Справа № 2а-1870/309/12
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 р.
Справа №2a-1870/309/12

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання
- Кононенко Є.Є.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Мачула А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №2a-1870/309/12

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Сумської області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- позивач) звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Конотопської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області (далі -
відповідач), в якому просить суд:

- скасувати податкові
повідомлення-рішення Конотопської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області від 20.12.2011
року № , від 20.12.2011 року, № та
від 20.12.2011 року № .

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що перебував в період з
01.04.2010 року по 31.12.2010 на спрощеній
системі оподаткування, та не
перевищував обсягу виручки,
встановленого законодавством, у
розмірі 500000,00 грн. на календарний рік.
Вважає висновки акту перевірки від
08.12.2011 № 734/17-1/НОМЕР_4, щодо порушення пп.
2.3.1 п.2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п.3.1 ст.3, п. 9.4 ст. 9
Закону України "Про податок на додану
вартість", пп. 4.2.8, п.4.2 ст.4, пп. 19.12.1, 19.12.2,
п. 9.12 ст.9, п. 19.2 ст. 19 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" та
розділу IV ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" помилковими,
оскільки, відповідно до звітів суб'єкта
малого підприємництву - фізичної особи
- платника єдиного податку за 2010 рік та
книги обліку доходів та витрат сума
виручки позивача за 2010 рік склала 61000
грн. 35 коп. Висновок посадових осіб
податкового органу про отримання
позивачем готівкових коштів у розмірі
548199 грн. 10 коп., як дохід, виплачений
йому комунальним підприємством
"Конотопське трамвайне управління" за
оренду автобусів не відповідає
дійсності та не підтверджується
жодними доказами.

Враховуючи вищевикладене, позивач
вважає, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення не відповідають
вимогам чинного законодавства щодо
законності та обґрунтованості, а тому є
незаконними та такими, що підлягають
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.

Заслухавши доводи представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2010 по 31.12.2010
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
про що складено акт перевірки від 08.12.2011
№ 734/17-1/НОМЕР_4 (а.с. 9-35).

Як вбачається з акту, в ході перевірки
встановлено порушення: вимог статті 1, 5
Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів підприємницької
діяльності" №727/98 від 03.07.1998. Платником
отримано протягом 2010 року дохід в
розмірі 609 199,45 грн., що перевищує
визначений статтею 1 Указу № 727
граничний рівень 500 тис. грн., внаслідок
чого у відповідності до п.п. 4.2.8 п. 4.2 ст.
4, п.п. 9.12.1, п.п. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" № 889-IV від 22.05.2003 із змінами і
доповненнями та розділу IV ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян"
нараховано податку з доходів фізичних
осіб за 2010 рік донараховано до сплати в
бюджет податок з доходів фізичних осіб
у загальній сумі 12 284,94 грн. Крім того,
перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пп. 2.3.1 п.2.3 ст. 2, пп. 3.1.1
п.3.1 ст.3, п. 9.4 ст. 9 Закону України "Про
податок на додану вартість" в
результаті не реєстрації підприємцем
платником ПДВ при досягненні обсягу
оподатковуваних операцій протягом 2010
р. в сумі 609 199,45 грн., внаслідок чого
підприємцем ОСОБА_3 не сплачено до
бюджету за 2010 рік податку на додану
вартість на загальну суму 15 593 грн. 99
коп., а саме за листопад 2010 року -у сумі
8116 грн.19 коп., за грудень 2010 року -у сумі
7477 грн. 80 коп.

На підставі висновків акту перевірки
щодо встановлених в діяльності
позивача вищезазначених порушень,
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення: від 20.12.2011 №
, яким фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у розмірі 19 492, 49 грн., у
т.ч. за основним платежем - 15 593, 99 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 3 898, 50 грн. (а.с. 118); від 20.12.2011
№ , яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності та інших
доходів громадян по місту у розмірі 12
284, 94 грн. за основним платежем (а.с. 117);
від 20.12.2011, № , яким до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) у розмірі 1, 00 грн. (а.с. 120).

Позивач є фізичною особою -підприємцем,
з 1 квітня 2010 року перебував на
спрощеній системі оподаткування та був
платником єдиного податку, що
підтверджується копіями свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця (а.с. 37) та свідоцтва
про сплату єдиного податку (а.с. 36).

Задовольняючи адміністративний позов,
суд виходить з того, що відповідачем
за правилами ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не доведено юридичної та фактичної
обґрунтованості мотивів винесення
спірних податкових повідомлень-рішень,
а матеріали справи підтверджують
обґрунтованість позовних вимог.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем укладено із Комунальним
підприємством "КТУ" договори оренди
транспортних засобів №14 від 01.04.2010
року, №15 від 01.04.2010 року, №16 від
01.04.2010 року, №20 від 01.10.2010 року, №20 від
15.11.2010 року (а.с. 62-70).

Факт укладання, вказаних договорів та
їх виконання, позивачем не
заперечується.

Проте, позивач заперечує розмір
отриманої виручки, посилаючись на те,
що ним було отримано розмір виручки, що
не перевищує граничний розмір (500 000
грн.)

Відповідно до ст.1 Указу Президента "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів підприємницької
діяльності" №727/98 від 03.07.1998 року (надалі
по тексту - Указ) спрощена система
застосовується для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
знаходиться не більш 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. грн. Виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій
з продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Згідно з ст.2 зазначеного Указу суб'єкти
малого підприємництва - фізичні особи
мають право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком шляхом отримання свідоцтва
про сплату єдиного податку.

Пунктом 5 цього Указу передбачено, що у
разі порушення вимог, встановлених
пунктом 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу). Суб'єкти
малого підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

Таким чином, у випадку перевищення
суб'єктом підприємницької діяльності -
платником єдиного податку граничного
розміру виручки, цей платник
зобов'язаний перейти на загальну
систему оподаткування, при цьому він
втрачає право на сплату єдиного
податку та зобов'язаний сплачувати
податки, збори (обов'язкові платежі) в
загальному порядку.

Відповідно до положень частини 4 ст. 1
Указу № 727/98 під терміном "виручка"
розуміють суму, фактично отриману
суб'єктом підприємницької діяльності
на розрахунковий рахунок або (та) в касу
за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Отже, змінюючи систему податкового
обліку та звітності, слід ураховувати
розмір коштів, які фактично отримані
платником податків або надійшли на
його рахунок.

З копії книги обліку доходів та витрат
(а.с. 41-61) судом встановлено, що загальна
сума надходжень коштів, які фактично
отримані платником податків або
надійшли на його рахунок, не перевищила
в перевіряємому періоді 500 тис. гривень.

Доказів того, що загальна сума коштів
фактично отриманих суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг)
перевищувала 500 тис. грн. у
перевіряємому періоді відповідачем не
надано.

З матеріалів справи судом, також
встановлено, що податковий орган
вважає, що за період з 01.04.2010 року по
31.12.2010 року позивачем не було включено
готівкові кошти в розмірі 548 199 грн. 10
коп., які були отримані ним, як дохід,
виплачений йому КП "КТУ" за оренду
автобусів. Зазначена сума встановлена
результатами зустрічної звірки КП "КТУ"
щодо документального підтвердження
відомостей, отриманих від позивача за
вказаний період, що оформлена довідкою
від 08.12.2011 № 451/23-3/03328557 (а.с. 127). Перевірка
була проведена на підставі договорів
оренди, актів виконаних робіт,
відомостей на виплату та видаткових
касових ордерів, наданих КП "КТУ". Сума
виручки за оренду автомобілів складала
602 694 грн. 00 коп., сума в розмірі 6 505 грн. 45
коп. згідно проведеної зустрічної
звірки, була проведена в листопаді 2010
року, як взаємозалік.

У зв'язку з зазначеним, відповідач
дійшов висновку, що позивач в періоді з
01.04.2010 року по 31.12.2010 року отримав дохід
у розмірі 609 199 грн. 45 коп., який
перевищує граничний розмір виручки (500
тис. грн.), передбачений Указом
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів підприємницької
діяльності" №727/98 від 03.07.1998 року.

Проте, суд не погоджується із такими
висновками відповідача, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.6 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Суд, відповідно до ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Суд зазначає, що оскільки документи, що
надані на перевірку КП "КТУ" не містять
відомостей про те, що КП "КТУ" або водії
автобусів передавали безпосередньо
позивачу готівкові кошти, а позивачем
надано належним чином завірені
документи, що підтверджують, що позивач
в періоді з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року не
отримував дохід у розмірі 609 199 грн. 45
коп., який перевищує граничний розмір
виручки (500 тис. грн.), передбачений
Указом Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів підприємницької
діяльності" №727/98 від 03.07.1998 року, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено факту перевищення
позивачем граничного розміру виручки
(500 тис. грн.).

Суд зазначає, що оскільки відповідачем,
не доведено правомірності спірних
податкових повідомлень-рішень, суд
дійшов висновку, що спірні правові акти
індивідуальної дії порушують права і
інтереси позивача, а тому є
протиправними.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про правомірність вимог
позивача, та вважає їх такими, що
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Сумської області
про скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення Конотопської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області від 20 грудня 2011 р.
№, №, №.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя
О.А. Прилипчук

Повний текст постанови складено 28.07.2014
року.