Справа № К/9991/19895/12-С
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м.
Київ К/9991/19895/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Рибченка А.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 21.07.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2012

у справі № 2а/1770/2968/11

за позовом ОСОБА_2

до Сарненської міжрайонної
державної податкової інспекції
Рівненської області

про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області (далі по тексту - відповідач,
Сарненська МДПІ Рівненської області)
про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення від 22.10.2010
№/0.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21.07.2011, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2012,
позовні вимоги задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено позапланову виїзну
перевірку фізичної особи ОСОБА_2 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2008 по
31.12.2009, за результатами якої складено
акт від 05.10.2010 №92/17/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2010
№/0, згідно з яким позивачу
нараховано податкове зобов'язання в
сумі 7893,00 грн. за платежем податок з
доходів фізичних осіб від продажу
рухомого майна.

Підставою для визначення податкового
зобов'язання з доходів фізичних осіб
від продажу рухомого майна слугував
звіт про незалежну експетртну оцінку
автомобіля - VOLKSWAGEN Т4, Т4, проведену
підприємством «Авто-Сигнал»,
відповідно до якого ринкова вартість
автомобіля складає 52620,00 грн. При цьому,
податковий орган виходив з того, що
позивач 15.03.2008 через товарну біржу
«Альянц» продав автомобіль «VOLKSWAGEN-T4»
ОСОБА_3 за ціною, яка обумовлена в
договорі купівлі-продажу. Для
перевірки та визначення вартості
автомобіля було направлено запит у
відділення
реєстраційно-екзаменаційної роботи
від 11.01.2010 №106/17-104. Відповідно до
отриманої відповіді за вх. №122/9 від
15.02.2010 та згідно звіту про незалежну
експертну оцінку проведеного
підприємством «Авто-Сигнал»
автомобіля «VOLKSWAGEN-T4», ринкова вартість
автомобіля складає 52620,00 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

В ході розгляду справи втсновлено, що
біржовий договір купівлі-продажу
автомобіля «VOLKSWAGEN-T4» не містить
відомостей щодо ціни продажу.

Представник позивача заперечував
обставини щодо отримання позивачем
доходу від продажу згаданого
автомобіля в розмірі 52620,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
дохід фізичної особи - це сума будь-яких
коштів, вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, одержаних платником
податку у власність або нарахованих на
його користь, протягом відповідного
звітного податкового періоду з різних
джерел як на території України, так і за
її межами.

Згідно з пп. «ж» п. 1.3 ст. 1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
дохід з джерелом його походження з
України - будь-який дохід, одержаний
платником податку або нарахований на
його користь від здійснення будь-яких
видів діяльності на території України,
у тому числі, але не виключно, у вигляді
доходів від продажу рухомого майна,
якщо факт зміни власника (продажу
об'єкта рухомого майна) підлягає
державній реєстрації та/або
нотаріальному посвідченню згідно із
законом України, або якщо місце
вручення такого рухомого майна
набувачеві знаходиться на території
України.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
дохід платника податку від продажу
об'єкта рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою п. 7.1 ст. 7 цього Закону. Як
виняток із п. 12.1 цієї статті при продажу
одного з об'єктів рухомого майна у
вигляді легкового автомобіля,
мотоцикла, моторолера або моторного
(парусного) човна не частіше одного
разу протягом звітного податкового
року доходи продавця від зазначених
операцій оподатковуються за ставкою в
розмірі 1 відсотка від вартості такого
об'єкта рухомого майна за умови сплати
(перерахування) ним суми державного
мита до бюджету або суми плати
нотаріусу за нотаріальне посвідчення
відповідного договору до такого
посвідчення.

Ставка податку становить 15 відсотків
від об'єкта оподаткування, крім
випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4
цієї статті.

Дані ВРЕР УДАІ про оцінку
транспортного засобу зібрані на
виконання покладених на нього завдань
по здійсненню контролю за внесенням
обов'язкових платежів власниками
транспортних засобів при проведенні їх
державної реєстрації (перереєстрації),
державного технічного огляду і зняття
з обліку.

Згідно з Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України №1388 від
07.09.1998, реєстрація транспортних засобів
здійснюється на основі заяви власника,
поданої особисто, і документів,
посвідчуючи його особу, правомірність
набуття транспортного засобу, оцінку
його вартості, яка проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку у встановленому порядку.

Відповідно такі дані є лише свідченням
того, що той чи інший транспортний
засіб має ту чи іншу оціночну вартість,
але не є доказом того, що такий
транспортний засіб був відчужений його
власником саме за такою ціною.

Сторонам договору купівлі-продажу
рухомого майна чинним законодавством
не заборонено самостійно визначати
договірну ціну.

Відповідач в ході проведення перевірки
об'єкт оподаткування визначив з джерел
інших, ніж звітність або первинні
документи.

Такий спосіб визначення суми
податкових зобов'язань, згідно з пп. 4.3.1
п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» є визначенням
податкових зобов'язань за непрямими
методами.

Порядок та підстави визначення суми
податкового зобов'язання за непрямими
методами встановлено п. 4.3 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». При цьому, згідно з пп. 4.3.3 п. 4.3
ст. 4 вказаного Закону, відповідна
методика затверджується законом, а пп.
4.3.5 п. 4.3 цієї ж статті передбачено, що
передумовою для застосування непрямих
методів є рішення про застосування
непрямих методів, яке приймається
податковим органом за
місцезнаходженням платника податків
за наявності підстав, визначених у
підпункті 4.3.1 цього пункту.

На момент прийняття відповідачем
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 22.10.2010 законодавчими
актами не було затверджено методику
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за непрямими методами.

Рішення Сарненською МДПІ Рівненської
області про застосування непрямих
методів при визначенні позивачу суми
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб не приймалося.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог, оскільки податковим
органом безпідставно прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сарненської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 21.07.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)А.О.
Рибченко