Справа № 810/2631/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м. Київ
810/2631/14

12:07

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Петросян А.С.,

від відповідача - Панкратов В.С.,
Толстоногов В.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України у місті Славутичі

Київської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фортіс ВКТ»

про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось з
позовом Управління Пенсійного фонду
України у місті Славутичі Київської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фортіс ВКТ» про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах у сумі 5317,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за списком № 1.
Посилаючись на частину другу
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, позивач просить суд
стягнути суму заборгованості з
відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

У ході судового розгляду представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував. В
обґрунтування заперечень проти позову
відповідач зазначив, що у підприємства
відсутній обов'язок відшкодовувати
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
оскільки на підприємстві не було
проведено атестацію робочих місць,
отже у відповідача відсутні робочі
міста із шкідливими та важкими умовами
праці.

Таким чином, відповідач вважає, що
вимоги Пенсійного фонду України щодо
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, є необґрунтованими.

У судовому засіданні представники
відповідача просили суд відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фортіс ВКТ» як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м. Славутичі
Київської області.

Як встановлено судом, позивачем
сформовано і надіслано відповідачу
розрахунок фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій з 2014.

Так, позивачем на підставі розрахунку
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «а» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (список №
1) і частини другої Прикінцевих
положень Закону України від 09.07.2003 №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», визначено особу
- ОСОБА_5 та розмір витрат, які
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача у зв'язку з виплатою та
доставкою пенсій з 2014 за списком № 1.

Під час розгляду справи представник
позивача пояснив, що предметом
стягнення у даній справі є
заборгованість відповідача по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах у сумі 5317,94 грн. за
період з січня по березень 2014.

Вказаний розрахунок вручено
відповідачу 01.03.2014, про що свідчать дані
наявної в матеріалах справи копії
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення № 352 і відповідачем
у судовому порядку не оскаржувався.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон України від
09.07.2003 №1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею першою
вказаного Закону - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003
№1058-ІV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№1 і за списком №2, визначено, зокрема
підпунктами "а" і "б" - "з" частини першої
статті 13 Закону України від 05.11.1991
№1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне
забезпечення". У цьому випадку розміри
пенсій визначаються відповідно до
статті 27 та з урахуванням норм статті 28
цього Закону. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

У свою чергу, статті 27, 28 Закону України
від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" регламентують розмір та
порядок визначення пенсії за віком, а
також мінімальний розмір пенсії за
віком.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
№21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як зазначалось вище, позивачем
сформовано та направлено відповідачу
розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "а"
статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" за 2014 рік.

При цьому, судом встановлено, що саме
ТОВ «Фортіс ВКТ» було видано довідку
№ 56/106-01, відповідно до якої
ОСОБА_5 був зайнятий на роботах, які
надають право на пенсію на пільгових
умовах. Дана довідка підписана
керівником підприємства та головним
бухгалтером підприємства і скріплена
печаткою відповідача.

На час вирішення спору по суті доказів
сплати відповідачем зазначеної
заборгованості у повному обсязі суду
не надано.

Щодо посилання відповідача на те, що на
підприємстві не проведено атестацію
робочих місць суд зазначає наступне.

Інструкція про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1 не містить зв'язку із
питанням атестації робочих місць.

Крім того, відповідно до пункту 4
Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці, який
затверджено Постановою КМУ України від
01.08.1992 № 442, відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівника підприємства, а тому
її не проведення не звільняє від
обов'язку з відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій.

Поряд із цим суд наголошує, що
предметом спору у даній справі є саме
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій, а
не встановлення факту правильності
призначення пенсії на пільгових умовах
особам згідно розрахунків позивача.

Підтвердження факту понесення
позивачем витрат на виплату та витрат
на доставку пільгових пенсій
кореспондується з обов'язком
відповідача відшкодувати такі витрати.

Відтак, з моменту отримання
відповідних розрахунків сума
фактичних витрат, що підлягає
відшкодуванню відповідачем, є
узгодженою, а оскільки таких
розрахунків відповідачем не оскаржено,
- вони є обов'язковим для виконання.

Суд зауважує, що належних та допустимих
доказів неправомірності визначення
розміру та складу фактичних витрат
позивача на виплату та доставку пенсій,
призначених за списком № 1, а також їх
нарахування суду не надано, як і не
надано доказів оскарження дій позивача
щодо призначення пенсії працівникам
відповідача саме у відповідності до
пункту «а» статті 13 Закону України №
1788-XII.

На підставі викладеного судом
встановлено, що у відповідача
утворилася та наявна заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком № 1 у вказаному вище розмірі

Склад витрат та факт їх понесення
позивачем підтверджується доказами,
наявними у матеріалах справи:
розрахунками по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за списком № 1 і карткою особового
рахунку відповідача.

Суд зауважує, що відповідно до частини
дванадцятої статті 20 Закону України №
1058-IV, страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану
платника і мають пріоритет перед всіма
іншими зобов`язаннями, у тому числі із
сплати податків та інших обов`язкових
платежів

Таким чином, обов'язок відповідача
відшкодовувати витрати на виплату і
доставку пенсій призначення на
пільгових умовах передбачений чинним
законодавством.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд
України, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 №
1261, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
який здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управління в районах,
містах і районах у містах. Кошти
Пенсійного фонду України, що
зараховуються на єдиний рахунок Фонду
і зберігаються на окремих рахунках
його органів в уповноваженому банку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, обслуговують органи
Державного казначейства.

Таким чином, територіальні органи
Пенсійного фонду України у відносинах
із страхувальниками та застрахованими
особами з приводу виплати пенсій або
стягнення заборгованості власної
правосуб'єктності не мають, а діють від
імені Пенсійного фонду України в межах
повноважень, які поширюються на
територію відповідної
адміністративної одиниці.

Оскільки відповідач є боржником
Пенсійного фонду України і знаходиться
на території адміністративної одиниці,
на яку поширюються повноваження
позивача, дії позивача щодо стягнення
заборгованості на користь Пенсійного
фонду України є правомірними

З огляду на викладене, суд вважає
вимоги позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н
О В И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фортіс ВКТ» () на користь Управління
Пенсійного фонду України у місті
Славутичі Київської області
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах у сумі
5317 (п'ять тисяч триста сімнадцять) грн. 94
коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 21 липня 2014 р.