Справа № 823/1676/14
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
справа № 823/1676/14

16 год. 55 хв.
м.
Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

при секретарі - Журавель Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 (особисто),
представника відповідача - Шадхіної
М.В. (за довіреністю), розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Черкаської області про визнання
протиправними дій та забовязання
вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1, в якому просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
ненадання відповідей по суті порушених
питань в письмових зверненнях від
28.02.2014 та від 28.04.2014 (не вирішення
звернень по суті); зобов'язати
відповідача вирішити звернення ОСОБА_1
від 28.02.2014 р. та від 28.04.2014 р. та надати
повні, об'єктивні та обґрунтовані
відповіді на питання, порушені у
вказаних зверненнях: фабули звернень
(запит, скарга, заява); дати, що стоять у
зверненнях; присвоєні вхідні
реєстраційні номери звернень з датою
реєстрації; дати надання відповіді з їх
вихідними реєстраційними номерами;
якщо звернення перенаправлялось за
належністю, вказати установу, дату
направлення з вихідним реєстраційним
номером; прізвища, імена, по батькові
осіб, які підписували відповіді.

Позивач в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
адміністративного позову заперечував
в повному обсязі з підстав, викладених
в запереченнях на адміністративний
позов.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд встановив.

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що позивач та інші особи
28.02.2014 р. звернулись до прокуратури
Черкаської області із заявою, в якій
просили надати повні, об'єктивні та
обґрунтовані відповіді на питання,
порушені у вказаних зверненнях: фабули
звернень (запит, скарга, заява); дати, що
стоять у зверненнях; присвоєні вхідні
реєстраційні номери звернень з датою
реєстрації; дати надання відповіді з їх
вихідними реєстраційними номерами;
якщо звернення перенаправлялось за
належністю, вказати установу, дату
направлення з вихідним реєстраційним
номером; прізвища, імена, по батькові
осіб, які підписували відповіді.

Прокуратура Черкаської області листом
від 04.04.2014 р. № 19-300-04/11 повідомила
заявників, що вони мають право
ознайомитись з наглядовим
провадженням за своїми зверненнями,
яке зберігається в прокуратурі
Черкаської області, у передбаченому
чинним законодавством порядку. У
вказаній відповіді прокуратура
Черкаської області посилалась на ст. 32
Конституції України, ст. 11 Закону
України «Про інформацію», якими
передбачено, що кожний громадянин має
право знайомитись в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування, установах і
організаціях з відомостями про себе,
які не є державною або іншою захищеною
законом таємницею. Кожній особі
гарантується вільний доступ до
інформації, яка стосується її особисто,
крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи, що позивачу та іншим особам
не було надіслано поштою на їхню
адресу, яка була вказана у заяві, вище
перелічені документи (відомості),
позивач та інші особи 28.04.2014 р.
звернулись зі скаргою до відповідача
на неправомірні дії в. о. начальника
відділу з питань розгляду листів та
прийому громадян прокуратури
Черкаської області К. Тищенка.

Прокуратурою Черкаської області
розглянута скарга позивача та інших
осіб та надана відповідь від 14.05.2014 р. за
№ 19-300-04.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 40 Конституції
України всі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що
спеціальним законом, який регулює
питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів,
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення, є Закон України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996 року №
393/96-ВР.

Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Частина 1 статті 3 Закону № 393/96-ВР
передбачає, що під зверненнями
громадян слід розуміти викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги, а згідно частини 3 вказаної
статті заява (клопотання) - звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
№ 393/96-ВР органи державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Частиною 1 статті 19 Закону № 393/96-ВР
передбачено, що органи державної влади
і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані, зокрема:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги;
забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
першочергові заходи щодо забезпечення
реалізації конституційного права на
звернення до органів державної влади
та органів місцевого самоврядування»,
передбачено вжиття невідкладних
заходів щодо забезпечення реалізації
конституційних прав громадян на
письмове звернення та особистий
прийом, обов'язкове одержання
ґрунтовної відповіді.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
першочергові заходи щодо забезпечення
реалізації конституційного права на
звернення до органів державної влади
та органів місцевого самоврядування»,
визначено, що органи державної влади
зобов'язані неухильно виконувати норми
Закону України «Про звернення
громадян», упорядкувати роботу зі
зверненнями громадян, зокрема, щодо:
недопущення надання неоднозначних,
необґрунтованих або неповних
відповідей за зверненням громадян із
порушенням строків, установлених
законодавством, безпідставної
передачі розгляду звернень іншим
органам; викорінення практики визнання
заяв чи скарг необґрунтованими без
роз'яснення заявникам порядку
оскарження прийнятих за ними рішень;
створення умов обов'язкового отримання
відповіді (рішення) за результатами
розгляду скарги.

Статтею 20 Закону України «Про
інформацію» визначено, що будь-яка
інформація є відкритою, крім тієї, що
віднесена законом до інформації з
обмеженим доступом.

Як вбачається з листа прокуратури
Черкаської області від 04.04.2014 р. №
19-300-04/11, позивач та інші особи, на думку
відповідача, можуть ознайомитись з
матеріалами наглядового провадження
виключно у приміщенні прокуратури
Черкаської області.

Однак суд зауважує, що Закони України
«Про звернення громадян», «Про
інформацію» не обмежують розпорядника
інформації, а в даному випадку
прокуратуру Черкаської області, у
направленні по пошті заявнику
запитуваної інформації, яка
безпосередньо його стосується, крім
випадків, встановлених законом.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне визнати протиправними дії
прокуратури Черкаській області щодо
ненадання відповіді по суті порушених
ОСОБА_1 та іншими особами питань у
письмовому зверненні від 28.02.2014 до
прокуратури Черкаської області.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача надати позивачу повні,
об'єктивні та обґрунтовані відповіді
на порушені у письмових зверненнях від
28.02.2014 р. та від 28.04.2014 р. питання: фабули
звернень (запит, скарга, заява); дати, що
стоять у зверненнях; присвоєні вхідні
реєстраційні номери звернень з датою
реєстрації; дати надання відповіді з їх
вихідними реєстраційними номерами;
якщо звернення перенаправлялось за
належністю, вказати установу, дату
направлення з вихідним реєстраційним
номером; прізвища, імена, по батькові
осіб, які підписували відповіді, суд
зазначає наступне.

За змістом Рекомендації №R (80) 2,
прийнятої на 316-му засіданні
заступників міністрів Комітетом
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень від 11
березня 1980 року (надалі - також
«Рекомендація R (80)2»), під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду -
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Тобто здійснення дискреційних
повноважень може, в деяких випадках,
передбачати вибір між здійсненням
певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення
дискреційних повноважень, підлягає
контролю відносно його законності з
боку суду або іншого незалежного
органу. Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно - дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Таким чином, дискреційним
повноваженням є таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

На підстави викладеного, суд приходить
до висновку про зобов'язання
прокуратури Черкаської області
повторно розглянути звернення ОСОБА_1
та інших осіб, адресоване 28.02.2014 до
прокуратури Черкаської області.

Щодо скарги позивача та інших осіб від
28.04.2014 р., то суд зазначає, що з аналізу
відповіді прокуратури Черкаської
області від 14.05.2014 р. за № 19-300-04 на дану
скаргу позивача та інших осіб
вбачається, що відповідачем повно, в
межах та в строки розглянута вказана
скарга, а тому у задоволенні
адміністративного позову у цій частині
слід відмовити.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, докази щодо їх
підтвердження, керуючись актами
законодавства щодо цих правовідносин,
суд дійшов висновку, що заявлені в
адміністративному позові вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії прокуратури
Черкаській області щодо ненадання
відповіді по суті порушених ОСОБА_1 та
іншими особами питань у письмовому
зверненні від 28.02.2014 до прокуратури
Черкаської області.

Зобов'язати прокуратуру Черкаської
області повторно розглянути звернення
ОСОБА_1 та інших осіб, адресоване 28.02.2014
до прокуратури Черкаської області.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 36 (тридцять шість)
грн. 54 коп. сплаченого судового збору
згідно квитанції № 816 від 06.06.2014

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у порядку та
строки, встановлені ст.ст.185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Гайдаш

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 21 липня 2014
року