Справа № 2-а-686/11/0226
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-686/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Береговий
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Білоус О.В.

судді: Курко О. П. Совгира Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
11 січня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулвся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання нарахувати і виплатити
пенсію.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11.01.2011 року
позовні вимоги задоволено частково, а
саме: визнано протиправними дії та
зобов'язано відповідача з 21.06.2010 року по
11.01.2011 року перерахувати та виплачувати
позивачу додаткову пенсію, як
постраждалому від Чорнобильської
катастрофи 4 категорії в розмірі,
встановленому ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
розрахунку 15% мінімальної пенсії за
віком, що становить 15% прожиткового
мінімуму для непрацездатних осіб,
стягнувши заборгованість за минулий
час, з урахуванням фактично отриманих
сум..

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується копією
посвідчення та отримує пенсію та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначену у
відповідності до статтей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч статті 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року Постановою Кабінету
Міністрів України №530 від 28.05.2008 року, а
не в розмірі, як того вимагає вказаний
Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Міністрів України №530 від
28.05.2008 року та Постановою Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року
відповідач не правомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено статтями 50, 54
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Проте, судом першої інстанції не вірно
враховано позовні вимоги позивача щодо
сплати останній в подальшому
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров"ю, задовольняючи позовні вимоги
суд зобов'язав відповідача виплачувати
позивачу підвищення до пенсії в
подальшому. Щодо даної позовної вимоги
необхідно вказати, що правовою
підставою для звернення до
адміністративного суду є захист
порушених прав, свобод чи інтересів, то
право на позов у особи виникає лише
після порушення відповідачем її права,
тобто захисту підлягає вже порушене
право, а не те, яке може бути порушено у
майбутньому і щодо якого невідомо, буде
воно порушено чи ні. Тому в цій частині
позовних вимог слід відмовити.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи, що законодавець визначив
можливість суду першої інстанції при
вирішенні питання про відкриття
провадження у справі вирішувати
одночасно і питання про поновлення
строків, за наслідками якого суд, якщо
не знайде підстав для його поновлення,
залишає позов без розгляду, що в свою
чергу не позбавляє особу права на
повторне звернення до суду з
аналогічними вимогами.

Колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги заявлені позивачем за межами
строків звернення до
адміністративного суду, слід залишити
без розгляду, а щодо вимоги
нараховувати та виплачувати пенсію
щомісяця слід відмовити.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право позивача на
отримання проведення перерахунку та
виплати основної та додаткової пенсії
підлягає захисту за період з 21.06.2010
року, оскільки позов подано до суду
22.12.2010 року.

Тобто, слід зобов'язати Управління
Пенсійного фонду у Тульчинському
районі Вінницької області нарахувати
та виплатити позивачу пенсію
передбачену ст.51 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" починаючи з 21.06.2010 року.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11 січня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задоволити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області у зв"язку з неповним
нарахуванням ОСОБА_2 додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров"ю відповідно
до ст. 51 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов"язати управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області перерахувати та
виплачувати ОСОБА_2 додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров"ю відповідно
до вимог, встановлених ст.51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
із розрахунку 15% мінімальної пенсії за
віком, починаючи з 21 червня 2010 року по
21.12.2010 року та виплатити їй різницю між
перерахованою та фактично виплаченою
додатковою пенсією.

Позовні вимоги про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області перерахувати та виплачувати
позивачу додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров"ю відповідно до вимог,
встановлених ст.51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
розрахунку 15% мінімальної пенсії, що
становить 15% прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб, починаючи з 22.05.2008
року по 20.06.2010 року - залишити без
розгляду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.