Справа № 2а-13182/08/0470
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/18079/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Бухтіярової І.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Авіаційна компанія «Дніпроавіа»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14.09.2009

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23.02.2012

у справі № 2а-13182/08/0470

за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Авіаційна
компанія «Дніпроавіа»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Дніпропетровську

про визнання протиправними
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Авіаційна компанія «Дніпроавіа» (далі
п тексту - позивач, ВАТ «АК
«Дніпроавіа») звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську (далі по тексту -
відповідач, СДПІ по роботі з ВПП у м.
Дніпропетровську) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
№/0/16480 від 23.05.2008, №/1/21940 від
25.06.2008, №/2/31081 від 05.09.2008,
№/3/40071 від 21.11.2008, якими визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 99137,33 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14.09.2009, яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23.02.2012,
позов задоволено у повному обсязі.

В касаційній скарзі позивач просить
змінити рішення суду апеляційної
інстанції та першої інстанції в
частині підстав задоволення позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог ст. 9 Закону України
«Про систему оподаткування» від 25.06.1991
№1251 та п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.2004 №334, а саме, позивачем
завищено від'ємне значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток за
2006 рік на суму 15895798,50 грн. за рахунок не
проведення коригування збитків на дану
суму за результатами попередньої
планової виїзної перевірки (акт від
14.01.2007 за №27-08-03/1-01130549). В декларації з
податку на прибуток за 2007 рік позивач
не врахував висновки попереднього акту
перевірки від 14.01.2007 за №27-08-03/1-01130549 та
не здійснив коригування збитків за 2006
рік на суму 15895798,50 грн., наслідком чого
стало завищення позивачем валових
витрат та, відповідно, завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (акт перевірки від 12.05.2008
№142-08-03/1-01130549). Також відповідач
зазначив, що в порушення вимог пп. 5.3.9 п.
5.3, пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
позивачем безпідставно віднесено до
складу валових витрат суму відсотків в
розмірі 7496981,24 грн., нарахованих
самостійно за простроченими кредитами,
у відношенні яких банком проводиться
врегулювання сумнівної (безнадійної)
заборгованості. В ході перевірки
встановлено, що ВАТ «АК «Дніпроавіа»
порушено визначені в договорі №620 від
23.06.1995, в договорі №078Д від 07.12.1999, в
договорі №2Д090Д від 19.11.2001 строки
повернення кредитів в загальній сумі
7496981,24 грн. Крім того, аналіз виконання
умов кредитних договорів свідчить про
те, що позивач з власної вини
систематично порушує зобов'язання по
погашенню кредитів, тобто здійснює
діяльність, яка суперечить основним
засадам та направленості змісту
господарської діяльності в правовому
розумінні п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
оскільки така діяльність позивача не
направлена на отримання доходу, не є
регулярною, постійною та суттєвою. Крім
того, позивачем безпідставно завищені
валові витрати на суму 70104,01 грн. на суму
витрат по утриманню орендованого
гелікоптера Мі-8, оскільки до перевірки
не надано документів, які б
підтверджували зв'язок понесених
витрат з веденням
фінансово-господарської діяльності
позивача.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій з урахуванням приписів ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, посилалися на постанову
Господарського суду Дніпропетровської
області від 11.12.2007 по справі №А 23/423, яка
набрала законної сили на час винесення
спірних податкових повідомлень-рішень,
та якою скасовано податкове
повідомлення-рішення №/2/211330 від
09.07.2007 винесене на підставі
попереднього акту перевірки
№27-08-03/1-01130549 від 24.01.2007 щодо зменшення
валових витрат позивача на 15895798,50 грн. в
2006 році, які були нараховані в
результаті здійснення авіаційних
перевезень пасажирів. При цьому суди
попередніх інстанцій погодились з
висновками відповідача щодо порушення
позивачем вимог п. 1.10, п. 1.11, п. 1.32 ст. l,
пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону
України «Про оподаткуванні прибутку
підприємств», а саме безпідставного
віднесення до складу валових витрат
суму відсотків в розмірі 7496981,24 грн.,
нарахованих самостійно за
простроченими кредитами, у відношенні
яких банком проводиться врегулювання
сумнівної (безнадійної)
заборгованості. Крім того, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про порушення п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
зазначено Закону, а саме
безпідставного завищення валових
витрат на 70104,01 грн. на суму витрат по
утриманню орендованого гелікоптера
Мі-8.

Проте, суд касаційної інстанції не може
в повній мірі погодитись з висновками
судів попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Стосовно питання відображення у складі
валових витрат товариства відсотків за
користування наданою позикою, то слід
зазначити, що відповідно до пп. 5.5.1 п. 5.5
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» до складу
валових витрат відносяться будь-які
витрати, пов'язані з виплатою або
нарахуванням процентів за борговими
зобов'язаннями (у тому числі за
будь-якими кредитами, депозитами)
протягом звітного періоду, якщо такі
виплати або нарахування здійснюються у
зв'язку з веденням господарської
діяльності платника податку.

Таким чином, наведена норма Закону не
пов'язує право платника на включення до
валових витрат відсотків за
користування кредитом з фактичною
виплатою таких відсотків, передбачаючи
можливість зменшення оподатковуваного
доходу й на суму нарахованих за
борговими зобов'язаннями процентів за
умови наявності зв'язку такого
нарахування з господарською
діяльністю платника.

Судами попередніх інстанції, не
досліджено питання використання
позивачем залучених кредитних коштів з
виробничою метою, а отже, передчасними
є висновки судів попередніх інстанцій
про завищення позивачем валових витрат
на суму нарахованих відсотків.

Щодо зменшення валових витрат,
понесених на технічне та аеропортове
обслуговування гелікоптера Мі-8 в сумі
70104,01 грн., суд касаційної інстанції
зазначає наступне, правила формування
валових витрат, наведені у п. 5.1, пп. 5.2.1
п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не встановлюють
конкретного переліку
підтверджувальних документів, які
слугують підставою для відображення
витрат на оплату продукції у
податковому обліку платника.
Визначальними критеріями валових
витрат підприємства є реальність їх
понесення у межах господарської
діяльності платника та наявність у
платника відповідних розрахункових,
платіжних та інших документів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку. А отже для
прийняття обґрунтованого рішення у
справі судам попередніх інстанцій
необхідно дослідити зв'язок понесених
витрат з господарською діяльністю
позивача та після дослідження
відповідних первинних документів
зробити висновок щодо правомірності
врахування таких витрат позивачем.

Таким чином, незважаючи на
правильність окремих висновків судів
по суті спору, відсутність
розмежування оспорюваного
донарахування за окремими епізодами
унеможливлює скасувати оскаржувані
судові рішення лише в частині.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати,
що рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір
відповідно до норм матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Авіаційна
компанія «Дніпроавіа» задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14.09.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.02.2012 скасувати, справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)І.О.
Бухтіярова