Справа № 813/3174/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/3174/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
Володолазський Д.Д.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Львівського міського центру
зайнятості про стягнення коштів з
Суть справи.
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Львівського міського
центру зайнятості (далі - позивач, ЛМЦЗ)
до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2.)
про стягнення з відповідача на користь
Львівського міського центру
зайнятості коштів в сумі 572,68 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач в порушення
вимог Закону України «Про зайнятість
населення», приховав факт відносин
цивільно-правового характеру з
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі -
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), внаслідок чого
безпідставно одержав допомогу по
безробіттю в сумі 572,68 грн. Враховуючи
те, що відповідач вказані кошти не
повернув у добровільному порядку,
позивач просить стягнути їх у судовому
Ухвалами від 28.04.2014 року провадження у
справі відкрито та призначено до
судового розгляду.

Представник позивача у судових
засіданнях позовні вимоги підтримав у
повному обсязі із підстав, що викладені
у позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує у
повному обсязі та вважає такі
безпідставними. Зазначила, що на момент
подання заяви до ЛМЦЗ та в період
одержання допомоги по безробіттю в
жодних цивільно-правових відносинах, в
тому числі із ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не
перебувала та послуг
цивільно-правового характеру не
надавала. Просила у задоволенні позову
відмовити.

Суд заслухав пояснення представника
позивача та відповідача, з'ясував
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги і заперечення та ті, які
мають інше значення для вирішення
справи, повно, всебічно та об'єктивно
дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до ЛМЦЗ в пошуках
роботи. Статус безробітної одержала
13.12.2011 та з цього моменту призначено
виплату допомоги по безробіттю на
підставі власноручно підписаної
ОСОБА_2 заяви /а.с.9/, у якій вона
зазначила, що не має постійного або
тимчасового заробітку, в т.ч. за
договорами цивільно-правового
характеру, з зазначенням у додатку до
заяви про те, що не виконує роботи, не
надає послуги відповідно до укладеного
договору цивільно-правового характеру.

Згідно з Порядком розслідування
страхових випадків та обгрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообовязкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття»
позивачем була отримана інформація про
дохід відповідача в період перебування
на обліку в ЛМЦЗ як безробітної.

На підтвердження вищевказаних даним
позивачем здійснено перевірку
достовірності інформації одержавної
при обміні даними з податковим органом,
про що складено акт розслідування
страхового випадку та обгрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообовязкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття» № 63
від 13.02.2014 року /а.с.5/ та з'ясовано, що
ОСОБА_2 під час перебування на обліку в
центрі зайнятості, як безробітній
виплачувалась премія (винагорода) за
залучення нових клєнтів за періоди: з
11.05.2012 року по 22.05.2012 року; з 07.06.2012 року
по 25.06.2012 року; з 11.07.2012 року по 11.07.2012
року від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»

У зв'язку з тим, що відповідач отримував
вищевказану премію (винагороду), яка на
думку позивача, є здійсненням іншої
діяльності за винагороду в період
одержання допомоги по безробіттю, ЛМЦЗ
вважає, що ОСОБА_2 повинна повернути
незаконно одержану допомогу по
безробіттю за періоди: з 11.05.2012 року по
22.05.2012 року; з 07.06.2012 року по 25.06.2012 року; з
11.07.2012 року по 11.07.2012 року на загальну
суму 572,68 грн

На підставі вищевикладеного, ЛМЦЗ
винесено наказ № НТ140213 від 13.02.2014 року
про повернення виплати з 11.05.2012 року по
22.05.2012 року в сумі 210,60 грн.; з 07.06.2012 року
по 25.06.2012 року в сумі 344,53 грн.; за 11.07.2012
року в сумі 17,55 грн. /а.с.10/ та виставлено
претензію щодо відшкодування коштів у
сумі 572,68 грн. № 13/1474 від 14.02.2014 року
/а.с.11/

Оскільки відповідачем добровільно у
встановлений термін така сума не
відшкодована, ЛМЦЗ звернувся із
позовом до суду.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України
суб'єкти владних повноважень мають
право звернутися до адміністративного
суду у випадках, передбачених
Конституцією та законами України.

Відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття врегульовані Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02.03.2000 року №
1533-ІІІ (далі - Закону України № 1533-ІІІ).

Правові, економічні та організаційні
засади реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення, гарантії
держави щодо захисту прав громадян на
працю та реалізації їхніх прав на
соціальний захист від безробіття
визначаються Законом України «Про
зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012
року ( далі - Закон № 5067-VI).

Зі змісту ст. 2 Закону № 5067-VI
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до ст. 7 Закону України №
1533-ІІІ видами забезпечення безробітних
є допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітним підприємницької
діяльності та допомога на поховання у
разі смерті безробітного або особи, яка
перебувала на його утриманні. Видами
соціальних послуг за цим Законом та
Законом України "Про зайнятість
населення" є: професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях;
профорієнтація; пошук підходящої
роботи та сприяння у працевлаштуванні,
у тому числі шляхом організації
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України; надання
роботодавцям, які працевлаштовують
громадян, зазначених у частині першій
статті 14 Закону України «Про
зайнятість населення», компенсації
відповідно до статті 26 Закону України
«Про зайнятість населення»; надання
роботодавцям - суб'єктам малого
підприємництва, які працевлаштовують
безробітних, компенсації відповідно до
статті 27 Закону України «Про
зайнятість населення»; надання
громадянам віком старше 45 років,
страховий стаж яких становить не менше
15 років, ваучера для підтримання їх
конкурентоспроможності шляхом
перепідготовки, спеціалізації,
підвищення кваліфікації за професіями
та спеціальностями для пріоритетних
видів економічної діяльності;
інформаційні та консультаційні
послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України №
1533-ІІІ державний нагляд у сфері
страхування на випадок безробіття
здійснюють центральні органи
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення, державну політику з питань
нагляду та контролю за додержанням
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття. Посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
нагляду та контролю за додержанням
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття, у разі виявлення
порушень прав застрахованих осіб
вживають заходів відповідно до
визначених законом повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 20 цього ж Закону
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальні органи, з
метою реалізації завдань, покладених
на них відповідно до цього Закону та
Закону України «Про зайнятість
населення», взаємодіють з органами
державної податкової служби,
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення, іншими
центральними органами виконавчої
влади, Державною прикордонною службою
України шляхом обміну відповідною
інформацією про отримані особами,
зареєстрованими в установленому
порядку як безробітні, доходи від
здійснення підприємницької
діяльності, роботи за кордоном,
виконання роботи за трудовим
договором, у тому числі за
сумісництвом, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими угодами
(договорами), ведення особистого
селянського господарства, проведення
інших заходів по виконанню цього
Закону.

Згідно абзацу другого підп. 1 п. 20
Порядку реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 14 лютого 2007 р. № 219 громадяни,
зареєстровані як такі, що шукають
роботу, та безробітні, знімаються з
обліку з дня укладення
цивільно-правового договору, предметом
якого є діяльність, спрямована на
виконання власними силами робіт,
надання послуг. При цьому в картці
робиться запис про прийняття на роботу,
зазначаються дата і номер наказу, дата
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця, дата укладення
цивільно-правового договору.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що при проведенні
звірки розслідування страхового
випадку та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення ОСОБА_2
встановлено: за даними звірки з ПФ
України про дохід особи виявлено, що
безробітна ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) перебуваючи на обліку у
ЛМЦЗ з 06.12.2011 року по 08.12.2012 року
перебувала у трудових у трудових
відносинах з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Відповідно до листа ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» від 20.01.2014 р. №
20.1.0.0.0/7-20140198/1493, гр. ОСОБА_2
виплачувалась винагорода за залучення
нових клієнтів /а.с.5/.

З метою перевірки отриманих даних
Львівським міським центром зайнятості
було направлено відповідний запит до
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

На запит ЛМЦЗ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
відповідно до листа № 20.1.0.0.0.7-2014-226/2120
від 05.03.2013 року повідомило про
відсутність укладеного між
відповідачкою та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
трудового договору. Натомість було
вказано про укладення між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 лише договору
банківського обслуговування, в рамках
якого банком було публічно
запропоновано усім клієнтам виплати за
залучення нових клієнтів. Також банком
зазначено, що діють спеціальні умови,
які є частиною умов та правил надання
банківських послуг і не можуть
класифікуватися як трудовий договір,
або інший договір цивільно-правового
характеру, предметом якого було б
прийняття зобов'язань щодо надання
банку послуг або трудової функції
/а.с.30/.

Аналогічна інформація викладена і у
листі № 20.1.0.0.0/7-20140108/1493 від 20.01.2014 року
/а.с.6-7/.

За приписами ч. 2 і абз. 1 ч. 3 ст. 36 Закону
№1533-ІІІ застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким законодавством, яке регулює
порядок стягнення є Порядок надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року № 307, відповідно до пункту 6.14 якого
передбачено, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, з безробітного стягується
сума виплаченої допомоги по безробіттю
з моменту виникнення цих обставин.

Згідно з п. 3 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

У разі встановлення центром зайнятості
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг відповідно до п.6 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України за № 60/62 від 13.02.2009 року.

Суд бере до уваги те, що виключно
внаслідок умисного невиконання особою
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі.

Крім того, суд на вимогу позивача
відповідно до ухвали про витребування
доказів від 18.06.2014 року витребував у
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області надати суду
відомості (довідку) про доходи ОСОБА_2
за 2011-2012 р.р.

11.07.2014 року за вх. № 24530 надійшов лист на
виконання вимог вищевказаної ухвали
/а.с.44, 45/.

Відповідно до Відомостей з державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків про суми виплачених доходів
та утриманих податків за період з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року встановлено, що
ОСОБА_2 все ж одержувала дохід від ПАТ
КТ «ПРИВАТБАНК» у 4 кварталі 2011 року, 1-3
кварталах 2012 року.

Крім того, позивачем до матеріалів
справи долучено дані обміну з ДПА про
дохід особи в період перебування на
обліку в ЛМЦЗ як безробітного, з яких
встановлено, що відповідач одержував
дохід в 4 кварталі 2011 року, 1-3 кварталах
2012 року /а.с.28-29/.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
приховування відомостей про
працевлаштування на тимчасову роботу
(у тому числі за межами України) або
здійснення іншої діяльності за
винагороду в період одержання допомоги
по безробіттю.

Згідно з підп. 1 п. 5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у т.ч.
одноразової її виплати для організації
безробітним підприємницької
діяльності затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України № 307 від 20.11.2000 року
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі працевлаштування
безробітного, зайняття
підприємницькою діяльністю, пов'язаною
з одержанням доходу безпосередньо від
цієї діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами
(з дня працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Тому на переконання суду, припинення
виплати винагороди є можливим також у
разі здійснення особою, якій надано
статус безробітного діяльності за
винагороду в період одержання допомоги
по безробіттю.

Відповідно до п. 6.14 вищевказаного
Порядку, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Тому на переконання суду, отримання
відповідачем винагороди за надання
інформації, необхідної для випуску
банківського продукту та для залучення
нових клієнтів, є здійсненням іншої
діяльності за винагороду в період
одержання допомоги по безробіттю та
підставою для стягнення незаконно
отриманої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України, матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими, а тому
належить задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Львівського міського центру
зайнятості кошти у сумі 572 (п'ятсот
сімдесят дві) грн. 68 коп.

3. Судові витрати зі сторін не
стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 16.40 год. 28.07.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.