Справа № 2-а-1367/11
Суддя: Панас О.В. О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1367/11
Суддя Рівненського міського суду
Рівненської області Панас О.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Рівненського
міського виконавчого комітету про
надання статусу особи на яку
поширюється чинність Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» ,-
Позивач звернулася до суду з позовом
до відповідача про надання статусу
особи на яку поширюється чинність
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» , вказуючи на те, що вона є
пенсіонером з 29.06.2000 року. Її покійний
син старший прапорщик ОСОБА_2
проходив військову службу з 1988 року по
2000 рік. Перебуваючи на військовій
службі в Збройних силах Російської
Федерації та під час виконання
учбово-тренувального десантування,
виконуючи службові обов»язки її син
загинув ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона громадянка
України, після смерті сина звернулася
в пенсійний фонд з документами, які
надійшли їй з Російської Федерації про
смерть сина військовослужбовця під час
виконання обов»язків військової
служби і з 16.01.2001 р. їй була призначена і
виплачувалась надбавка до пенсії, як
члену сім»ї загиблого
військовослужбовця. Проте з 01.09.2009 р.
УПФ України в м.Рівне, було припинено їй
виплату надбавки до пенсії як члену
сім»ї загиблого військовослужбовця в
зв»язку з відсутністю в неї статусу та
посвідчення члена сім»ї загиблого.
Після звернення до відповідача
отримала 19.10.2009 року відповідь за №
01/9-6496, в якій її повідомили, що їй
відмовлено у наданні вищезазначеного
статусу, оскільки відсутні документи,
які підтверджують, що загиблий ОСОБА_2
до дня смерті був громадянином України
і міг би належати до осіб зазначених у
ст.. 6 та 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Просила визнати
дії відповідача неправомірними та
зобов»язати відповідача встановити
їй статус особи на яку поширюється
чинність Закону України «Про статус
ветеранів війни гарантії їх
соціального захисту» та видати їй
посвідчення встановленого зразка.
Позивач в судове засідання не
з'явилася, подав до суду заяву про
слухання справи у її відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
Представник відповідача подав до
суду заяву, в якій просив розглядати
справу за його відсутності, в порядку
письмового провадження.
Згідно поданих до суду письмових
заперечень Управління праці та
соціального захисту населення з
позовними вимогами ОСОБА_1 не
погоджується. Вважає їх
необгрунтованими та безпідставними,
оскільки позивач не надала будь-яких
доказів на підтвердження того, що її
пормерлий син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
належав до учасників бойових дій чи
інваліді війни, передбачених статтями
6 і 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а тому чинність
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» на ОСОБА_1 не поширюються, крім
того ОСОБА_2 не був громадянином
України. Тобто позивач, яка є матір»ю
ОСОБА_2, який загинув при виконанні
службових обов»язків в Збройних Силах
Російської Федерації до зазначених
категорій членів сім»ї загиблого не
Вважає, що рішення комісії для
розгляду питань, пов»язаних з
встановленням статусу згідно з Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
Управління праці та соціального
захисту населення ВК РМР № 784 від
05.10.2009 року, щодо відмови позивачу у
встановленні їй статусу особи на яку
поширюється чинність Закону України
«Про статус ветеранів війни гарантії
їх соціального захисту» та видачі їй
посвідчення члена сім»ї загиблого
ветерана війни, прийняте у
відповідності до норм чинного
законодавства, тобто правомірно, а тому
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
Дослідивши позовні вимоги та
заперечення відповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, та оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що адміністративний позов не
підлягає до задоволення виходи з
Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є пенсіонером з 29.06.2000 року. Її
покійний син старший прапорщик
ОСОБА_2 проходив військову службу з 1988
року по 2000 рік, перебуваючи на
військовій службі в Збройних силах
Російської Федерації який під час
виконання учбово-тренувального
десантування, виконуючи службові
обов»язки загинув ІНФОРМАЦІЯ_2.
ОСОБА_1, як громадянка України, після
смерті сина звернулася в пенсійний
фонд м.Рівне з документами, які
надійшли їй з Російської Федерації про
смерть сина військовослужбовця під час
виконання обов»язків військової
служби і з 16.01.2001 р. їй була призначена і
виплачувалась надбавка до пенсії, як
члену сім»ї загиблого
З 01.09.2009 р. УПФ України в м.Рівне, було
припинено виплату позивачу надбавки
до пенсії як члену сім»ї загиблого
військовослужбовця в зв»язку з
відсутністю в неї статусу та
посвідчення члена сім»ї загиблого.
Встановлено, що рішенням комісії для
розгляду питань, пов»язаних з
встановленням статусу згідно з Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
Управління праці та соціального
захисту населення ВК РМР № 784 від
05.10.2009 року, позивачу було відмовлено у
наданні вищезазначеного статусу та
видачі посвідчення «Члена сім»ї
загиблого ветерана війни», оскільки
відсутні документи, які підтверджують,
що загиблий ОСОБА_2 до дня смерті був
громадянином України і міг би належати
до осіб зазначених у ст.. 6 та 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Частиною 5 ст. 17 Конституції України
передбачено, що держава забезпечує
соціальний захист громадян України,
які перебувають на службі у Збройних
Силах України та в інших військових
формуваннях, а також членів їхніх
Положеннями ст..65 Конституції України
встановлено, що захист Вітчизни,
незалежності та територіальної
цілісності України, шанування її
державних символів є обов»язком
громадян України. Громадяни відбувають
військову службу відповідно до закону.
Ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий
обов»язок і військову службу»
військова служба визначається як
державна служба особливого характеру,
яка полягає у професійній діяльності
придатних до неї за станом здоров»я і
віком громадян України, пов»язаній із
За змістом положень ст..ст.17,65
Конституції України та ст..2 Закону
України «Про військовий обов»язок і
військову службу» чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
поширюється на сім»ї
військовослужбовців, які загинули при
виконанні обов»язків військової
служби, пов»язаних із захистом
Батьківщини, тобто України, а не іншої (
втому числі і сусідньої) держави.
П.1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
чинність цього Закону поширюється на
сім»ї військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій на
території інших держав, прирівняних до
них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов»язків
війської служби (службових обов»язків),
а також внаслідок захворювання,
пов»язаного з перебуванням на фронті
або одержаного в період проходження
військової служби чи на території
інших держав під час воєнних дій та
З огляду на положення п.1 ч.1 ст. 10 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» до
осіб на яких поширюється чинність
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» належать члени сімей
військовослужбовців, зазначених у
статтях 6 і 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».
Відповідно до листа Міністерства праці
та соціальної політики України від
01.03.2010 року № 164/0/15-10/014 лист Мінпраці від
26.10.1998 року № 01-3/1589-05-3, на який
посилається позивачка, втратив
Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_2,
син позивачки, не був громадянином
України, не належав до осіб, зазначених
у ст.ст. 6,7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та загинув при
виконанні службових обов»язків в
Збройних силах Російської Федерації, а
також те, що позивач не надала
будь-яких доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_2, належав до учасників
бойових дій чи інвалідів війни,
передбачених ст..ст.6 і 7 ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», враховуючи норми
ст..ст.17,65 Конституції України та ст. 2
Закону України «Про військовий
обов»язок і військову службу», а тому
чинність Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» на ОСОБА_1, як
члена сім»ї загиблого
військовослужбовця не поширюється.
Згідно ст. 1 Угоди про взаємне визнання
пільг і гарантій для учасників та
інвалідів Великої Вітчизняної війни,
учасників бойових дій на території
інших держав, сімей загиблих
військовослужбовців від 15 квітня 1994
року (ратифікованої законом України
від 26 квітня 1996 року № 144/96-ВР) дія цієї
Угоди поширюється на інвалідів і
учасників громадянської та Великої
Вітчизняної воєн, учасників бойових
дій на території інших держав, родини
загиблих військовослужбовців та на
інші категорії осіб, яким надані пільги
законодавством колишнього Союзу РСР
згідно з додатком № 1 цієї Угоди.
Пунктом 4 Додатку № 1 до Угоди про
взаємне визнання пільг і гарантій для
учасників та інвалідів Великої
Вітчизняної війни, учасників бойових
дій на території інших держав, родин
загиблих військовослужбовців від 15
квітня 1994 року передбачено, що до сімей
загиблих військовослужбовців
належать: родини військовослужбовців,
партизан, підпільників і осіб,
зазначених у п.п.1,2 цього додатка (тобто,
учасники Великої Вітчизняної війни та
інваліди війни), що загинули (зникли без
звістки) або померлих внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
отриманих під час оборони колишнього
Союзу РСР, або під час виконання інших
обов»язків військової служби
(службових обов»язків), або внаслідок
захворювання, пов»язаного з
перебуванням на фронті; - сім»ї
загиблих у Велику Вітчизняну війну та
осіб з числа особового складу груп
самозахисту об»єктових і аварійних
команд місцевої протиповітряної
оборони, сім»ї загиблих працівників
госпіталів та лікарень міста
військовослужбовців, осіб керівного і
рядового складу, покликаних на збори
військовозобов»язаних Міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу
РСР, які загинули (померли) під час
виконання завдань з охорони
суспільного порядку у разі
надзвичайних ситуацій, пов»язаних з
антигромадськими проявами; - сім»ї
військовослужбовців, які загинули або
померли внаслідок поранення, каліцтва,
контузії, захворювання , отриманих у
період бойових дій в Афганістані або
інших державах, де велися бойові дії.
З огляду на вищевказане, ОСОБА_2
загинув при виконанні службових
обов»язків в Збройних силах Російської
Федерації , а тому ОСОБА_1 до зазначених
категорій членів сім»ї загиблого не
Крім того, стосовно Угоди між державами
- учасницями Співдружності Незалежних
Держав про соціальні та правові
гарантії військовослужбовців, осіб
звільнених з військової служби та
членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року
та Законом України від 07 червня 2001
року № 2495-ІІІ було ратифіковано із
застереженням (З урахуванням
законодавства України) Протокол до
Угоди між державами - учасницями
Співдружності Незалежних Держав про
соціальні та правові гарантії
військовослужбовців, осіб звільнених з
військової служби, та членів їхніх
сімей від 14 лютого 1992 року, підписаний 25
січня 2000 року ( а не сама Угода як
зазначено в позові).Статтею 1
зазначеного Протоколу передбачається,
що на громадян, які проходили військову
службу у військових частинах Збройних
Сил, інших військах, військових
формуваннях та органах колишнього
Союзу РСР та які переведені
(зараховані) на військову службу в
Збройні Сили, інші військові
формування та органи держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав, при
їх переїзді на постійне місце
проживання з однієї Держави
Співдружності до іншої поширюються
права та пільги, гарантії та
компенсації, встановлені
законодавством та іншими нормативними
правовими актами для
військовослужбовців Держави
Співдружності, обраної для постійного
проживання. Протоколом до Угоди між
державами - учасницями Співдружності
Незалежних Держав про соціальні та
правові гарантії військовослужбовців,
осіб звільнених з військової служби та
членів їхніх сімей не передбачено
встановлення відповідного статусу як
членам сім»ї загиблого за
національним законодавством держави -
учасниці Співдружності Незалежних
Враховуючи, що ОСОБА_2 загинув
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до моменту
ратифікації Протоколу до Угоди між
державами - учасницями Співдружності
Незалежних Держав про соціальні та
правові гарантії військовослужбовців,
осіб звільнених з військової служби
та членів їхніх сімей , а закони
зворотної дії не мають з огляду на
положення ст. 58 Конституції України,
Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування , їх
посадові особи зобов»язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Враховуючи вищевикладені обставини
у їх сукупності, суд вважає, що заявлені
позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження, оскільки вони повністю
спростовані письмовими доказами
наданими представником відповідача, а
тому у задоволенні позову слід
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,183-2,186 КАС України,
суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Рівненського міського виконавчого
комітету про надання статусу особи
на яку поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту -
Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Житомирського апеляцiйного
адміністративного суду на протязі 10-ти
днів з дня її проголошення через
Рівненський міський суд.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду

О.В.Панас