Справа № 357/8347/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/8347/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.М.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Кобаля М.І.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Міського
відділу Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 01 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
вчинити певні дії та відшкодувати
моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області із адміністративним
позовом до Міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції, в
якому просила:

- визнати протиправними дії
начальника Міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Юрченко С.Ю. щодо порушення її права на
своєчасне отримання повної, точної,
достовірної та обґрунтованої
відповіді на інформаційний запит від
17.04.2013 року;

- зобов'язати начальника Міського
відділу Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції міськвідділу
Юрченко С.Ю. надати їй повну, точну,
достовірну та обґрунтовану відповідь
на усі питання, викладені в
інформаційному запиті від 17.04.2013 року, а
також відшкодувати їй моральну шкоду,
яку вона оцінює в розмірі 5000,00 грн.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 липня 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії начальника
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Юрченко Світлани Юзефівни щодо надання
несвоєчасної та неповної відповіді
ОСОБА_3 на її інформаційний запит від 17
квітня 2013 року.

Зобов'язано начальника міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Юрченко Світлану
Юзефівну надати повну відповідь ОСОБА_3
на її інформаційний запит від 17 квітня
2013 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні заявлених позивачем вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 квітня 2011 року задоволено
адміністративний позов ОСОБА_3 у справі
№ 2-а-43441/11 та визнано неправомірними
дії Управління Пенсійного фонду
України у м.Біла Церква Київської
області щодо встановлення та виплати
доплати до пенсії ОСОБА_3, яка
передбачена ч.2 ст. 39 Закону України «
Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
5,20 гривень відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у м.Біла Церква Київської
області провести перерахунок і виплату
доплати до пенсії ОСОБА_3 згідно ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за проживання на території
радіоактивного забруднення, починаючи
з 01.03.2011р. щомісячно в розмірі
мінімальної заробітної плати,
встановленої законодавством на
відповідний період, з урахуванням
нарахованих та виплачених сум.

У зв'язку з цим, на адресу міського
відділу Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції надійшов на
виконання виконавчий лист № 2-а-43441,
виданий Білоцерківським міськрайонним
судом Київської області 18 квітня 2011
року.

17 квітня 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася з інформаційним запитом до
Міського відділу Державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції, в
якому просила надати їй інформацію по
суті викладених нею питань в межах
виконавчого провадження № 27145465.

Листом Міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції від
22.04.2013 р. № В14/12759 позивача було
повідомлено про закінчення
виконавчого провадження № 27145465 по
виконанню виконавчого листа № 2а-43441,
виданого Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
18.04.2011р., у зв'язку з надходженням
повідомлення УПФУ в місті Біла Церква
Київської області про виконання
рішення суду.

На думку позивача, зміст вищевказаного
листа від 22.04.2013 р. № В14/12759 не містить
повної, точної, достовірної та
обгрунтованої інформації стосовно
порушених нею питань. Крім того,
позивач зазначає про порушення
відповідачем вимог статті 20 Закону
України «Про звернення громадян» в
частині несвоєчасного надання
відповіді на її інформаційний запит.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції
України, громадяни мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів,
регулюється Законом України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР
(далі по тексту - Закон № 393/96-ВР).

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону №
393/96-ВР, громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що
звернення громадян - викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги.

Заява - це звернення громадян із
проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним
законодавством їх прав та інтересів
або повідомлення про порушення чинного
законодавства чи недоліки в діяльності
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, народних
депутатів України, депутатів місцевих
рад, посадових осіб, а також
висловлення думки щодо поліпшення їх
діяльності.

Згідно ст.ст. 4, 5 Закону № 393/96-ВР, до
рішень, дій (бездіяльності) належать
такі, які можуть бути оскаржені і у
сфері управлінської діяльності,
внаслідок яких: порушено права і
законні інтереси чи свободи
громадянина (групи громадян); створено
перешкоди для здійснення громадянином
його прав і законних інтересів чи
свобод: незаконно покладено на
громадянина які-небудь обов'язки або
його незаконно притягнуто до
відповідальності.

Звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненні питань. Звернення може бути
усним (викладеним громадянином і
записаним посадовою особою на
особистому прийомі) чи письмовим,
надісланим поштою або переданим
громадянином до відповідного органу,
установи особисто чи через
уповноважену ним особу, якщо ці
повноваження оформлені відповідно до
чинного законодавства.

Пунктами 1 та 6 частини першої статті 19
Закону № 393/96-ВР встановлено, що орган
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги і письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

Згідно із статтею 20 Закону № 393/96-ВР,
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше пятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Як було зазначено вище, позивачем у
відповідності до Закону України «Про
звернення громадян» на адресу
відповідача направлявся інформаційний
запит з викладом питань, що стосуються
порядку виконання виконавчого
документа в межах виконавчого
провадження № 27145465.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця
Міського відділу Державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції від
14 червня 2011 року відкрито виконавче
провадження № 27145465 по виконанню
виконавчого листа № 2а-43441, виданого
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області 18.04.2011р. (а.с. 27).

У зв'язку з надходженням повідомлення
УПФУ в місті Біла Церква Київської
області про виконання рішення суду (а.с.
51), державним виконавцем Міського
відділу Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції було винесено
постанову від 22 серпня 2011 року про
закінчення виконавчого провадження №
27145465, про що, зокрема, було зазначено в
листі Міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції від
22.04.2013 р. № В14/12759.

Однак, як було вірно зазначено судом
першої інстанції, інформаційний запит
ОСОБА_3 надійшов до Міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції 17.04.2013 р., у той час
як відповідь на нього позивач отримав
лише 31.05.2013 р. (а.с. 13).

Крім того, як вбачається зі змісту
вищевказаного листа, відповідач в
момент надходження інформаційного
запиту ОСОБА_3 частково розглянув
викладені в ньому питання, зокрема,
надав інформацію про рух виконавчого
провадження № 27145465, що було відкрите на
виконання виконавчого листа № 2а-43441
від 18.04.2011р., однак не надав повної,
точної, достовірної та обгрунтованої
інформації стосовно інших порушених
заявником питань.

Таким чином, аналізуючи обставини
даної справи та оцінюючи зібрані по ній
докази, колегія суддів вважає, що
відповідь начальника Міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Юрченко С.Ю. на
інформаційний запит ОСОБА_3 від 17.04.2013 р.
є несвоєчасною та неповною, а відтак
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності правових
підстав для задоволення вимог даного
позову в частині визнання
протиправними дій та зобов'язання
відповідача надати повну відповідь на
інформаційний запит ОСОБА_3 від 17.04.2013 р.

Що стосується позову в частині
відшкодування моральної шкоди, яку
позивач оцінює в розмірі 5000 грн.,
колегія суддів зважає на наступне.

Статтями 23 та 1167 Цивільного кодексу
України визначено право особи на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка відшкодовується незалежно від
майнової шкоди.

Так, виходячи з положень ст. 23
Цивільного кодексу України слід
зазначити, що моральна шкода полягає: -
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; - у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; - у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; - у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених
законом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», моральна
шкода може полягати, зокрема: у
приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Позивачем не було обґрунтовано, в чому
полягає ця шкода, не доведено факту
завдання моральних страждань, душевних
переживань та психологічного розладу,
наявність втрат немайнового характеру,
що настали у зв'язку з бездіяльності
вищезазначених суб'єктів владних
повноважень та не надано доказів, якими
це підтверджується.

Отже, доводи позивача про те, що
відповідачем було завдано йому
моральної шкоди є необґрунтованими, а
відтак позовні вимоги в цій частині
слід залишити без задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційна скарга Міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції - залишити без
задоволення.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Кобаль М.І.