Справа № 804/3234/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
03 квітня 2014 р. Справа № 804/3234/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового
засідання Колесник І.О.,
представників позивача
Шкарбан Т.В., Жикіної А.Б.
представника відповідача
розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України про скасування картки відмови
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» (далі - ТОВ «Торговий
Дім Профіль України», позивач)
звернулось до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України (далі - Дніпропетровська
митниця, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
Дніпропетровської митниці;
- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200473/1 від
18.10.2013 р. Дніпропетровської митниці.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов контракту
купівлі-продажу № YF0806-10 від 08.06.2010 р.
позивач 15.10.2013 р. отримав від фірми
«HANGZHOU YONGZHAN TRADING Co., LTD.» (КНР) товар -
оцинковану сталь методом гарячого
цинкування в рулонах товщиною 0, 35 мм.
16.10.2013 р. позивачем сформовано митну
декларацію № 110100000/2013/232728 та надав до
Дніпропетровської митниці для
здійснення оформлення товару у митному
відношенні разом з необхідними
документами. На повідомлення
відповідача від 17.10.2013 р. позивачем
подано лист вих. № 01-504 від 18.10.2013 р., в
якому позивач наполягає на достатності
усіх документів, що є в наявності у
відповідача для визначення митної
вартості товарів та надає додаткові
документи. 18.10.2013 р.
Дніпропетровською митницею винесено
оскаржуване рішення №
110100000/2013/200473/1 та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації.
Позивач вважає, що ним під час
здійснення митного оформлення
вищевказаних товарів були надані всі
необхідні документи, які обґрунтовано
доводили вартісні показники товару, що
імпортується, у відповідача не було
жодних підстав самостійно визначати
митну вартість задекларованого
позивачем товару. При цьому, за умови не
наведення митним органом доказів того,
що документи, подані позивачем для
митного оформлення товару є
недостатніми чи викликають сумніви у
достовірності наданої інформації,
витребування документів, без
зазначення обставин, які ці документи
повинні підтвердити, свідчить про
протиправність рішення відповідача
щодо застосування іншого, ніж основним
метод визначення митної вартості.
Позивач зазначає, що відповідачем
безпідставно застосований резервний
метод визначення вартості товарів, які
ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму «імпорт», тому що
відповідачем не обґрунтовано чому саме
неможливо було застосувати інші методи
визначення митної вартості товарів,
які передбачені Митним кодексом
України. Представники позивача в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача 18.03.2014 р.
надані письмові заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначено, що при прийнятті рішення про
коригування митної вартості товарів
від 18.10.2013 р. та картки відмови у митному
оформленні товарів № 110100000/2013/00574 від
18.10.2013 р. відповідач діяв у межах та у
спосіб встановленими Конституцією та
законами України, рішення прийняті
відповідно до норм чинного
законодавства. Позивачем не надані
документи, запитувані митницею, які у
розумінні вимог Митного кодексу
України (далі - МК України) є належними,
у відповідача виникли обґрунтовані
сумніви щодо правильності заявленої
митної вартості товару. Оскільки до
прийняття оскаржуваного рішення
позивачем не надано до
Дніпропетровської митниці всіх
документів, що вимагались, а виявлені
розбіжності усунені не були, то
посадовою особою Дніпропетровської
митниці було послідовно перейдено до
другорядних методів визначення митної
вартості та, на думку відповідача, було
правомірно застосовано резервний
метод визначення митної вартості.
Представник відповідача в судовому
засіданні просив в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі
та заслухавши пояснення представників
сторін, суд доходить висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ «Торговий Дім
Профіль України» зареєстровано
21.06.2007 р. виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради.

08.06.2010 р. ТОВ «Торговий Дім Профіль
України» (покупець) укладено контракт
купівлі-продажу з «HANGZHOU YONGZHAN TRADING Co., LTD.»
(КНР) (продавець) № YF0806-10, за
умовами якого продавець продає, а
покупець покупає оцинковану сталь
методом гарячого цинкування в рулонах
товщиною 0, 35 мм. (товар) в номенклатурі,
кількості та за цінами, на умовах,
зазначених в додатках, які є
невід'ємною частиною вказаного
контракту.

На виконання вимог вищевказаного
контракту позивач отримав товар, а
саме: оцинковану сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0, 35 мм.

Для здійснення митного оформлення
товару позивач звернувся до
Дніпропетровської митниці шляхом
подачі митної декларації від 16.10.2013 р. №
110100000/2013/232728, в якій митна вартість
товару визначена за методом № 1 - за
ціною договору (основний метод)
відповідно до ст. 58 Митного кодексу
України (далі - МК України).

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару,
позивачем були надані наступні
документи: картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від 03.12.2012
р. № 110/2012/0001937; залізнична накладна для
внутрішнього сполучення від 12.10.2013 р. №
40857740; коносамент від 28.08.2013 р. № ZBJD115723;
банківський платіжний документ від
07.10.2013 р. № 410; прейскурант цін
(прайс-лист виробника) від 12.08.2013 р.; Swift
1617 від 07.10.2013 р.; виписка із
бухгалтерської документації від 16.10.2013
р.; розрахунок ціни (калькуляція) від
12.08.2013 р.; рахунок-фактура (інвойс) від
12.08.2013 р. № TR110755В; пакувальний лист № б/н
від 12.08.2013 р.; специфікація № 101 від
07.08.2013 р.; зовнішньоекономічний договір
№ YF0806-10 від 08.06.2010 р.; сертифікат про
походження товару ССРІТ130584689 від 13.08.2012
р., сертифікат якості від 12.08.20l3 р. №
TR110755В; єдиний уніфікований документ на
розміщення та тимчасове зберігання
товарів № 110100000/0702 від 15.10.2013 р.; копія
митної декларації країни відправлення
від 05.09.2013 р. № 49312798.

Рішенням № 110100000/12013/200473/1 від 18.10.2013 р.
митним органом відмовлено у митному у
митному оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю.

Відповідачем до позивача направлено
картку відмови в прийнятті декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 110100000/2013/00574
від 18.10.2013 р., якою повідомлено про
відмову у прийнятті митної декларації
з причини, що митним органом винесене
рішення про коригування митої вартості
товару від 18.10.2013 р. № 110100000/12013/200473/1 на
підставі ч. 6 ст. 54, ч. 4 ст. 55 МК України. В
картці відмови зазначено, що ТОВ
«Торговий Дім Профіль України»
необхідне подання нової ВМД з митною
вартістю товару відповідно до рішення
про коригування митної вартості товару
№ 110100000/12013/200473/1 від 18.10.2013 р.

В рішенні відповідача № 110100000/12013/200473/1
від 18.10.2013 р. зазначено, що на виконання
вимог ст. 54 МК України, під час
проведення митного контролю і митного
оформлення здійснено контроль
правильності визначення митної
вартості товарів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
та перевірки наявності або відсутності
застережень щодо застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту). Відповідно до п. 4.1
ст.54 МК України здійснено контроль
заявленої декларантом митної вартості
товарів шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості,
наявної в поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. В результаті такого контролю
встановлено: дата оплати (07.10.2013 р.) не
кореспондується з датою фактичного
відвантаження відповідно до дати
коносаменту, інвойсу; висновок ДП
«Укрзовнішекспертиза» № 4390 від 30.09.3013
р. посилається на специфікацію № 101 від
07.09.2013 р. до зовнішньоекономічного
контракту № YF110755В, який не надано до
митного оформлення та зміст якого
невідомий; не надано пролонгацію
контракту від 08.06.2010 р. № YF0806 про термін
його дії.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК
України, 17.10.2013 р. митним органом
направлено електронне повідомлення,
яким було зобов'язано декларанта
надати додаткові документи протягом 10
календарних днів: виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Декларантом
листом від 18.10.2013 р. № 01-504 подано:
пролонгацію контракту від 08.06.2010 р. №
YF0806: лист ДП «Укрзавнішекспертиза» про
помилки у висновку № 4390 від 30.09.2013 р.
Поряд з цим, декларант зазначив, що на
його думку, виявлені розбіжності не
впливають на визначення митної
вартості товару, а також повідомив
митний орган про неможливість надання
додаткових документів.

Згідно п. 3 ст. 337 МК України, проведено
контроль співставлення -
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митній декларації, поданої
для митого оформлення, з даними, які
наявні у митного органу. Рівень
заявленої декларантом митної вартості
товару «прокат плоский з нелегованої
сталі, з покриттям цинком (плакований)»
становить 0,8 дол. США/кг, рівень митної
вартості, раніше визнаної митними
органами, оформленої за МД від 04.10.2013 р.
№ 125130005/2013/162407, з урахуванням регіону
походження, умов у контракту, у
наближений до митного оформлення час
становить 0,87 дол. США/кг.

Відповідач дійшов висновку, що при
визначенні митної вартості товару
неможливо було застосувати методи 2 а), 2
б), так як у митного органу відсутня
інформація щодо вартості товару
ідентичних та подібних (аналогічних)
товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61
МК України. Методи на основі віднімання
2 в) та додавання 2 г) вартості (ст.62, ст. 63
Митного кодексу України) неможливо
застосувати у зв'язку із відсутністю
об'єктивних, документально
підтверджених даних, які піддаються
обчисленню. Миту вартість товару, що
імпортується, скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митої вартості 2 ґ), -
резервний метод визначення митної
вартості (ст.64 Митного кодексу України)
(метод 6).

Таким чином, судом з'ясовано, що
фактичною підставою винесеного
рішення є неподання позивачем до
митного оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості у відповідності до вимог ч. 2-4
ст. 53 МК України; метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, не може бути
прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом відомості не
підтверджені документально, виявлено
розбіжності, які унеможливлюють
обчислення митної вартості.

У зв'язку з вищевикладеними
обставинами, відповідачем було
прийнято оскаржувані рішення про
коригування митної вартості товарів та
картку відмови у митному оформленні
товарів.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 52 МК
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товарів, зобов'язані подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. Ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця.

Статтею 53 МК України передбачено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування (частина 2 статті 53 МК
України).

Водночас частиною 3 вказаної статті
визначено, що орган доходів і зборів
має право вимагати надання (за
наявності) протягом 10 календарних днів
додаткових документів, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач стверджує, що неможливість
застосування першого методу
обумовлена наявністю розбіжностей в
наданих документах та ненаданням
позивачем обгрунтування таких
розбіжностей, зокрема: дата оплати
(07.10.2013 р.) не кореспондуються з датою
фактичного відвантаження відповідно
до дати коносаменту, інвойсу. Згідно п.
3.1 контракту № YF0806-10 від 08.06.2010 р. товар
продається на умовах, визначених в
доповненнях до даного контракту. Пункт
3.2 визначає, що поставка буде
здійснюватись за реквізитами,
вказаними у доповненнях до контракту.
Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митним органом було
встановлено, що умови оплати згідно
Доповнення № 101 від 07.08.2013 р. до
контракту - 100% передоплата. Прайс-лист
від 12.08.2013 р. в якості умов платежу
передбачають 100% передплату. Фактично
відвантаження за коносаментом № ZBJD
115723 відбулось 28.08.2013 р., а оплата за
платіжним дорученням № 410 на суму 41208,00
дол. США здійснена лише 07.10.2013 р., що не
можна вважати передплатою.

Але суд не погоджується з такою
позицією відповідача, тому що умовами
договору, укладеного між позивачем та
його постачальником не визначене
поняття передплата, а тому передплатою
можна вважати оплату за товар до
моменту його фактичного отримання
покупцем. Це підтверджують наступні
дані: 07 серпня 2013 року сторони
контракту підписали додаткову угоду №
101 до контракту, 12 серпня 2013 року
одержано комерційний інвойс на
фактичну кількість товару виробника, 51,
510 тон на загальну суму 41208, 00
доларів США, 28 серпня 2013 року товар
відвантажено згідно транспортному
документу коносаменту ZBJD115723, 07 жовтня
2013 року позивачем була зроблена оплата
за товар у сумі 41 208, 00 доларів США, 11
жовтня 2013 року товар перетнув
державний кордон України, а надійшов
товар до позивача (тобто покупець
фактично отримав товар) 15 жовтня 2013
року.

На обґрунтування правомірності свого
рішення, відповідач стверджує, що в
графі «Призначення платежу»
платіжного доручення № 410 наявне
посилання на контракт від 08.06.2010 р. №
YF0806-10 та на рахунок - фактуру від 12.08.2013
р. № TR110755В. У вказаному рахунку № TR1 10755В
наявне посилання лише на вищезгаданий
контракт від 08.06.2010 р. № YF0806-10, яким
передбачено здійснення великої
кількості товару на загальну суму 2 000
000, 00 дол. США. Тобто, відсутнє посилання
на реквізити доповнення до контракту,
за яким здійснюється поставка, як в
рахунку, так і в платіжному документі.

Суд також не погоджується з цим
твердженням відповідача, тому що
основним документом на підставі якого
суб'єкти господарювання здійснюють
свої господарські правовідносини є
договір, а всі додатки та доповнення, що
його доповнюють або змінюють є
складовими частинами цього договору -
основного документу і мають в собі
обов'язкове посилання на основний
документ, тобто договір. В свою чергу
договір має чинність з урахуванням
всіх доповнень та додаткових угод до
нього, і посилання на основний договір
в тексті платіжних доручень достатньо.
Так, про пролонгацію контракту від
08.06.2010 р. № YF0806 свідчить додаткова угода
до нього від 07.08.2013 р. № 101, копія якої
була надана на запит відповідача та
додана до матеріалів справи.

Відповідач зазначає, що висновок
ДП «Укрзовнішекспертиза» № 4390 від
30.09.3013 р. посилається на специфікацію
№ 101 від 07.09.2013 р. до
зовнішньоекономічного контракту
№YF110755В, який не надано до митного
оформлення та зміст якого невідомий; не
надано пролонгацію контракту від 08.06.2010
№YF0806 про термін його дії.

Позивач, на вимогу відповідача,
листом від 18.10.2013 р. № 01-504 надав
відповідачу наступні документи:
пролонгація контракту № YF0806-10 від
08.06.2010 р., лист ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» про помилки
у висновку № 4390 від 30.09.2013 р. та їх
усунення.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 2 ч. 6 ст. 54 МК
України, орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

З проведеного аналізу документів,
долучених до матеріалів справи, судом
з'ясовано, що позивачем надано до
митного органу всі необхідні
документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК
України і аналіз вказаних документів
не дає підстави вважати, що вони
містять розбіжності, які ставлять під
сумнів числові значення складових
митної вартості товарів або відомості
щодо ціни, яка була сплачена за товар,
та на які посилається орган доходів і
зборів.

В матеріалах адміністративної справи
міститься відповідь та її переклад
постачальника «HANGZHOU YONGZHAN TRADING Co., LTD.»
від 28.10.2013 р. на запит ТОВ «Торговий Дім
Профіль України» стосовно експортної
декларації 49312798, в якій зазначено
про наявність помилки у номері
контракту, згідно якого здійснювалось
відвантаження (замість № YF0806-10 вказано
YF110755B). Підприємством зазначено, що при
зверненні до митниці з проханням
виправити помилку, було отримано
відповідь, що коригування митної
декларації відбудеться тільки при
наявності помилок у суттєвих розділах,
а саме: вартість вантажу, вага вантажу,
номери контейнерів. У зв'язку з цим
постачальник повідомив ТОВ «Торговий
Дім Профіль України» про можливість
використання експортної декларації
для митних цілей.

Суд вважає, що відповідачем були
порушені вимоги щодо послідовності
використання методів визначення
митної вартості.

У відповідності до ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 60 МК
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього. Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними. Ціна
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів береться за основу для
визначення митної вартості товарів,
якщо ці товари ввезено приблизно в тій
же кількості і на тих же комерційних
рівнях, що й оцінювані товари.

Митний орган при здійсненні митного
контролю, у тому числі й з питань
контролю правильності визначення
митної вартості, має діяти у спосіб,
визначений МК України, а відомості, які
містяться в автоматизованій системі
аналізу та управління ризиками, мають
лише допоміжний інформаційний
характер при прийнятті митним органом
відповідних рішень. Та обставина, що в
митного органу наявна інформація про
те, що ідентичний товар, задекларовано
іншою особою, розмитнювався раніше за
іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом.

Крім того, нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

В порушення вищезазначених норм
митного законодавства України
відповідачем були проігноровані як
основний метод визначення митної
вартості товару, що імпортувався
позивачем, так і другорядні методи,
окрім останнього - резервного. В
обґрунтування своєї позиції
відповідач зазначив митну вартість за
резервним методом на підставі ВМД
№ 125130005/2013/162407 від невідомого
постачальника, на невідомих умовах, та
прийняв рішення про коригування митної
вартості товару № 110100000/2013/200473/1 не
приймаючи до уваги письмові пояснення
та доводи позивача та документи, які
надані позивачем.

Суд зазначає, що МК України передбачено
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Подані ТОВ «Торговий Дім Профіль
України» документи дають змогу чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами ст.
58 МК України. Правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна,
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем. Крім того, застосувавши
замість визначеного позивачем
основного методу другорядний
резервний метод визначення митної
вартості товару, митницею не було
надано доказів неможливості
застосування наступних після
основного методів визначення митної
вартості товарів, що призвело до
неправомірної відмови позивачу у
визнанні задекларованої ним митної
вартості товару за основним методом.

Суд вважає, що відповідачем не надано
достатніх доказів того, що подані ТОВ
«Торговий Дім «Профіль України»
основні та додаткові документи не
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни та не наведено
доказів заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей та невірного
визначення митної вартості товару.

Таким чином суд вважає, що під час
здійснення митного оформлення
вищезазначених товарів позивачем були
надані усі необхідні, передбачені
законодавством документи, які
обґрунтовано доводили вартісні
показники товару, що імпортується. У
відповідача не було жодних підстав
самостійно визначати митну вартість
задекларованого позивачем товару за
резервним методом відповідно до ст. 60
МК України за ціною до 0,87 доларів
США/кг.

Суд також зазначає, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості і з цією метою мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України. Разом з цим, дискреційні
функції митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До них, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Дніпропетровською митницею не
застосовано жодного іншого методу,
крім шостого (резервного), та не
проведено процедуру консультацій з
декларантом, в ході якої відповідач мав
би дійти висновків щодо застосування
того чи іншого методу визначення
митної вартості, в порушення ст. 57 МК
України, в якій закріплено, що кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

Відповідачем не доведено
правомірності прийнятих рішень
всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС
України, в той час як докази, якими
позивач обґрунтовував свої вимоги, є
законними, допустимими,
обґрунтованими, такими, що
відповідають дійсним обставинам
справи.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що картка відмови у митному
оформленні товарів та рішення про
коригування заявленої митної вартості
прийняті Дніпропетровською митницею
не на підставі, не в межах повноважень
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, у
зв'язку з чим позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

В позовній заяві позивач також просить
судові витрати покласти на
відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, документально
підтверджені позивачем судові витрати
- судовий збір сплачений згідно
платіжного доручення № 287 від 27.02.2014 р. в
сумі у розмірі 73, 08 грн. підлягає
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митому оформленні
товарів №110100000/2013/00574 від 18.10.2013 року
Дніпропетровської митниці Міндоходів.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування заявленої
митної вартості № 110100000/2013/200473/1 від
18.10.2013 року Дніпропетровської митниці
Міндоходів.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» судовий збір у
розмірі 73,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена
08 квітня 2014 року.

Суддя О.М.
Неклеса