Справа № 2а-924/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/61677/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Кобилянського М.Г., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату пенсій, за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області на
постанову Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 20 квітня 2011 року та
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 вересня 2011 року, -

встановив:

ОСОБА_4 28 лютого 2011 року звернувся в суд
з позовом, у якому просив визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
протиправними і зобов'язати
відповідача перерахувати та виплатити
йому державну пенсію і додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон
№ 796-XII) з 1 січня 2006 року, виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 20 квітня 2011 року позов
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області щодо
нарахування і виплати позивачеві
державної та додаткової пенсій, як
особі, яка віднесена до 1 категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у розмірах
менших ніж передбачено статтями 50, 54
Закону № 796-XII, за період з 1 січня 2006
року. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок і забезпечити
виплату ОСОБА_4 з 1 січня 2006 року
державної пенсії та додаткової пенсії
у розмірах, передбачених статтями 50, 54
Закону № 796-XII, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, а саме:
державної пенсії - у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії - у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, з
застосуванням при цьому положень
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року№ 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV), з урахуванням
виплачених сум у цей період, до
виникнення права на перерахунок. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 вересня 2011 року постанову
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 20 квітня 2011 року змінено,
викладено абзац третій резолютивної
частини постанови в наступній
редакції: «Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області здійснити
ОСОБА_4 перерахунок основної державної
та додаткової пенсії відповідно до
статей 50, 54 Закону № 796-XII і забезпечити
виплату пенсії з 28 серпня 2010 року». В
решті постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області звернулося
з касаційною скаргою, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 20 квітня 2011 року та
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 вересня 2011 року і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову повністю.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом II групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2009, 2010 роках положення статей 50, 54
Закону № 796-ХІІ зупинено чи змінено не
було.

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Отже, пенсія є періодичним платежем,
виплата якої, за загальним правилом, не
обмежена у часі, та повинна
виплачуватися у визначеному розмірі до
внесення змін у відповідне
законодавство.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд дійшов
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статей 50, 54 Закону № 796-XII, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України, якими керувався відповідач,
оскільки такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону № 1058-ІV, іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки суду щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення в
суд з вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Положення частини 2 статті 46 Закону №
1058-ІV, частини 2 статті 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не
підлягають застосуванню до таких
вимог, оскільки зазначені приписи
встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення та
нарахування пенсій.

Також не застосовуються до таких вимог
правила позовної давності, встановлені
главою 19 Цивільного кодексу України,
оскільки вимоги про нарахування
суб'єктом владних повноважень та
проведення зазначених виплат, є
публічно-правовими, а не
цивільно-правовими.

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Оскільки ОСОБА_4 звернувся до суду з цим
позовом 28 лютого 2011 року, і як
встановлено судом апеляційної
інстанції він не надав належних
доказів поважності причин пропущення
встановленого законом строку для
звернення до адміністративного суду,
то колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками
апеляційного суду про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 у межах
шестимісячного строку до моменту його
звернення в суд, тобто з 28 серпня 2010
року.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги відповідача, і його доводи щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 з 28 серпня 2010
року, не спростовують висновків суду та
встановлених обставин справи.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 вересня 2011 року та постанову
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 20 квітня 2011 року в
незміненій частині у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату пенсій - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Кобилянський М.Г.