Справа № 817/983/14
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"21" липня 2014 р.
Справа № 817/983/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "28" травня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю - фірма
"БАУЕР" до Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування картки відмови ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю -фірма
"Бауер" (по тексту постанови - ТОВ - фірма
"Бауер") звернулось в суд з позовом до
Рівненської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
та пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
12.03.2014р. №204050001/2014/00003 та рішення про
коригування митної вартості товарів за
12.03.2014р. №204050001/2014/000004/2 М/п
"Рівне-центральний" Рівненської
митниці Міндоходів.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від позов
задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 12.03.2014 року
№204050001/2014/00003 та рішення про
коригування митної вартості товарів за
12.03.2014 року №204050001/2014/000004/2 М/п
"Рівне-центральний" Рівненської
митниці Міндоходів.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила Рівненська митниця
Міністерства доходів і зборів України.
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволені
адміністративного позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Встановлено, що 12.03.2014 р. до Митного
посту (М/п) "Рівне-центральний", що є
структурним підрозділом Рівненської
митниці Міндоходів, декларантом
подано митну декларацію № 204050001.2014.003693
та документи з метою здійснення
митного контролю та митного оформлення
товару:

міжнародна автомобільна накладна ( СМR)
б/н від 06.03.2014р.;

книжка МДП (Саrnet ТІR) ХЕ.75758057 від 06.03.2014
р.;

рахунок фактура (інвойс) АS Nr № 1006/01 від
06.03.2014 р.;

рахунок фактура (інвойс) АS Nr № 1006/02 від
06.03.2014 р.;

рахунок фактура (інвойс) АS Nr № 1006/03 від
06.03.2014 р.;

рахунок фактура (інвойс) АS Nr № 1006/04 від
06.03.2014 р.;

зовнішньо- економічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується № 30 від 02.07.2012 р.;

доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) додаток № 4
(специфікація 1) від 02-07.2012р.;

доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) додаток № 4
(специфікація 2) від 02.07.2012 р.,

доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) доп. № 2 від 03.03.2014
р.;

сертифікат відповідності ( орган із
сертифікації) UA1.094.0084177-13 від 23.04.2013 р.,

декларація про відповідність (виробник
або уповноважена ним особа чи
постачальник у встановлених
технічними регламентами випадках)
UA.011D.00891/1-13 від 17.07.2013 р.,

декларація про відповідність (виробник
або уповноважена ним особа чи
постачальник у встановлених
технічними регламентами випадках)
UA.011.Е).00891-13 від 17.07.2013 р.;

інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявніть на товаро-супровідних
документах відбитку штампу) від 11.03.2014
р.;

інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контр. від 07.03.2014 р.;

сертифікат про походження товару
загальної форми № А227613 від 06.03.2014р.;

декларація про походження товару А8
№1006/01 від 06.03.2014р.;

декларація про походження товару АS
Nr1006/01 від 06.03.2014р.;

декларація про походження товару АS
Nr1006/03 від 06.03.2014р.;

декларація про походження товару АS
Nr1006 /04 від 06.03.2014р ;

інші не класифіковані документи - лист
вх.№ 31 від 12.03.2014 р.;

акт про невідповідність товарів
відомостям, зазначеним у документах,
необхідних для здійснення їх митного
контролю , про пошкодження товарів, їх
упаковок, Акт невідповідності б/н від
12.03. 2014 р.; копія митної декларації
країни відправлення 14LTVGО2000ЕК014118 від
06.03.2014 р.

Суд встановив і це підтверджено
матеріалами справи, що митна вартість
товарів була заявлена позивачем за
основним методом, тобто за ціною
договору, укладеного 02.07.2012р. між
покупцем Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірма "БАУЕР"
(Україна) та продавцем UАВ "АrtStyle " (Литва)
, з доповненням, укладеним 03.03.2014 року,
яким встановлено фіксовані ціни на
окремі одиниці товару) щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).

Згідно доповнення № 2 до контракту № 30
від 02.07.2012р. встановлено фіксовані
ціни на окремі одиниці товару, а саме:
халат білий жіночий; комплект посуди із
нержавіючої сталі - "Стандарт міні без
сковороди" 1,5 л.; каструля із
нержавіючої сталі діам.20 см. 2,5 л.;
каструля із нержавіючої сталі діам.24
см. 4,0 л.; тертка із нержавіючої сталі;
полотно трикотажне довго ворсове Livorno;
полотно трикотажне довговорсове Меrino;
полотно трикотажне довговорсове LА60
W50200 ВЕV 15L; полотно трикотажне
довговорсове Livorno Реrusoft; стьобаний
утеплювач VitaliteNatura; стьобаний утеплювач
Chaletbeige; стьобаний утеплювач Akvarelle (Vitalite);
трикотажна стрічка із штучних волокон
без лого, 30 мм; трикотажна стрічка із
штучних волокон без лого тонка, 30 мм;
соковижималка торгової марки BAUER HU-100.

У зв"язку з тим, що документи, які
подавались для підтвердження митної
вартості товару, на думку відповідача,
містили недостатньо даних відповідно
до обраного декларантом методу
визначення митної вартості, позивачу
запропоновано надати додаткові
документи :

-виписку з бухгалтерської
документації;

-каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару;

-висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

-а також :замовлення на поставку,
еталони та технічні умови на товар.

У відповідь на вимогу декларант
повідомив про відсутність зазначених
документів (а.с.33).

12.03.2014р. М/п "Рівне-центральний"
Рівненської митниці Міндоходів
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів за №
204050001/2014/000004/2. Згідно вказаного рішення
митна вартість імпортованих товарів
скоригована із застосуванням методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів.

Коригування митної вартості товарів
стало підставою для видання картки
відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
12.03.2014р. № 204050001/2014/00003.

Задовольняючи позов ТОВ - фірма "Бауер" ,
суд першої інстанції виходив з того, що
Рівненській митниці подано достатні
відомості для застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, а відповідач
безпідставно обрав другорядний метод
визначення митної вартості

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного
кодексу України митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу.

Статтею 53 МК України передбачено, що
серед документів, які підтверджують
митну вартість товару і обраний метод
її визначення, одночасно з митною
декларацією, подається
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності. У разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з
бухгалтерської документації; 5)
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; 6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

З аналізу положень ст.ст.53, 54 МК України
можна зробити висновок, що митний орган
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості перевіряє складові числового
значення митної вартості, правильність
здійснення декларантом розрахунку, має
упевнитись у правильності поданих
документів та здійснених розрахунків
та витребувати додаткові документи,
вичерпний перелік яких визначений
законом, при умові наявності
розбіжностей у документах чи
розрахунках.

Як встановив суд, Рівненська митниця у
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості товару не
обґрунтувала,та не зазначила, у чому
саме полягає розбіжність у документах.

Частиною 3 ст.53 Митного кодексу України
передбачено, що додаткові документи
подаються на письмову вимогу митного
органу лише за наявності таких
документів у декларанта.

Декларантом на письмове повідомлення
про витребування додаткових
документів дана відповідь, що надати
інші документи немає можливості через
їх відсутність.

Відповідно до ч.ч.1, 8 ст.43 МК України
документами, що підтверджують країну
походження товару, є сертифікат про
походження товару, засвідчена
декларація про походження товару,
декларація про походження товару,
сертифікат про регіональне
найменування товару. У разі якщо в
документах про походження товару є
розбіжності у відомостях про країну
походження товару або митним органом
встановлено інші відомості про країну
походження товару, ніж ті, що зазначені
у документах, декларант або
уповноважена ним особа має право
надати митному органу для
підтвердження відомостей про заявлену
країну походження товару додаткові
відомості.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем при митному оформленні
товару було подано декларацію про
походження товару, крім того, країна
походження товару була вказана у графі
6 митної декларації, комерційному
рахунку (інвойсі). У рішенні про
коригування митної вартості товару та
картці відмови, митний орган не
вказував про те, що у документах,
наданих позивачем для митного
оформлення товару, є розбіжності у
відомостях про країну проходження.
Отже, відсутність сертифікату про
походження товару та оригіналу
пакувального листа не могли бути
підставами для розбіжностей у поданих
документах.

Відповідно до ст.57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Отже, послідовність визначення методу
визначення митної вартості товарів,
які ввозять в Україну відповідно до
митного режиму імпорту здійснюються за
методами, при чому основним методом є
основний метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). Кожний наступний
метод застосовується послідовно при
неможливості застосування
попереднього.

Статтею 59 МК України встановлено, що у
разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями ст.58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього. Ціна договору щодо
ідентичних товарів береться за основу
для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості та на тих
же комерційних рівнях, що й оцінювані
товари. У разі відсутності такого
продажу використовується вартість
операції з ідентичними товарами, що
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Відповідач, приймаючи рішення про
коригування митної вартості, взяв за
основу більш високу митну вартість
аналогічних товарів, яка ввозилась
позивачем за цим же контрактом.

При цьому, відповідач не звернув увагу
на те, що до даного контракту між
позивачем і постачальником укладено
доповнення від 03.03.2012 року, яким ціна
поставляємого товару зменшена.

Суд апеляційної інстанції приходить до
переконання, що позивачем надано
митному органу усі необхідні
документи, що давали можливість
визначити митну вартість товару за
першим методом визначення митної
вартості - за ціною договору
(контракту), а тому висновки Митниці
щодо документального не підтвердження
позивачем митної вартості товару є
необґрунтованими.

Таким чином, митне оформлення товару
здійснювалось за різними контрактами,
різними специфікаціями, якими
сторонами обумовлювалась ціна товару у
залежності від коливань цін на ринку.
Поставка товару та відповідно його
митне оформлення, здійснювалось через
тривалий проміжок часу, а тому митний
орган, у порушення ч.4 ст.59 МК України
не мав підстав брати ціну договору щодо
ідентичних товарів, як підставу для
визначення митної вартості товару,
який розмитнив позивач .

Відповідачем правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
неможливість застосування першого
методу не спростовані.

Формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості та не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості та картки відмови в прийнятті
митної декларації.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов»язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції

правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "28" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
А.Ю.Бучик

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю - фірма
"БАУЕР" вул.Д.Галицького, 16,м.Рівне,33018

3- відповідачу/відповідачам:
Рівненська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Соборна,104,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,