Справа № 127/3279/14-а
Суддя: Романчук Р. В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3279/14-а
Провадження № 6-а/127/146/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Мартинюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області заяву управління Державної
казначейської служби України у м.
Вінниці Вінницької області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулось
управління Державної казначейської
служби України у м. Вінниці Вінницької
області із заявою про зміну способу і
порядку виконання судового рішення,
мотивуючи заяву тим, ОСОБА_1 звернувся
до управління Державної казначейської
служби України у м. Вінниці Вінницької
області із заявою про виконання
постанови Вінницького міського суду
Вінницької області від 18 березня 2014
року у справі № 127/3279/14-а за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії. Зазначеною постановою суду
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Виконавчим листом
від 18.06.2014 р. по справі № 127/3279/14-а
визначено стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснені
та документально підтверджені судові
витрати в розмірі 60,00 грн., боржником
визначено - Державний бюджет України.
Окрім того, інші відомості, що
ідентифікують боржника, відсутні.
Управління Державної казначейської
служби України у м. Вінниці Вінницької
області вважає, що необхідно змінити
спосіб виконання постанови
Вінницького міського суду Вінницької
області від 18 березня 2014 року по справі
№127/3279/14-а з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 98 КАС України
встановлено, що суд вирішує питання
щодо судових витрат у постанові суду
або ухвалою. При цьому, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Відповідно до
приписів ст. 25 Бюджетного кодексу
України Державна казначейська служба
України здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.
Проте, листом Вищого адміністративного
суду від 21.11.2011 р. № 2135/11/13-11 надано
роз'яснення щодо порядку стягнення
судових витрат з Державного бюджету
України. Так, зазначеним листом
визначено, що у резолютивній частині
судових рішень слід зазначати
обов'язок органу Державної
казначейської служби України стягнути
судові витрати із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунку суб'єкта владних
повноважень-відповідача. Відповідно, у
виконавчому листі за таким судовим
рішенням як боржника слід вказувати
Державний бюджет України в особі
суб'єкта владних повноважень -
відповідача. Відповідачем та особою, що
порушила права позивача по даній
справі є управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці. Окрім того,
відповідно до ст. 259 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виконавчий лист має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження".
Згідно статті 18 Закону України „Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються, серед іншого,
повне найменування стягувача та
боржника, код стягувача і боржника, а
також інші дані, які ідентифікують
стягувача та боржника. У виконавчому
листі Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.06.2014 р. по
справі № 127/3279/14-а визначено боржником -
Державний бюджет України, інші
відомості, що ідентифікують боржника
відсутні. У даному випадку судові
витрати повинні бути відшкодовані
безпосередньо з відповідача -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці. Просить змінити спосіб
виконання постанови Вінницького
міського суду Вінницької області від
18.03.2014 року по справі № 127/3279/14-а шляхом
стягнення на користь ОСОБА_1 судового
збору в сумі 60,00 грн. шляхом їх
безспірного списання з Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

В судовому засіданні представник
заявника управління Державної
казначейської служби України у м.
Вінниці Вінницької області Матящук Т.М.
заяву підтримала із зазначених у ній
підстав та просить заяву задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснив, що на даний час постанова
Вінницького міського суду Вінницької
області від 18.03.2014 року в частині
повернення йому судового збору не
виконується. Вважає, що вимоги заяви є
необґрунтованими та безпідставними,
просить в задоволенні заяви відмовити.

Управління Пенсійного фонду України в
місті Вінниці свого представника в
судове засідання не направило, про
причини неявки суд не повідомило.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали заяви,
матеріали справи №127/3279/14-а суд
приходить до висновку, що заява є
необґрунтовано та задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання дії
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.03.2014 року
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів".
Зобов`язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1 відповідно до ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" виходячи із заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки господарського
суду Вінницької області від 13 лютого 2014
року № 08-28/43/14, з врахуванням всіх
доплат та надбавок починаючи з 01.02.2014
року, та виплатити заборгованість, що
виникла на день такого перерахунку, з
врахуванням раніше проведених виплат.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснені
та документально підтверджені судові
витрати в розмірі 60 грн. 00 коп.
Постанова суду набрала законної сили
07.05.2014 року.

Постанова Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.03.2014 року в
частині стягнення на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснених
та документально підтверджених
судових витрат в розмірі 60 грн. 00 коп.
на даний час не виконана.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до ст. 98 КАС України суд
вирішує питання щодо судових витрат у
постанові суду або ухвалою. Особи, які
беруть участь у справі, свідки,
експерти, спеціалісти, перекладачі
можуть оскаржити судове рішення щодо
судових витрат, якщо це стосується
їхніх інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.
Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 258 КАС України
за кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист. Виконавчий лист
видається судом першої інстанції. Якщо
за результатами перегляду справи суд
апеляційної чи касаційної інстанції
залишить прийняте по суті позовних
вимог рішення без змін, ухвалить нове
судове рішення по суті позовних вимог
чи змінить судове рішення, то
виконавчий лист видається судом
апеляційної чи касаційної інстанції,
за умови, що заява особи про видачу
виконавчого листа надійшла до моменту
повернення адміністративної справи до
суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду. Суд розглядає
питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови.

Статтею 263 КАС України чітко визначено
підстави та порядок зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі з метою
створення оптимальних умов для
належного та якісного його виконання у
процесі виконавчого провадження.

Підставою для застосування правил ст.
263 КАС України є обставини, що
перешкоджають належним чином виконати
судове рішення в адміністративній
справі - ускладнюють його виконання або
роблять неможливим зокрема,
відсутність коштів або присудженого
майна в натурі тощо.

При цьому, під зміною чи встановлення
способу виконання рішення розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Тобто, суд за
наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Як вбачається із заяви та пояснень
представника заявника в судовому
засіданні, заявник вважає, що в даному
випадку судові витрати повинні бути
відшкодовані безпосередньо з
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці та просить
змінити спосіб виконання постанови
Вінницького міського суду Вінницької
області від 18.03.2014 року по справі №
127/3279/14-а шляхом стягнення на користь
ОСОБА_1 судового збору в сумі 60,00 грн.
шляхом їх безспірного списання з
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці. Крім того, заявник вважає, що
виконавчий лист не відповідає вимогам
до виконавчого документа, встановленим
Законом України "Про виконавче
провадження".

Як встановлено в судовому засіданні,
постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.03.2014 року
позов ОСОБА_1 до Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про визнання дії неправомірними та
зобов'язання вчинити дії задоволено
частково. Відповідно до постанови
стягнуто на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України здійснені
та документально підтверджені судові
витрати в розмірі 60 грн. 00 коп. Ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 07.05.2014 року
постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.03.2014 року
залишено без змін. На підставі
постанови Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.03.2014 року
видано виконавчий лист про стягнення
на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету
України здійснених та документально
підтверджених судових витрати в
розмірі 60 грн. 00 коп.

З постанови Вінницького міського суду
Вінницької області від 18.03.2014 року
вбачається, що резолютивну частину
постанови, якою вирішено питання щодо
судових витрат, викладено відповідно
до положень ч. 1 ст. 94 КАС України.

Як вбачається із заяви, заявник просить
суд фактично змінити зміст
резолютивної частини постанови
Вінницького міського суду Вінницької
області від 18.03.2014 року та стягнути
понесені позивачем судові витрати із
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці.

Однак, аналіз наведених норм та статті
263 КАС України дає підстави зробити
висновок про те, що суд, здійснюючи
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, не може змінювати зміст
резолютивної частини рішення.

Крім того, суд зазначає, що згідно п. 18 ч.
1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»
від сплати судового збору
звільняється, зокрема Пенсійний фонд
України та його органи.

Що стосується тверджень заявника про
те, що виконавчий лист не відповідає
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України "Про
виконавче провадження", суд зазначає,
що питання щодо виправлення помилок,
допущених при оформленні або видачі
виконавчого листа, вирішується
відповідно до ч. 2 ст. 259 КАС України і на
даний час не є предметом розгляду.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що заява є необґрунтованою
та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 263 КАС України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви управління
Державної казначейської служби
України у м. Вінниці Вінницької області
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення - відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення через
Вінницький міський суд Вінницької
області до Вінницького апеляційного
адміністративного суду. У разі, якщо
ухвалу було постановлено в письмовому
провадженні або згідно із ч. 3 ст. 160 КАС
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ