Справа № 2-а-325/11
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-325/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Домусчі Л.В. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусика
А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та
Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на постанову Приморського
районного суду м.Одеси від 14 липня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області (далі ГУПФУ)
про визнання протиправними дій ГУПФУ з
відмови йому, як інваліду 2-ої групи та
постраждалому внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, у
перерахунку з 01 січня 2005 року пенсії з
урахуванням права на пенсію по
інвалідності у розмірі не нижче восьми
мінімальних пенсій за віком та права на
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законами України на
відповідний рік, та, починаючи з 01 січня
2006 року, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком з наступними її змінами
згідно законів України, з виплатою
різниці між перерахованим розміром
пенсії та фактично отриманим.

Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 14 липня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Суд визнав
протиправними дії ГУПФУ щодо відмови
позивачу з 06 червня 2010 року у
перерахунку пенсії з урахуванням права
на пенсію по інвалідності у розмірі не
нижче восьми мінімальних пенсій за
віком та права на додаткову пенсію за
шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком з наступними її змінам згідно
законів України, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим, а також зобов'язав
ГУПФУ провести позивачу перерахунок
пенсії, як інваліду 2-ої групи та
постраждалому внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, з
урахуванням права на пенсію по
інвалідності у розмірі не нижче восьми
мінімальних пенсій за віком та на
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком з
наступними її змінам згідно законів
України, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою суду, ГУПФУ подано
апеляційну скаргу, в якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є пенсіонером Збройних Сил
України і в період проходження
військової служби брав участь в
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

17 березня 1999 року позивачу безстроково
призначена 2-а група інвалідності, що
підтверджується довідкою МСЕК за №060280,
в якій вказаний зв'язок інвалідності з
військовою службою по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

З 19 березня 1999 року позивачу призначена
пенсія по інвалідності у відповідності
із Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

12 травня 2010 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
йому перерахунку пенсії з урахуванням
належного йому права на пенсію по
інвалідності у розмірі не нижче восьми
мінімальних пенсій за віком, в період з
01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України на відповідний рік,
та, починаючи з 01 січня 2006 року,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком з наступними її змінами згідно
законів України, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим.

Листом від 27 травня 2010 року за
вих.№927/С-11 відповідач відмовив
позивачу у перерахунку пенсії, що і
стало підставою для звернення ОСОБА_2 з
позовом до суду.

Вирішуючи справу та частково
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на призначення
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідних розмірах.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком та вважає його правильним з
огляду на наступне.

Стаття 50 Закону передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІ групи - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Виплата зазначеної пенсії відповідно
до статті 53 вказаного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Статтею 54 Закону визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1 та у
зв'язку з втратою годувальника.
Зазначені норми розповсюджуються на
позивача як віднесеного до даної
категорії. Частина 4 статті 54 цього
Закону передбачає, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчим по ІI
групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що конституційні принципи, на
яких базується здійснення прав і
свобод людини і громадянина в Україні,
включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені статтями 1, 3,
частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2
статті 19, статтями 22, 23, частиною 1
статті 24 Конституції України, набуте у
сфері пенсійного забезпечення, не може
бути скасоване чи звужене. Правовою
гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на
себе зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенства права,
закріпленого як статтею 8 Конституції
України, так і статтею 8 КАС України.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, колегія суддів
доходить висновку, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями, наведеними
вище, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
приходить до висновку, що при розгляді
справи судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та надана правова оцінка. За
таких обставин апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Отже, постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з
посиланням апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, оскільки усі процесуальні норми,
передбачені адміністративним
судочинством, були виконані без
порушень прав кожної сторони при
розгляді справи.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі
були предметом дослідження судом
першої інстанції та свого
підтвердження не знайшли.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області - залишити без
задоволення, а постанову Приморського
районного суду м.Одеси від 14 липня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності в порядку, встановленому КАС
України, є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя: Суддя:
О.А. Шевчук Л.Є Зуєва