переходу
права власності на товар повинні
співпадати, тому питання моменту
переходу ризиків в
зовнішньоекономічному контракті від
17.10.2012 року № MJF-MUL 17.10.12 сторонами
контракту - ТОВ "Мегаполіс Україна
Лоджістікс" та компанією "MJF Teas (Pvt) Ltd"
(Демократична Соціалістична
Республіка Шрі-Ланка) вирішено
виключно відповідно до вимог Офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
Інкотермс 2010 (умови СІР), а умови
переходу права власності сторонами
контракту вирішені на договірній
основі.

В свою чергу Умовами Офіційних правил
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати Інкотермс
2010 передбачено:

А 4. Продавець зобов'язаний надати товар
перевізнику, з яким укладено договір
перевезення, у відповідності зі
статтею А.3, а за наявності декількох
перевізників - першому з них, для
транспортування товару в погоджений
пункт у названому місці призначення на
встановлену дату або в межах
узгодженого терміну;

А 5. Продавець зобов'язаний з
урахуванням застережень статті Б.5,
нести всі ризики втрати чи пошкодження
товару до моменту, коли він буде
поставлений у відповідності зі статтею
А.4.

Умови СІР Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати Інкотермс 2010
складаються з наступних статей: А.
Обов'язки Продавця. А 1. Надання товару у
відповідності з договором. А 2.
Ліцензії, дозволи та інші формальності.
А 3. Договори перевезення та
страхування. А 4. Поставка. А 5. Перехід
ризиків. А 6. Розподіл витрат. А 7.
Повідомлення покупця. А 8. Докази
поставки, транспортні документи або
еквівалентні електронні повідомлення.
А 9. Перевірка-упаковка-маркування. А 10.
Інші обов'язки. Б. Обов'язки покупця. Б 1.
Сплата ціни. Б 2. Ліцензії, дозволи та
інші формальності. Б 3. Договори
перевезення та страхування. Б 4.
Приймання поставки. Б 5. Перехід
ризиків. Б 6. Розподіл витрат. Б 7.
Повідомлення продавця. Б 8. Докази
поставки, транспортні документи або
еквівалентні електронні повідомлення.
Б 9. Огляд товару. Б 10. Інші обов'язки.

Стаття А «Обов'язки продавця», А.5
«перехід ризиків» та стаття Б
«Обов'язки покупця», Б.5 «перехід
ризиків» Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати Інкотермс 2010 (умови
СІР) містять у собі інформацію про
ризики втрати або пошкодження товару.

Таким чином, з вищенаведеного випливає,
що Офіційні правила тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати Інкотермс 2010 (умови
СІР) регулюють перехід ризиків втрати
чи пошкодження товару, але не регулюють
перехід права власності на товар від
продавця до покупця.

За таких обставин, колегія суддів
знаходить правильним висновок суду
першої інстанції про те, що позивачем
було подано митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості товару, які базуються
насамперед на об'єктивних та
документально підтверджених даних.

Згідно ст. 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Як було вірно зазначено судом першої
інстанції, позивачем при митному
оформленні товару було надано весь
перелік необхідних документів,
передбачений чинним законодавством.

При цьому, відповідачем в рішенні від
16.12.2013р. № 100270001/2013/300522/2 не було
зазначено про причини, на підставі яких
надані позивачем документи не
дозволили відповідачу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а)
комісійні та брокерська винагорода, за
винятком комісійних за закупівлю, що є
платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що
стосуються оцінюваних товарів та які
покупець повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, зокрема, витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
місця ввезення на митну територію
України.

Частиною 11 статті 58 МК України
передбачено, що при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, не
допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті.

До митної вартості не включаються
витрати або кошти за умови виділення їх
з ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари, що
документально підтверджені та які
піддаються обчисленню, зокрема:
витрати на транспортування після
ввезення.

Отже з аналізу вищенаведених норм
чинного законодавства випливає, що
подання декларантом або уповноваженою
особою документальних відомостей,
зокрема, про вартість перевезення до
місця ввезення на митну територію
України, є обов'язковим, та ці відомості
використовуються у випадку, якщо
вартість транспортування за умовами
поставки не входить до ціни товарів.
При цьому, витрати по перевезенню
товарів після ввезення на митну
територію України відокремлюються від
вартості перевезення до місця ввезення
на митну територію України та не
включаються до митної вартості товарів
за умови їх виділення з ціни на
підставі документально підтверджених
відомостей, а в іншому випадку - є
складовою митної вартості.

В даному випадку вартість партії
товару визначена на умовах поставки
СІР (Вартість/ Страхування/Перевезення
- оплачені до (... назва місця
призначення) - Київ (Україна).

Відповідно до правил Інкотермс термін
"вартість/страхування/перевезення -
перевезення оплачено до ..." означає, що
продавець здійснює поставку товару
шляхом його передання перевізнику,
призначеному ним самим, а також повинен
застрахувати вантаж. Додатково до
цього, продавець зобов'язаний оплатити
витрати перевезення товару до
названого місця призначення. Згідно
зазначеного базису поставки
постачальник несе витрати по
перевезенню та за власний рахунок
забезпечує пакування товару, необхідне
для перевезення товару.

Таким чином, зважаючи на умови договору
(контракту) на поставку товару від
17.10.2012 року № MJF-MUL 17.10.12, у даному випадку
ціна товару включає насамперед
вартість перевезення до місця
призначення (Київ, Україна), вартість
страхування та вартість пакування.

При цьому, враховуючи відсутність
документально підтверджених
відомостей про вартість перевезення
товарів після їх ввезення на митну
територію України (базис поставки - СІР
- місце призначення на території
України) та неможливість у зв'язку з цим
їх відокремлення від ціни товару на
умовах СІР, визначена в інвойсах, та
початково поданій ВМД ціна товару є
сумою всіх платежів, що «була фактично
сплачена або підлягає сплаті» за ці
товари, та, з урахуванням положень ст.49,
ч. 5. ст.58 МК України, є митною вартістю
товарів, що імпортувались, яка
підлягала врахуванню для цілей
визначення митної вартості товарів та,
відповідно, для цілей нарахування
митних платежів.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012
№ 5007-VI, під час проведення експортних
(імпортних) операцій у розрахунках з
іноземними суб'єктами господарювання
застосовуються контрактні
(зовнішньоторговельні) ціни, що
формуються відповідно до цін і умов
світового ринку.

Статтею VII Генеральної угоди з тарифів
і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ), в
частині І «ПРАВИЛА МИТНОЇ ОЦІНКИ»
статтею І визначено: 1. Митна вартість
імпортних товарів є контрактною
вартістю, тобто ціною, фактично
сплаченою або що підлягає сплаті за
товари, якщо вони продаються на експорт
до країни імпорту, скоригованою
відповідно до положень Статті 8 за
умови, що: (а) немає жодних обмежень
стосовно розпорядження або
використання товарів покупцем, окрім
таких обмежень, які: (і) накладаються
або вимагаються законом чи органами
державної влади в країні імпорту; (іі)
обмежують географічний район, куди ці
товари можуть бути перепродані; або
(ііі) не впливають значною мірою на
вартість товарів; т(b) продаж або ціна не
підпадають під якусь умову або
міркування, відповідно до якого
вартість не може бути визначена
відносно товарів, що оцінюються; (с)
жодна частина виручки за будь-який
подальший перепродаж, розпорядження
або використання товарів покупцем не
перейде прямо або опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблене відповідне коригування
відповідно до положень Статті 8; (d)
покупець і продавець не пов'язані між
собою або якщо покупець і продавець
пов'язані, то контрактна вартість є
прийнятною для митних цілей згідно з
положеннями пункту 2.

Статтею 8 ГАТТ передбачено, що: 1. При
визначенні митної вартості згідно з
положеннями Статті 1 до ціни, яка
фактично сплачена або підлягає сплаті
за імпортні товари, додається: (а) такі
витрати настільки, наскільки вони
понесені покупцем, але не включені до
ціни, яка фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари: (і) комісійні
та брокерська винагорода, за винятком
комісійних за покупку; (іі) вартість
контейнерів, які для митних цілей
уважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; (ііі) вартості упаковки, чи то
за оплату праці, чи матеріалів; (b)
вартість, розподілена належним чином,
таких товарів та послуг, коли вони
поставляються безпосередньо або
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт імпортних
товарів, якщо такої вартості не
включено до ціни, яка фактично сплачена
або підлягає сплаті: (і) матеріали,
компоненти, частини та подібні
предмети, що включені до імпортних
товарів; (іі) інструменти, фарби,
шаблони та подібні компоненти, що
використовуються під час виробництва
імпортних товарів; (ііі) матеріали, які
використовуються під час виробництва
імпортних товарів; (іv) технічні,
науково-дослідні, художні,
дизайнерські роботи та плани й
креслення, які виготовлені в місці,
іншому, ніж країна - імпортер, та які
необхідні для виробництва імпортних
товарів; (с) роялті та ліцензійні
платежі, пов'язані з товарами, що
оцінюються, які покупець повинен
сплачувати безпосередньо чи
опосередковано, як умова для продажу
товарів, що оцінюються, якщо такі
роялті та платежі не включаються до
ціни, яка фактично сплачена чи підлягає
сплаті; (d) вартість будь-якої частини
доходу від будь-якого подальшого
перепродажу, розпорядження або
використання імпортних товарів, яка
переходить безпосередньо або
опосередковано продавцю.

Відповідно до ст. 57 МК України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Положенням статті 58 МК України чітко
визначено застосування першого методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції):

1. Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих,
що:а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно);в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Отже, обмеження використання першого
методу (за ціною договору (контракту)
визначення митної вартості товару
обумовлено насамперед чітким
переліком обставин як ГАТТ, так і МК
України, натомість посилання на жодну з
цих обставин, як на підставу
неможливості застосування
задекларованої позивачем митної
вартості, відповідачем наведено не
було.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в оскаржуваному рішенні від
16.12.2013р. № 100270001/2013/300522/2 жодним чином не
посилається на помилковість
розрахунку, здійсненого позивачем, та
на застереження щодо застосування
основного методу - за ціною договору
(контракту), визначених у ч. 1 ст. 58 МК
України. Митна вартість була визначена
позивачем на підставі першого
(основного методу) за ціною договору
(контракту), передбаченого ст. 57 МК
України. Застосування цього методу є
об'єктивним і відповідає дійсній
митній вартості. Застосування першого
методу було обґрунтовано
документально.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
надані в сукупності документи фактично
підтверджують контрактну ціну
імпортованого позивачем товару та
підтверджують правильність визначення
за вказаною ціною його митної вартості.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги колегія суддів знаходить
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк М.І. Кобаль

Повний текст ухвали виготовлено - 30.06.14
р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Кобаль М.І.