Справа № 2а-9933/12/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р.
№
876/5242/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представника позивача - Роюк Л.І.

представника відповідача - Квасниці
Н.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 4 березня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська меблева
марка» до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

22.11.2012 позивач - ТОВ «Українська меблева
марка» (далі - Товариство) звернувся в
суд із адміністративним позовом до
відповідача - ДПІ у Личаківському
районі м. Львова Львівської області ДПС
в якому просив скасувати податкове
повідомлення-рішення від 29.10.2012 №
/15803.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що висновки ДПІ щодо не
представлення Товариством до
перевірки первинних документів по
факту придбання смоли, панелі та
виробів з дерева не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи, та
підтверджуються первинними
документами (договорами, податковими
та видатковими накладними,
банківськими виписками та
товарно-транспортними накладними), які
вказують на її придбання та наступну
реалізацію контрагентам Товариства.
Безпідставним є і посилання на
протиправне включення до податкового
кредиту січня 2012 року сум ПДВ по
податковим накладним попередніх
періодів (жовтня-грудня 2011 року).
Вважає, що всі дослідженні
господарські операції були реальні та
виконані учасниками договірних
відносин без застережень, у наслідок
чого одержано прибуток, податок з якого
сплачено до бюджету.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04.03.2013 позов
задоволено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що до складу
податкового кредиту січня 2012 року
включено суми ПДВ по ПП «Фіма «Галич
кабель», ФОП ОСОБА_4, ПАТ «Поліменагро»,
проте до перевірки не представлено
товарно-транспортних накладних по
факту поставки придбаного товару та у
видаткових накладних зазначено лише
підпис без прізвища особи, що прийняла
придбаний товар. Окрім того, у штатному
розкладі Товариства посада бухгалтера
не передбачена, а факт отримання товару
засвідчено бухгалтером. Також вказує,
що позивачем відображено у податковому
кредиті січня 2012 року податкові
накладні попередніх періодів на суму 15
844,22 грн, а до перевірки не представлено
підтверджуючих документів щодо
затримки в отримані податкових
накладних від контрагентів. Вважають,
що оскільки первинні документи, які б
містили відомості про господарські
операції не представлені, а відтак
відсутнє підтвердження фактичного
придбання товару та їх зв'язок з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції, не
доведено їх використання у
господарській діяльності Товариства.

Представник апелянта у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому
засідання апеляційну скаргу заперечив
та просить залишити її без задоволення,
оскільки вважає рішення суду законним
і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ДПІ у
Личаківському районі м. Львова ДПС
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Українська меблева
марка» з питань правомірності
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту за період січня 2012
року, за результатами якої складено акт
від 24.09.2012 № 270/22-10/20826819.

Згідно висновків акта, під час
перевірки встановлено порушення п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 210.10 ст. 210 ПК
України, внаслідок чого завищено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду у сумі
432,00 грн та занижено суму ПДВ, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет у січні 2012 року у сумі 45213 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 29.10.2012 №
/15803, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на суму 45213
грн та застосовано штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) на суму 11303,25 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з
того, що перевіркою відображених у
рядку 10.1 Декларації з ПДВ показників за
січень 2012 року у сумі 46562 грн
встановлено, що на їх формування мали
вплив операції з придбання, на
підтвердження яких подано Договори,
податкові та видаткові накладні,
оборотно-сальдові відомості по
рахунках 15, 20, 28, 631, 64. Оскільки
перевірка Товариства проводилась з
питань правомірності формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за період січня 2012 року, а
Товариством до перевірки не надано
первинних документів, щодо формування
товарного балансу на підприємстві в
вартісних та кількісних показниках, що
унеможливило зробити висновок щодо
реалізації товару (робіт, послуг) та
його придбання у повній мірі, а відтак
на думку податкового органу відсутнє
підтвердження фактичного придбання
товару та їх зв'язок з веденням
господарської діяльності. Окрім того,
перевіркою встановлено, що до складу
податкового кредиту січня 2012 року
включені суми ПДВ по податкових
накладних попередніх періодів:
жовтня-грудня 2011 року, що є
протиправним.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки факт здійснення операцій та
використання таких в господарській
діяльності Товариства підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
письмовими доказами, зокрема:
договорами, видатковими та податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними до дорожнього листа.
Оскільки у позивача наявні усі
первинні документи, які належним чином
оформлені, суд першої інстанції дійшов
висновку про реальність господарських
операцій, а відтак правомірність
нарахування податкового кредиту з ПДВ.
Також суд першої інстанції звернув
увагу на правомірність дій позивача,
щодо включення до податкового кредиту
сум ПДВ за податковими накладними
попередніх періодів, оскільки згідно з
пунктом 198.6 (абзац третій) статті 198 ПК
України у разі, якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних, таке
право зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Порядок нарахування та сплати податку
на додану вартість, порядок формування
податкового кредиту та відшкодування
цього податку з бюджету за
правовідносинами, які виникли після
01.01.2011 врегульовані ПК України від 2
грудня 2010 року N 2755-VI.

В підпункті 14.1.181 пункту 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит визначено як
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 цієї статті, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Кодексу, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність» від 16 липня 1999
року N 996-XIV (тут та далі в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин).

Статтею 9 цього Закону визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених вище норм
вбачається, що визначальним фактором
для формування платником податку
податкового кредиту є наявність у
нього виданої йому продавцем товару
податкової накладної, оформленої з
дотриманням вимог ст. 201 ПК України. При
цьому, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні придбаного
товару (отриманих робіт, послуг) сум ПДВ
до складу податкового кредиту, є
підтвердження реальності
господарської операції належним чином
оформленими первинними документами,
які є характерними для тої чи іншої
господарської операції.

Підпунктами 200.1-200.4 статті 200 ПК України
визначено, що сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу № 54/К від 01.12.2008 та
Додатків до нього, ПП «Фірма «Галич
кабель» (Продавець) та Товариство
(Покупець) уклали договір, згідно якого
Продавець зобов'язується поставити
Покупцю смолу ПВХ та інші товари.
Згідно п. 3.5 Договору, момент передачі
товару вважається момент складання
товарно-транспортної накладної (у
випадку отримання товару перевізником
для перевезення його Покупцю).

На підтвердження виконання договору ПП
«Фірма «Галич кабель» виписано
видаткову накладну від 26.01.2012 № РН-0000096
та податкову накладну, згідно
номенклатури яких зазначено смола ПВХ
(NERALIT 652). До складу податкового кредиту
січня 2012 року, позивачем включено суму
ПДВ 23467,03 грн у відповідності до
податкової накладної № 123 від 26.01.2012 на
суму 140802,20 грн ( в т.ч. ПДВ - 23 467,03 грн).

Вказана операція відображена в
бухгалтерському обліку наступними
проведеннями Дт20, Дт 64 Кт 631, що
підтверджено ДПІ в акті перевірки.
Товариство провело розрахунок за
поставлений товар, про що представило
суду банківські виписки.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна
товарно-транспортна накладна до
дорожнього листа, згідно якої смола ПВХ
(NERALIT 652) по вищезгаданій господарській
операції була поставлена на вул.
Бескидську, 33 у м. Львові транспортним
засобом номерний знак НОМЕР_1 з
причепом НОМЕР_2 водієм
вантажовідправника ПП «Фірма «Галич
кабель» ОСОБА_5, що уповноважені особи
засвідчили своїми підписами.

Як стверджує позивач, придбана у ПП
«Фірма «Галич кабель» смола ПВХ (NERALIT 652)
згідно угоди з ПП «ОСОБА_6» передана на
виготовлення вагонки ПВХ та
комплектуючих до неї, про що подали акт
надання послуг, та згодом реалізована
покупцям Товариства.

Згідно Договору від 10.01.2012 № 021 ФОП
ОСОБА_4 (Продавець) та Товариство
(Покупець) уклали договір про
купівлю-продажу хвойного пагонажу. На
підтвердження відвантаження Продавцем
на ТОВ «Українська меблева марка»
лиштви зрощ. в асортименті, стійок ДК в
асортименті, порогу в асортименті,
плінтусу євро, плінтусу стандарт,
коробки дверної, вагонки дерев'яної
виписано накладну від 27.01.2012 № 004 на
суму 18000 грн в т.ч ПДВ 3000 грн та на
відповідну суму податкову накладну №
003 від 27.01.2012, яка позивачем включена до
складу податкового кредиту січня 2012
року.

Господарська операція відображена в
бухгалтерському обліку наступними
проведеннями Дт28, Дт 64, Кт 631. На
розрахунковий рахунок ОСОБА_4
перераховано у січні 2012 року суму 18000
грн.

Суд першої інстанції вірно не прийняв
до уваги посилання ДПІ на те, що у
штатному розписі Товариства посада
бухгалтера не передбачена, а факт
отримання товару від ПП «Фірма «Галич
кабель» та ФОП ОСОБА_4 засвідчив
бухгалтер Калініченко Л.І., оскільки у
видаткових накладних зазначено посаду
та підпис бухгалтера, як особи, яка
приймала участь у операції та
підтвердила її реальність. Крім того,
окрім підпису Калініченко Л.І. на
видаткових накладних наявний підпис
директора ТОВ «Українська меблева
марка»Дулин І.С., який є законним
представником цього Товариства.

У рамках договору від 17.03.2011 № 17 ПАТ
«Полімерагро» (Продавець) на підставі
видаткової накладної від 30.01.2012 № 68
відвантажило згідно п. 4.3. Договору на
ТОВ «Українська меблева марка»
(Покупець) панель білу 650 кв.м., панель
світлий дуб 36 кв.м., панель темний дуб 22,5
кв.м всього на суму 20000 грн (у т.ч ПДВ 3333,33
грн).

Операція відображена в
бухгалтерському обліку наступними
проведеннями Дт28, Дт 64, Кт 631. На
розрахунковий рахунок ПАТ
«Полімерагро» перераховано в січні 2012
року 20000 грн.

До складу податкового кредиту січня 2012
року включено суму ПДВ 3333,33 грн у
відповідності до податкової накладної
№ 56 від 30.01.2012. Товар поставлено ПАТ
«Полімерагро» на склад Товариства на
адресу м. Львів, вул. Бескідська, 33.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
оскільки Товариство витрат по
транспортуванню товару придбаного у
ПАТ «Полімерагро» не понесло, а відтак
у Товариства не має обов'язку зберігати
товарно-транспортні накладні щодо
транспортування останнього, що в свою
чергу не може слугувати доказом того,
що господарська операція не відбулася.

Як зазначає позивач, придбаний ТзОВ
«Українська меблева марка» у ПАТ
«Поліменагро», ФОП ОСОБА_4 товар та
придбаний у ПП «Фіма «Галич кабель» і
перероблений товар було відвантажено
на ПАТ «Нова лінія». Дана операція була
предметом дослідження перевірки.

Товар, який був предметом
купівлі-продажу, не обмежений та не
вилучений з цивільного обороту
України. Таким чином, господарські
операції, що є предметом даного спору,
здійснювалися правоздатними
юридичними особами і по своїй суті не
суперечать інтересам держави.

Позивачем на підтвердження
обґрунтованості віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ за січень
2012 року надано податкові накладні, які
не мали недоліків та, порядок
заповнення яких, відповідає
встановленому чинним на момент їх
виписки законодавством. Зазначені
обставини давали право позивачу
включити суму ПДВ 29 800,36 грн до складу
податкового кредиту січня 2012 року, чим
останній скористався.

Також, судом першої інстанції вірно
враховано, що діяльність позивача,
який, як господарюючий суб'єкт веде
діяльність з 1994 року, купівля-продаж
товарів узгоджуються з предметом
діяльності Товариства (оптова торгівля
деревиною, будівельними матеріалами).

Реальність господарської діяльності,
окрім того, підтверджується Договором
оренди № 1 від 03.01.2012, укладеного
Товариством з ВАТ «Свемон-Захід» на
предмет оренди відкритого складу
площею 50 м.кв. для зберігання
будматеріалів, яке знаходиться по вул.
Бескидська, 33 у м. Львові, актом
приймання-передачі приміщень.

З наведених вище обставин справи та
наявних у матеріалах справи доказів,
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що згадані вище
господарські операції між позивачем та
ПАТ «Поліменагро», ФОП ОСОБА_4, ПП «Фіма
«Галич кабель» мають реальний
характер, оскільки факт придбання ТМЦ
підтверджується усіма характерними
для даного виду правовідносин
первинними документами оформленими
відповідно до вимог чинного
законодавства. Оплата за отриманий
товар позивачем реально проведена,
контрагенти позивача на час здійснення
господарських операцій були
зареєстровані платниками ПДВ, що не
заперечується податковим органом, а
тому у відповідності до ст. 201 ПК
України вправі були виписувати
податкові накладні, на підставі яких
позивачем сформовано податковий
кредит.

Щодо включення до податкового кредиту
сум ПДВ за податковими накладними
попередніх періодів, суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

Положеннями статті 201 ПК України
визначено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
що є підставою для включення вказаних у
ній сум податку до складу податкового
кредиту за умови дотримання інших
вимог Кодексу щодо формування
податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних (абзац другий
пункту 201.10 статті 201 розділу V Кодексу).

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних (далі - Єдиний реєстр)
здійснюється не пізніше двадцяти
календарних днів, наступних за датою їх
виписки (абзац сьомий пункту 201.10 статті
201 розділу V Кодексу).

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі та порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за звітний період (абзац
дев'ятий пункту 201.10 статті 201 розділу V
Кодексу).

Частина 11 підрозділу 2 Розділу ХХ
«Перехідних положень» передбачає, що
реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану
вартість - продавцями в Єдиному
реєстрі податкових накладних
запроваджується для платників цього
податку, у яких сума податку на додану
вартість в одній податковій накладній
становить: понад 1 мільйон гривень - з 1
січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з
1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень
- з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень
- з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, в якій сума
податку на додану вартість не
перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає
включенню до Єдиного реєстру
податкових накладних.

Згідно з пунктом 198.6 (абзац третій)
статті 198 розділу V Кодексу у разі, якщо
платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Також позиція викладена в
Узагальнюючій податковій консультації
щодо окремих питань відображення у
податковому обліку з податку на додану
вартість звітного періоду податкових
накладних, виписаних у попередніх
періодах, та формування на їх підставі
податкового кредиту, яка затверджена
Наказом ДПС України № 127 від 16.02.2012.

Отже, платник ПДВ має право включити до
складу податкового кредиту звітного
періоду отримані податкові накладні, з
дати виписки яких не минуло 365
календарних днів незалежно від дати їх
отримання від постачальника
товарів/послуг.

Оскільки вказані у акті перевірки
податкові накладні на загальну суму
ПДВ 15844,22 грн виписані контрагентами
Товариства в період жовтня - грудня 2011
року: ТОВ «Ера трейд» № 38 від 20.10.2011 на
суму ПДВ 8025 грн; ТОВ «Фірма«Ніка-М» № 97
від 20.12.2011 на суму ПДВ 598 грн; ПП «Фірма
«Галич кабель» № 188 від 26.12.2011 на суму
ПДВ 7026,67 грн; ПАТ «Нова лінія» № 7526075 від
26.12.2011 на суму ПДВ 0,04грн; ТОВ «АВР
сервіс» № 814 від 30.12.2011 на суму ПДВ 53,33
грн; ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем» № 59938/3 від
31.12.2011 на суму ПДВ 141,18 грн, та як
встановлено в судовому засіданні в
інші періоди окрім січня 2012 року не
включались, позивачем правомірно
відображені в межах 365 днів з дати їх
виписки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, а
тому таке підлягає скасуванню. Доводи
апеляційної скарги цих висновків не
спростовують, а тому відсутні підстави
для її задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, а тому
підстав для скасування чи зміни
оскарженої постанови, суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 4 березня 2013
року у справі № 2а-9933/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня
складення її у повному обсязі, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 18.07.2014.