Справа № 6а-42/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
Справа №
20201/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Іщук Л.П., Сапіги В.П

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
райдержадміністрації Волинської
області на ухвалу Любешівського
районного суду Волинської області від
06 червня 2011 року за заявою управління
праці та соціального захисту населення
Любешівської райдержадміністрації
Волинської області про відстрочку
виконання постанови по справі за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської райдержадміністрації
Волинської області, -

В С Т А Н О В И В :

Управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
райдержадміністрації Волинської
області 27.05.2011 року звернулося в суд із
заявою про відстрочення виконання
постанови Любешівського районного
суду Волинської області від 30.03.2011 року.

Заява мотивована тим, що постанова суду
є неможливою для виконання, оскільки
заявник як головний розпорядник коштів
несе відповідальність за цільове та
ефективне використання бюджетних
коштів у межах визначених бюджетних
призначень. Надання такої допомоги
встановлено у фіксованому розмірі 2,10
грн.

Ухвалою Любешівського районного суду
Волинської області від 06 червня 2011 року
відмовлено в задоволенні заяви про
відстрочення виконання рішення. Суд
виходив з того, що заявник не
обґрунтував необхідність відстрочення
рішення. Крім цього, відстрочення
мотивується до внесення змін до
постанов Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 836 та від 20.09.2005 року
№936, однак, чіткого строку не вказано.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської райдержадміністрації
Волинської області подало апеляційну
скаргу, з якої із-за порушення норм
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та відстрочити
виконання судового рішення.

Покликання маються на те, що лише у
випадку внесення відповідних змін до
законодавства, заявник спроможний буде
виплатити щомісячну грошову допомогу,
передбачену Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, приходить
до наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову чи ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що постановою
Любешівського районного суду
Волинської області від 30.03.2011 року
зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської РДА здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1
грошової допомоги в зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
розмірі 40 % від мінімальної заробітної
плати за період з 11.09. 2010 року по 30.03.2011
року на підставі положень ст. 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням проведених
виплат.

Означена постанова суду набрала
законної сили, та як вбачається з
матеріалів справи, 19.04.2011 року відділом
державної виконавчої служби було
відкрито виконавче провадження і
надано строк для добровільного
виконання постанови.

Слід взяти до уваги норми статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно яких за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для застосування правил
вищезгаданої статті є обставини, що
перешкоджають належним чином виконати
судове рішення в адміністративній
справі - ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Розгляд питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення відбувається за поданням
державного виконавця; заявою сторони
виконавчого провадження (стягувача чи
боржника); ініціативою самого
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист (ініціатива суду
зазвичай може бути пов'язана з
необхідністю встановити спосіб та
порядок виконання судового рішення).

Враховуючи вищенаведене, а також,
беручи до уваги той факт, що сторона
відповідача не вживала жодних заходів
щодо виплати позивачу підвищення до
пенсії, а також з часу прийняття
постанови суду і до видачі виконавчого
листа пройшов тривалий час, колегія
суддів погоджується і з висновком
місцевого суду про неможливість
відстрочування виконання постанови
від 30.03.2011 року.

Управління праці та соціального
захисту населення Любешівської РДА
просить відстрочити виконання
судового рішення до прийняття
відповідних змін до постанов Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
та від 20.09.2005 року №936. Однак заявник не
вказує конкретний строк, на який бажає
отримати відстрочку виконання
судового рішення, та не надав гарантій
виконання судового рішення після
закінчення строку відстрочки.

Крім того, заявником суду не доведено,
що його вимоги можна віднести до
виняткових обставин, за наявності яких
суд може відстрочити виконання
рішення. Поряд з викладеним, судове
рішення є обов'язковим до виконання на
всій території України (ч.1 ст. 255 КАС
України) і неможна ставити в залежність
право на допомогу від фінансування.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської райдержадміністрації
Волинської області залишити без
задоволення, ухвалу Любешівського
районного суду Волинської області від
06 червня 2011 року про відстрочку
виконання постанови по справі по
справі № 2а-751/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Л.П. Іщук

В.П. Сапіга