Справа № 2а-7834/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/69702/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Пилипчук Н.Г.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу Окружної
державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2012 року

по справі № 2а-7834/12/2670

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Бліц-Інформ»

до Окружної державної податкової
служби - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби,
Головного управління державної
казначейської служби України в місті
Києві

про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року Приватне акціонерне
товариство «Бліц-Інформ» звернулося до
суду з позовом до Окружної державної
податкової служби - Центрального офісу
з обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Києві, з урахуванням
уточнення позовних вимог, про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 27 лютого 2012 року, стягнення
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за липень 2011 року в
сумі 770557,00 грн. та за серпень 2011 року в
сумі 3494153,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
серпня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.10.2012 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову з огляду на
обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач-1
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у м. Києві по роботі з
великими платниками податків ДПС
України було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ПАТ
«Бліц-Інформ» з питань достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на рахунок
платника у банку за липень - серпень 2011
року. У ході перевірки податковим
органом було виявлено порушення
позивачем пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 187.8 ст. 189,
пп.198.1, пп.198.2, пп.198.3, п. 198.6 ст. 198, пп. 200.1,
пп. 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, у результаті чого
відповідачем-1 прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27 лютого 2012
року №, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
309330,00 грн., а також нараховано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 77332,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження вказане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Крім того, позивачем були подані до
СДПІ у м. Києві по роботі з ВПП
податкові декларації з податку на
додану вартість за липень 2011 року та
серпень 2011 року із розрахунками суми
бюджетного відшкодування, а також
заявами про повернення суми бюджетного
відшкодування в розмірі 770557,00 грн. за
липень 2011 року та 3494153,00 грн. за серпень
2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, дані
суми позивачу відшкодовані не були.

Задовольняючи позов частково, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з пп. «а»
п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України, виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
вантажно-митні декларації
підтверджують здійснення митного
контролю Київською регіональною
митницею, сплату позивачем ПДВ в сумі
309330,00 грн., митних зборів та інших
платежів при митному оформленні фарби
та пластин на користь митного органу.
При цьому, вантажно-митні декларації
№100200000/2011/403251 та №100200000/2011/403708 є
дійсними документами, які
підтверджують право позивача на
віднесення сплачених сум ПДВ до
податкового кредиту.

Крім того, в силу положень п. 200.1 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були подані до СДПІ у м. Києві
по роботі з ВПП податкові декларації з
податку на додану вартість за липень 2011
року та серпень 2011 року із
розрахунками суми бюджетного
відшкодування, а також заявами про
повернення суми бюджетного
відшкодування.

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України
протягом 30 календарних днів, що
настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить камеральну
перевірку заявлених у ній даних.

Приписи п. 200.11 ст. 200 ПК України
визначають, що за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Згідно п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу
України якщо за результатами
камеральної або документальної
позапланової виїзної перевірки орган
державної податкової служби виявляє
невідповідність суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, то такий орган:
а) у разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної органом
державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах; б) у разі перевищення
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування над сумою,
визначеною органом державної
податкової служби за результатами
перевірок, надсилає платнику податку
податкове повідомлення, в якому
зазначаються сума такого перевищення
та підстави для її вирахування; в) у
разі з'ясування за результатами
проведення перевірок факту, за яким
платник податку не має права на
отримання бюджетного відшкодування,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
підстави відмови в наданні бюджетного
відшкодування.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України визначено,
що у разі якщо за результатами
перевірки сум податку, заявлених до
відшкодування, платник податку або
орган державної податкової служби
розпочинає процедуру
адміністративного або судового
оскарження, орган державної податкової
служби не пізніше наступного робочого
дня після отримання відповідного
повідомлення від платника або ухвали
суду про порушення провадження у
справі зобов'язаний повідомити про це
орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів
припиняє процедуру відшкодування в
частині оскаржуваної суми до набрання
законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем-1 було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за рахунок платника у банку за
липень - серпень 2011 року.

Пунктом 200.12 ст. 200 ПК України визначено,
що орган державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, обов'язку, передбаченого ст. 200.12
ст.200 ПК України, відповідачем-1
виконано не було, у зв'язку з чим
колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду про
необхідність задоволення позовних
вимог щодо відшкодування на користь
ПАТ «Бліц-Інформ» податку на додану
вартість за липень 2011 року у сумі 770557,00
грн. та за серпень 2011 року у сумі 3494153,00
грн. відповідно до поданих податкових
декларацій з ПДВ за липень від 17.08.2011
року № та за серпень 2011 року від
16.09.2011 року №.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Окружної
державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.10.2012 року по справі № 2а-7834/12/2670
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписПилипчук Н.Г.

Ухвала складена у повному обсязі 11.07.2014
р.