Справа № 826/2428/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 826/2428/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомДержавної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києвідо про ОСОБА_1 стягнення
податкового боргу в розмірі 77 433,38 грн.
Державна податкова інспекція у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - позивач, ДПІ у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві)
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач,
ОСОБА_1) про стягнення податкового
боргу в розмірі 77 433, 38 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач має
заборгованість перед бюджетом по
орендній платі з фізичних осіб на суму
77 433, 38 грн., яка виникла у зв'язку з
несплатою ОСОБА_1 сум узгоджених
грошових зобов'язань з цього податку,
визначених податковою інспекцією
згідно податкових повідомлень-рішень
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року
відкрито скорочене провадження в
адміністративній справі № 826/2428/14.
14 березня 2014 року до канцелярії суду
надійшли заперечення відповідача
проти позову від 11.03.2014р. б/н. Свої
заперечення відповідач мотивує
відсутністю у позивача правових
підстав для визначення йому як
платнику податку (орендної плати з
фізичних осіб) грошових зобов'язань з
цього податку в 2012 - 2013 роках та
формування заявленої до стягнення суми
податкового боргу. На думку
відповідача втрата ним 05.10.2004р. статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
мала автоматично потягнути за собою
припинення його обов'язків по договору
оренди земельних ділянок від 17.03.2004р.,
що був укладений між Київською міською
радою та ФОП ОСОБА_1, та зняття ФОП
ОСОБА_1 з обліку у податковому органі як
платника орендної плати. Крім того,
відповідач вважає помилковою суму
грошових зобов'язань з орендної плати у
розмірі 77 433, 38 грн., визначеною йому
згідно податкових повідомлень-рішень
така сума грошового зобов'язання за 2012 -
2013 роки мала становити лише 21 350, 25 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року дану
справу призначено до судового
В судовому засіданні 14 липня 2014 року
відповідно до частини першої статті 52
Кодексу адміністративного судочинства
України ухвалою суду без виходу до
нарадчої кімнати, занесеною секретарем
судового засідання до журналу судового
засідання, замінено неналежного
відповідача - Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 на належного - ОСОБА_1.
Представник позивача в судовому
засіданні 14 липня 2014 року позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях по справі.
Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання 14
липня 2014 року не забезпечив про причини
неявки суд не повідомив, про час, дату
та місце судового засідання належним
Згідно частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 14 липня 2014 року суд ухвалив
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
протягом періоду з 21 лютого 2001 року по 05
жовтня 2007 року перебував у статусі
фізичної особи-підприємця
(зареєстрований 21 лютого 2001 року
Дніпровською районною у м. Києві
державною адміністрацією, а 05 жовтня 2007
року до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесений запис про
припинення фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за власним бажанням, що
підтверджується наявним в матеріалах
даної справи Витягом із зазначеного
Реєстру відносно ОСОБА_1 станом на
02 квітня 2012 року та 19 квітня 2013 року
податкова інспекція у відповідності до
п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу
України здійснила нарахування ОСОБА_1
до сплати сум податкових зобов'язань по
орендній платі з фізичних осіб (за
складання податкових
повідомлень-рішень (форми «Ф») від 02
суму 38 716,69 грн. Вказані податкові
повідомлення-рішення від 02 квітня 2012
року та від 19 квітня 2013 року були
надіслані позивачем на адресу
відповідача 03 травня 2012 року і 19 квітня
2013 року, та отримані останнім, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями рекомендованих
повідомлень про вручення відповідних
поштових відправлень.
Правомірність здійснення зазначених
нарахувань податкових зобов'язань та
винесення податкових
повідомлень-рішень від 02 квітня 2012 року
та від 19 квітня 2013 року представник
позивача обґрунтовує фактом
перебування в користуванні ОСОБА_1
протягом 2012 - 2013 років на підставі
договору оренди земельних ділянок від
17 березня 2004 року, укладеного між
Київською міською радою (Орендодавцем)
та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
(Орендарем), земельних ділянок
загальною площею 539 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2. Даний
Договір, копія якого наявна в
матеріалах справи, був укладений
строком на 15 років.
Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звертався до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до ДПІ у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві з позовними
вимогами про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 02 квітня 2012 року
і податкової вимоги від 08.10.2013р. № 864-15.
За наслідками розгляду вказаного
позову ОСОБА_1 судом винесена ухвала
від 23 квітня 2014 року у справі № 826/4475/14
про залишення такої позовної заяви без
розгляду з підстав, визначених
частиною сьомою статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
У відповідності до частин першої,
третьої та п'ятої статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Документально підтверджених
відомостей про оскарження ОСОБА_1
вказаної ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 квітня 2014 року у справі № 826/4474/14 суду
надано не було.

Починаючи з 01 січня 2011 року спеціальним
законом з питань оподаткування, який
встановлює, зокрема, порядок сплати
грошових зобов'язань (податкових
зобов'язань і штрафних (фінансових)
санкцій) юридичних або фізичних осіб до
бюджетів з податків і зборів,
нарахування і сплати пені та штрафних
санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами за порушення податкового
законодавства, та, одночасно, визначає
процедуру оскарження рішень, дій
органів стягнення на момент виникнення
спірних правовідносин є Податковий
кодекс України.

Податковим зобов'язанням в розумінні
Податкового кодексу України
визначається сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

У відповідності до підпункту 14.1.39
пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пункту 54.1 статті 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Так, нормою підпункту 54.3.3 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Одночасно пунктом 286.5 статті 286 цього ж
Кодексу встановлено, що нарахування
фізичним особам сум податку
проводиться органами державної
податкової служби, які видають
платникові до 1 липня поточного року
податкове повідомлення-рішення про
внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

В силу норм пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

При цьому, зокрема, згідно абзацу 4
пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу
України при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання і є
податковим боргом.

З огляду на те, що доказів оскарження
відповідачем зазначених вище
податкових повідомлень-рішень від
02.04.2012р. № та від 19.04.2013р. №
про визначення сум податкових
зобов'язань по орендній платі з
фізичних осіб в судовому або
адміністративному порядку, а також
доказів сплати ним у повних обсягах
таких податкових зобов'язань на момент
розгляду даної справи суду не надано,
вказані суми орендної плати в розмірі 77
433,38 грн. визнаються податковим боргом.

Державною податковою інспекцією у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві 08
жовтня 2013 року виставлено ОСОБА_1
податкову вимогу № 864-15 на суму
податкового боргу з орендної плати в
розмірі 38 716,69 грн. Вказана податкова
вимога отримана відповідачем 04
листопада 2013 року, що підтверджується
матеріалами справи.

Інших доказів оскарження податкової
вимоги від 08 жовтня 2013 року № 864-15 в
адміністративному або судовому
порядку, окрім шляхом звернення у
квітні 2014 року до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
згаданим вище позовом, який ухвалою
цього суду від 23 квітня 2014 року у справі
№ 826/4475/14 був залишений без розгляду,
суду надано не було. При цьому
Податковим кодексом України
виставлення другої податкової вимоги
не передбачено.

Станом на момент розгляду справи судом
податковий борг у розмірі 77 433, 38 грн. з
орендної плати в заявленій до
стягнення сумі залишається
непогашеним, що підтверджується
витягом облікової картки платника
податків ОСОБА_1 по названому платежу.

Також, доказів погашення заявленої
суми податкового боргу чи звернення до
органу державної податкової служби із
заявами про розстрочення/відстрочення
грошових зобов'язань або податкового
боргу до суду не надано.

Органами уповноваженими здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, згідно з пункту 41.2 статті
41 Податкового кодексу України, є
виключно контролюючі органи - органи
доходів і зборів.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючі органи
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами (п.
87.2 ст. 87 ПК України).

Контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі (п. 95.1
ст. 95 ПК України).

Згідно з пунктом 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги.

При цьому відповідно до пункту 87.11
статті 87 Податкового кодексу України
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Таким чином, пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України
встановлено особливий порядок
стягнення податкового боргу платників
податків - фізичних осіб у порівнянні з
порядком погашення податкового боргу
юридичних осіб.

З урахуванням викладеного, норми
статей 95 - 99 Податкового кодексу
України можуть застосовуватися до
процедури стягнення податкового боргу
з фізичних осіб лише в тій частині, що
не суперечить вимогам пункту 87.11 статті
87 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищевикладені
положення законодавства та
встановлені по справі обставини, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог.

При цьому суд не приймає до уваги
заперечення відповідача щодо того, що
договір оренди земельної ділянки від 17
березня 2004 року припинився ще у 2007 році
у зв'язку із припиненням
підприємницької діяльності орендаря
(ОСОБА_1), оскільки: по-перше, положення
абзацу 6 частини першої статті 31 Закону
України «Про оренду землі» від 06.10.1998р.
№ 161-XIV, з урахуванням норм статті 792
Цивільного кодексу України, стосуються
лише юридичних осіб, по-друге, умовами
зазначеного Договору оренди земельних
ділянок передбачений вичерпний
перелік підстав для його розірвання (п.
11.3 цього Договору), зокрема, у разі
смерті фізичної особи - орендаря,
засудження його до позбавлення волі та
відмови осіб, зазначених у статті 7
цього Закону, від виконання укладеного
договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, скасування державної
реєстрації фізичної особи-підприємця -
суб'єкта підприємницької діяльності,
не є підставою для припинення прав та
обов'язків, які виникли в результаті
здійснення ним підприємницької
діяльності.

Тому, навіть у випадку виключення з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
фізична особа буде продовжувати нести
відповідні права та обов'язки по
укладених нею цивільних договорах.

Крім того, відповідачем не було надано
жодних документальних доказів
ініціювання ним питання щодо
розірвання Договору оренди земельних
ділянок від 17 березня 2004 року в порядку,
визначеному цим Договором та чинним
законодавством, а також документальних
доказів повернення орендованих
земельних ділянок орендодавцю.

Крім того, у відповідності до положень
Наказу Державної податкової
адміністрації України від 19 лютого 1998
року № 80 «Про затвердження Порядку
обліку платників податків, зборів
(обов'язкових платежів)» (втратив
чинність 14.01.2011р.), Наказу Державної
податкової адміністрації України від
22 грудня 2010 року № 979 «Про затвердження
Порядку обліку платників податків і
зборів та визнання такими, що втратили
чинність, наказів Державної податкової
адміністрації України» (втратив
чинність 06.01.2012р.) та чинного наразі
Наказу Міністерства фінансів України
від 09 грудня 2011 року № 1588 «Про
затвердження Порядку обліку платників
податків і зборів» облік фізичних осіб,
які не є самозайнятими особами,
здійснюється органами державної
податкової служби залежно від
наявності у фізичних осіб об'єктів
оподаткування, а тому в даному випадку
припинення фізичної особи-підприємця у
встановленому чинним законодавством
порядку не позбавляє його автоматично
статусу платника певних податків за
наявності у нього відповідних об'єктів
оподаткування. З урахуванням того, що
відповідачем не надано суду жодних
документальних доказів на
підтвердження факту подання ним
відомостей до контролюючого органу про
відсутність у ОСОБА_1 певних об'єктів
оподаткування з моменту державної
реєстрації припинення його
підприємницької діяльності, то
заперечення відповідача в цій частині
судом також не беруться до уваги.

Крім того, з листа Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) №
від 07 травня 2014 року вбачається,
що земельна ділянка на набережній
АДРЕСА_1 відповідно до даних міського
земельного кадастру обліковується за
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1

Згідно частини першої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання:
02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) до Державного бюджету України
суму податкового боргу по орендній
платі з фізичних осіб у розмірі 77 433
(сімдесят сім тисяч чотириста тридцять
три) грн. 38 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України.

Суддя
В.П.
Катющенко