Справа № 801/6952/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року м.
Київ К/800/54843/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Міністерства
доходів і зборів України

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18.07.2013 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2013 року

у справі № 801/6952/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Данкан»

до Державної податкової служби
України,

Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби

про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Данкан» звернулось
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової служби України,
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби про
визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18.07.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2013 року,
позов задоволено. Визнано протиправною
відмову Державної податкової служби
України в прийнятті декларації з
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю «Данкан»
за травень 2013 року, поданої 20.06.2013 року.
Податкову декларацію з податку на
додану вартість за травень 2013 року
визнано такою, що подана Товариством з
обмеженою відповідальністю «Данкан»
до Державної податкової інспекції у
м.Сімферополі АР Крим Державної
податкової служби - 20.06.2013 року.
Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м.Сімферополі АР Крим
Державної податкової служби
відобразити в картці особового рахунку
з податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Данкан» показники,
зазначені в декларації з податку на
додану вартість за травень 2013 року,
поданій 20.06.2013 року.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 20.06.2013 року позивачем
засобами електронного зв'язку подано
до ДПІ у м.Сімферополі АРК ДПС
податкову декларацію із розшифровками
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів за
травень 2013 року.

Відповідно до квитанції №1 від 20.06.2013
року податкову декларацію за травень
2013 року з податку на додану вартість
податковим органом не прийнято у
зв'язку з тим, що позивач відсутній в
реєстрі платників ПДВ.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про задоволення позову у даній справі з
огляду на таке.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового
кодексу України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 48.3 ст. 48 ПК України визначено
обов'язкові реквізити, які повинна
містити декларація. У окремих випадках
коли це відповідає сутності податку
або збору та є необхідним для його
адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити
обов'язкові реквізити, визначені п. 48.4
ст. 48 цього Кодексу.

Положення ст.49 Податкового кодексу
України регулює порядок подання
податкової декларації до органів
державної податкової служби, прийняття
якої є обов'язком органу державної
податкової служби.

Зокрема п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу
України встановлено, що під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Пунктом 48.7 ст. 48 ПК України передбачено,
що податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією,
крім випадків, встановлених пунктом 46.4
Кодексу.

Згідно із п.49.10 ст.49 Податкового кодексу
України відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття, включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо,
забороняється.

Разом з тим, форма та порядок
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
окрім відповідних положень
Податкового кодексу України,
визначаються Порядком заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
№1492 від 25 листопада 2011 року (далі -
Порядок).

Відповідно до п.4 Розділу III даного
Порядку податкова звітність у
паперовій формі подається на аркушах
А4, в електронній формі - згідно з
порядком підготовки і подання
податкових документів в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку. Договір про визнання
електронних документів надається до
органу державної податкової служби за
місцем реєстрації платника податків.

Згідно із пп. 7.3 п. 7 Розділу III даного
Порядку після одержання від платника
податків податкового документа в
електронному вигляді органи ДПС
проводять його розшифрування,
перевірку ЕЦП, перевірку відповідності
електронного документа затвердженому
формату (стандарту).

В силу пп. 7.4 п. 7 Порядку перша квитанція
є підтвердженням платнику податків
передачі його податкових документів в
електронному вигляді до органу ДПС
засобами телекомунікаційного зв'язку.
Ця квитанція надсилається органами ДПС
на електронну адресу платника
податків, з якої було надіслано
податкову звітність. Другий примірник
першої квитанції в електронному
вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо
на електронну адресу платника податків
не надійшла перша квитанція, то
податковий документ вважається
неодержаним.

Підтвердженням платнику податків
прийняття його податкових документів
до бази даних ДПС є друга квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, в якій визначаються реквізити
прийнятого податкового документа в
електронній формі, відповідність
податкового документа в електронній
формі затвердженому формату
(стандарту) електронного документа,
результати перевірки ЕЦП, інформація
про платника податків, дата та час
приймання, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова звітність, та дані про
відправника квитанції. На цю квитанцію
накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС (пп. 75 п. 7 Порядку).

Підпунктами 7.6-7.7 пункту 7 Порядку
визначено, що якщо надіслані податкові
документи сформовано з помилкою, то
платнику податків надсилається друга
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі про неприйняття
податкових документів в електронному
вигляді із зазначенням причин. На цю
квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС,
здійснюється її шифрування та
надсилання платнику податків засобами
телекомунікаційнго зв'язку. Другий
примірник другої квитанції в
електронному вигляді зберігається в
органі ДПС; датою та часом надання
податкового документа в електронному
вигляді до органів ДПС є дата та час,
зафіксовані у першій квитанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем з ДПІ у
м.Сімферополі АРК ДПС укладено договір
від 27.07.2011 року про визнання
електронних документів.

17.01.2013 року податковим органом було
прийнято рішення №5/15-2 про анулювання
реєстрації ТОВ «Данкан» як платника
податку на додану вартість, яке
постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
29.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2013 року,
визнано протиправним та скасовано.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду апеляційної інстанції
набрало законної сили з виготовленням
повного тексту ухвали суду апеляційної
інстанції - 25.03.2013 року.

Відповідно до пп.5.6.1 п. 5.6 розділу V
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 07.11.2011 №1394,
підставою для внесення до Реєстру
запису про відміну анулювання
реєстрації, що відбулась за
ініціативою податкового органу, є
рішення суду, яке набрало законної
сили, або рішення податкового органу
про відміну анулювання реєстрації та
скасування свого рішення про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість. Рішення із
копіями відповідних документів
направляються до центрального органу
державної податкової служби для
розгляду та внесення відповідних змін
до Реєстру.

Таким чином, на час подання податкової
декларації з податку на додану
вартість за травень 2013 року були
відсутні правові підстави вважати
позивача особою, яка не зареєстрована
платником податку на додану вартість,
оскільки у разі набрання законної сили
судовим рішенням про задоволення
зазначених позовних вимог та визнання
протиправним рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість відповідне рішення
податкового органу вважається
протиправним з моменту його прийняття.

Отже, задоволення судами позовних
вимог щодо визнання протиправними дій
з неприйняття податкової декларації
означає, що відповідне рішення не
створило жодних правових наслідків, а
податкова декларація є поданою вчасно
на підставі п.49.13 ст.49 Податкового
кодексу України.

В такому разі обов'язок платника
податків щодо своєчасного подання
податкової декларації є виконаним
належним чином, а податкова декларація
- подана платником податків у день її
фактичного отримання органом
державної податкової служби - 20.06.2013
року.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено обґрунтовані рішення, які
постановлені з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для їх скасування не
вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Міністерства
доходів і зборів України відхилити.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18.07.2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10.10.2013 року
у справі № 801/6952/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, та на неї може
бути подана заява про перегляд судових
рішень Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук