Справа № 820/6320/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р. Справа № 820/6320/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

Представник позивача - ОСОБА_1

Представник відповідача - Ткаченко Л.М.

Прокурор - Стасевський А.С.

Третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
19.06.2014р. по справі № 820/6320/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті

треті особи Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 ,
Прокуратура Харківської області

про скасування наказу, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної інспекції України
з безпеки на наземному транспорті,
треті особи - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, Прокуратура Харківської
області, в якому просив суд, з
урахуванням уточнень, скасувати наказ
Укртрансінспекції № 133 від 05.03.2014 року в
частині, що стосується ФОП ОСОБА_4, а
саме не введення в дію пункту 32 рішення
конкурсного комітету від 22.01.2014 року та
скасувати п.п.2.2. наказу № 133 (визнати
переможцем конкурсу по об'єкту №35 на
паритетне виконання рейсів 247/248 ФОП
ОСОБА_3, як такого, що зайняв друге
місце); зобов'язати Укртрансінспекцію
ввести в дію пункт 32 рішення
конкурсного комітету з проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
міжміському і приміському маршрутах
від 22.01.2014 року, стосовно визнання
переможцем конкурсу ФОП ОСОБА_4, як
такого, що набрав найбільшу кількість
балів.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014 року
у задоволенні зазначеного
адміністративного позову відмовлено

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача,
наполягаючи на порушенні судом першої
інстанції, при прийнятті постанови,
норм матеріального права, просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача та треті
особи, наполягаючи на законності та
обгрунтованості постанови суду першої
інстанції, просили залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, відповідачем було оголошено
конкурс з перевезення пасажирів на
міжміському і приміському маршрутах,
які виходять за межі області в
інформаційно-аналітичному віснику
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті "Перевізник UA"
№16/2013.

26.12.2013 року позивач подав анкету до
заяви про участь у зазначеному
конкурсі.

22.01.2014 року Фізичну особу - підприємця
ОСОБА_4 було визнано переможцем
конкурсу на паритетне виконання рейсів
247/248 маршруту Шостка-Харків, що
підтверджується витягом з протоколу
№20 засідання конкурсного комітету з
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на міжміському і приміському
маршрутах загального користування, які
виходять за межі території області
(міжобласний маршрут). Друге місце
зайняв ФОП ОСОБА_3

Відповідно до п.2 зазначеного протоколу
Укртрансінспекції було рекомендовано
до моменту введення в дію рішення
конкурсного комітету провести
перевірку достовірності інформації,
зазначеної ФОП ОСОБА_4 в анкеті до заяви
про участь у конкурсі по позиції
"Сумарна пасажиромісткість автобусів
(не нижче ЄВРО-2), які є власністю,
співвласністю перевізника або взяті у
лізинг: для міжміських перевезень
(категорія М3 класу В, ІІІ)". У п.3
протоколу зазначається, що у разі
підтвердження подання ФОП ОСОБА_4
недостовірної інформації, вважати
даного перевізника-претендента таким,
що не допущений до участі в конкурсі з
перевезення пасажирів на міжміському
маршруті загального користування
Шостка-Харків (рейси 247/248), за подання до
участі в конкурсі документів, що
містять недостовірну інформацію.

Судом також встановлено, що дізнавшись
про результати конкурсу, ФОП ОСОБА_3
звернувся зі зверненням до Прокуратури
Харківської області з приводу
неправомірних дій ФОП ОСОБА_4 під час
здійснення діяльності з перевезення
пасажирів автобусами.

20.02.2014 року Прокуратурою Харківської
області було надано відповідь на
звернення ФОП ОСОБА_3 У даній відповіді
зазначено, що на вимогу прокуратури
області Управлінням ДАІ ГУ МВС України
в Харківській області було проведено
перевірку ФОП ОСОБА_4, якою було
встановлено, що 4 договори лізингу не
відповідають вимогам законодавства, а
також 12 водіїв ФОП ОСОБА_4 не пройшли
навчання методам надання домедичної
допомоги потерпілим від
дорожньо-транспортних подій. Також
було встановлено, що екологічний
рівень автобусів "ЄВРО-2" ФОП ОСОБА_4
підтверджується виключно протоколами
перевірки технічного стану
транспортних засобів, а транспортні
засоби з реєстраційними номерами
НОМЕР_1, НОМЕР_2 станом на 19.02.2014 року не
пройшли обов'язкового технічного
контролю та взагалі не мали
відповідних протоколів.

На підставі прийнятого прокуратурою
Харківської області рішення ФОП ОСОБА_3
звернувся листом до голови
Укртрансінспекції, до якого також
додав копію відповіді прокуратури
Харківської області від 20.02.2014 року
№07/2/1-6-14.

05.03.2014 року Державна інспекція України
з безпеки на наземному транспорті
прийняла наказ № 133 "Про введення в дію
рішень, прийнятих на засіданні
конкурсного комітету з проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
міжміському і приміському маршрутах
загального користування, які виходять
за межі території області (міжобласний
маршрут), оголошеного 22 січня 2014 року",
відповідно до п.1 якого введено в дію
рішення, прийняті на засіданні
конкурсного комітету з проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
міжміському і приміському маршрутах
загального користування, які виходять
за межі території області (міжобласний
маршрут), оголошеного 22 січня 2014 року,
окрім (серед іншого) пункту 32 в частині
визнання переможцем конкурсу ФОП
ОСОБА_4, на паритетне виконання рейсів
247/248 маршруту Шостка-Харків.

Пунктом 2.2. зазначеного наказу
переможцем конкурсу по об'єкту №35 на
паритетне виконання маршруту
Шостка-Харків, рейси 247/248 визнано ФОП
ОСОБА_3, який зайняв друге місце.

Позивач не погоджується з висновками
відповідача, на підставі яких був
ухвалений наказ Укртрансінспекції № 133
від 05.03.2014р..

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог , суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 43 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлено,
що визначення автомобільного
перевізника на автобусному маршруті
загального користування здійснюється
виключно на конкурсних засадах.
Об'єктом конкурсу можуть бути: маршрут
(кілька маршрутів), оборотний рейс
(кілька оборотних рейсів). На конкурс
виносяться маршрути із затвердженими
паспортами. Визначення кандидатури
автомобільного перевізника для роботи
на міжнародному автобусному
маршруті загального користування
здійснюється на конкурсних засадах у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до статті 44 Закону України
"Про автомобільний транспорт", для
підготовки та проведення конкурсу
органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування утворюють
конкурсний комітет, до складу якого
входять представники відповідних
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на
наземному транспорті, та
територіальних органів Міністерства
внутрішніх справ України,
відповідальних за безпеку дорожнього
руху, а також громадських організацій
у сфері автомобільного транспорту.
Порядок проведення конкурсів
визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок проведення конкурсів визначає
Кабінет Міністрів України.

У відповідності до п. 2 Порядку
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршрутів
загального користування (далі -
Порядок), затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.12.2008р.
№1081:

конкурсний комітет - постійний або
тимчасовий орган, утворений
організатором для розгляду конкурсних
пропозицій та прийняття рішення про
визначення переможця конкурсу;

організатор - орган виконавчої влади,
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради, який самостійно або із
залученням робочого органу проводить
конкурс.

Згідно з п. 4 Порядку, організатором на
автобусному маршруті загального
користування є:

Укртрансінспекція - на міжміському і
приміському маршрутах, які виходять за
межі області (міжобласний маршрут).

Відповідно до п. 28 Порядку, організатор
або робочий орган публікує в
друкованих засобах масової інформації
не пізніше ніж за ЗО календарних днів
до початку конкурсу оголошення про
конкурс (крім друкованих оголошення
може бути розміщено також в інших
засобах масової інформації).

Оголошення про конкурс було розміщено
в інформаційно-аналітичному віснику
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті «Перевізник UA»
№16/2013.

26 грудня 2013р. позивач, у відповідності
до п. 32 Порядку, подав анкету до заяви
про участь у вище вказаному конкурсі.

Пунктом 29 Розділу «Подання документів
для участі у конкурсі» Порядку
зазначено, для участі у конкурсі
автомобільний перевізник подає на
кожний об'єкт конкурсу заяву за формою,
визначеною згідно з додатками 1 або 2, і
такі документи: нотаріально завірену
копію ліцензії на право надання послуг
з перевезень пасажирів (може
подаватися в одному примірнику, якщо
перевізник-претендент бере участь у
кількох конкурсах, які проводяться на
одному засіданні);

- перелік транспортних засобів, які
пропонуються до використання на
автобусному маршруті, із зазначенням
марки, моделі, пасажиромісткості (з
відміткою "з місцем водія/без місця
водія"), VIN-коду транспортного засобу,
державного номерного знака, року
випуску транспортного засобу;

- копії ліцензійних карток на кожний
автобус, який пропонується до
використання на автобусному маршруті;

- документ, що підтверджує внесення
плати за участь у конкурсі, із
зазначенням дати проведення конкурсу;

- копії свідоцтв про реєстрацію
транспортних засобів або тимчасових
реєстраційних талонів автобусів, що
пропонуються до використання на
маршруті; копію документа, що
підтверджує проведення процедури
санації (за умови проведення санації);

- перелік транспортних засобів,
пристосованих для перевезення осіб з
обмеженими фізичними можливостями, які
пропонуються для роботи на автобусному
маршруті, або письмова інформація про
їх відсутність; анкету відповідно до
пункту 32 цього Порядку;

- копія штатного розпису, податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
(форма N 1ДФ) за останні повні два
квартали.

Комплектність поданих документів
перевіряє в міру їх надходження
організатор.

Пунктом 42 Порядку передбачено, що у
разі участі в конкурсі двох або більше
перевізників-претендентів конкурсний
комітет визначає кращого з
використанням бальної системи оцінки
пропозицій перевізників-претендентів
відповідно до цього Порядку та Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Сумарна кількість балів, одержаних
кожним перевізником-претендентом
згідно з додатком 4, є підставою для
визначення переможця конкурсу.

Пункт 46 Порядку передбачає, що
переможцем конкурсу визнається
перевізник-претендент, який за
результатами конкурсу набрав
найбільшу кількість балів відповідно
до системи оцінки пропозицій
перевізників- претендентів.

Претендент, який посів друге місце,
визнається перевізник-претендент, який
за результатами розгляду набрав
найбільшу кількість балів відповідно
до системи оцінки пропозицій
перевізників-претендентів без
урахування показника переможця
конкурсу.

Пунктом 49 Порядку передбачено, що
рішення конкурсного комітету про
визначення переможця конкурсу, а також
перевізника-претендента, який за
результатами розгляду посів друге
місце, оголошується перевізникам-
претендентам під час конкурсу, у
10-денний строк оформляється
протоколом, який підписується
присутнім головою або заступником
голови та секретарем конкурсного
комітету, і подається організатору.

Як вбачається з витягу протоколу №20
від 22 січня 2014р., переможцем конкурсу по
виконанню рейсів 247/248 маршруту
ШОСТКА-ХАРКІВ визнано ФОП ОСОБА_4, а
таким що посів друге місце - ФОП ОСОБА_3

За наявності зазначених умов позивачем
був дотриманий порядок участі у
конкурсі, оскільки організатор згідно
Порядку перевірив отримані від
учасника конкурсу документи та
допустив останнього до участі.

Також колегія суддів зазначає, що
умовами конкурсу не був передбачений
обов'язок учасника довести факт
перебування автомобілів, за допомогою
яких буде здійснюватись перевезення
пасажирів, в фінансовому лізингу.

Матеріали справи свідчать, що
підставою для прийняття оскаржуваного
наказу Укртрансінспекції слугував той
факт, що органом прокуратури було
повідомлено управління
Укртрансінспекції у Харківській
області, зокрема, що ФОП ОСОБА_4 має в
своєму користуванні 4 (чотири) автобуси,
якими розпоряджається на підставі
укладених договорів лізингу та
вивчення органом прокуратури змісту
договорів лізингу, нібито, свідчать про
невідповідність останніх вимогам
чинного законодавства, а саме не
відповідають поняттю фінансовий
лізинг.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до статті 806 Цивільного
кодексу України, за договором лізингу
одна сторона (лізингодавець) передає
або зобов'язується передати другій
стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Крім того, згідно п. 14.1.97. статті 14
Податкового кодексу України, лізингова
(орендна) операція - господарська
операція (крім операцій з фрахтування
(чартеру) морських суден та інших
транспортних засобів) фізичної чи
юридичної особи (орендодавця), що
передбачає надання основних фондів у
користування іншим фізичним чи
юридичним особам (орендарям) за плату
та на визначений строк. Лізингові
операції поділяються на:

- оперативний лізинг (оренда) -
господарська операція фізичної або
юридичної особи, передбачає передачу
орендарю основного фонду, придбаного
або виготовленого орендодавцем, на
умовах інших ніж ті, що передбачаються
фінансовим лізингом (орендою);

- фінансовий лізинг (оренда) -
господарська операція, що здійснюється
фізичною або юридичною особою іі
передбачає передачу орендарю майна,
яке є основним засобом згідно з цим
Кодексом і придбане або виготовлене
орендодавцем, а також усіх ризиків та
винагород, пов'язаних з правом
користування та володіння об'єктом
лізингу.

Статтею 202 ЦК України вказано, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Нормами ЦК України чітко визначена
презумпція правомірності правочину, а
саме правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Письмові докази свідчать, що під час
укладення договорів лізингусторонами
були дотримані всі вимоги чинного
законодавства, що стосуються укладання
правочину предметом якого є лізинг
автотранспорту, тобто законом не
визначена недійсність правочину.

Договір лізингу, що надавався до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті не був
визнаний жодною судовою інстанцією
недійсним.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
прокуратуру" прокуратура України
становить єдину систему, на яку
відповідно до Конституції України та
цього Закону покладаються такі
функції:

1) підтримання державного
обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при
виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

На прокуратуру не може покладатися
виконання функцій, не передбачених
Конституцією України і цим Законом.

Статтею 19 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: 1) відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; 2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Відповідно п.п.4,5 ч.1 ст.20 Закону України
«Про прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право: мати доступ до документів і
матеріалів, необхідних для проведення
перевірки, у тому числі за письмовою
вимогою, і таких, що містять комерційну
таємницю або інформацію з обмеженим
доступом. Письмово вимагати подання в
прокуратуру у визначений ним розумний
строк зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних довідок,
у тому числі щодо операцій і рахунків
юридичних осіб та інших організацій,
для вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою. Отримання від банків
інформації, яка містить банківську
таємницю, здійснюється у порядку та
обсязі, встановлених Законом України
"Про банки і банківську діяльність";
отримувати від посадових та службових
осіб і громадян усні або письмові
пояснення, в тому числі шляхом виклику
відповідної особи до органу
прокуратури.

Дії, передбачені пунктами 3, 4 та 5
частини першої цієї статті, можуть бути
вчинені виключно під час проведення
перевірки в порядку, передбаченому
статтею 21 цього Закону (ч. 2 ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру»).

Підстави та порядок проведення
перевірок визначені ст.21 Закону
України «Про прокуратуру».

Системний аналіз вищевказаних норм,
дає підстави для висновку, що органи
прокуратури не є тим державним органом,
що наділений повноваженнями тлумачити
умови договору чи надавати трактовку
самому правочину.

Закріплені основні функції органів
прокуратури не містять правову оцінку
правочинів укладених суб'єктами
господарювання.

Одночасно з викладеним, слід
відзначити, що Департаментом
автомобільного транспорту
Міністерства інфраструктури України
листом № 25/4097-13 від 07.11.2013 року було
надано роз'яснення УДП
«Укрінтеравтосервіс».

Згідно з листами від 07.11.2013 року
профільне міністерство надає
роз'яснення, що при нарахуванні балів
по показнику сумарна
пасажиромісткість автобусів (не нижче
ЄВРО-2), які є власністю, співвласністю
перевізника або взяті у лізинг (для
відповідного виду перевезень),
організатору перевезень та (або)
робочому органу слід приймати до уваги
всі автобуси, які взяті у лізинг
незалежно від того чи є такий лізинг
фінансовим або оперативним, за умови
наявності на ці транспортні засоби
дійсних ліцензійних карток, отриманих
в установленому порядку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивачем не було
порушено норм законодавства у сфері
транспортних перевезень, не були
порушені конкурсні умови на паритетне
виконання рейсів 247/248, маршруту
ШОСТКА-ХАРКІВ.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує органи влади діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, згідно ч. 2 ст. 71 КАС України,
не довів правомірність підстав для
скасування результатів конкурсу.

Враховуючи той факт, що оскаржуваний
наказ є таким, що порушує права та
інтереси позивача, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позовні
вимоги про скасування наказу
Укртрансінспекції № 133 від 05.03.2014 року в
частині, що стосується ФОП ОСОБА_4, а
саме не введення в дію пункту 32 рішення
конкурсного комітету від 22.01.2014 року та
скасування п.п.2.2. наказу № 133 (визнати
переможцем конкурсу по об'єкту №35 на
паритетне виконання рейсів 247/248 ФОП
ОСОБА_3, як такого, що зайняв друге
місце) та зобов'язання
Укртрансінспекцію ввести в дію пункт 32
рішення конкурсного комітету з
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на міжміському і приміському
маршрутах від 22.01.2014 року, стосовно
визнання переможцем конкурсу ФОП
ОСОБА_4, як такого, що набрав найбільшу
кількість балів, є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014 року
по справі №820/6320/14 прийнята з
порушенням норм чинного
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а тому підлягає скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014р. по
справі № 820/6320/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
задовольнити.

Скасувати наказ Укртрансінспекції № 133
від 05.03.2014 року в частині, що стосується
ФОП ОСОБА_4, а саме не введення в дію
пункту 32 рішення конкурсного комітету
від 22.01.2014 року та скасувати п.п.2.2.
наказу № 133 (визнати переможцем
конкурсу по об'єкту №35 на паритетне
виконання рейсів 247/248 ФОП ОСОБА_3, як
такого, що зайняв друге місце).

Зобов'язати Укртрансінспекцію ввести в
дію пункт 32 рішення конкурсного
комітету з проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на міжміському і
приміському маршрутах від 22.01.2014 року,
стосовно визнання переможцем конкурсу
ФОП ОСОБА_4, як такого, що набрав
найбільшу кількість балів.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С. Повний текст
постанови виготовлений 28.07.2014 р.