Справа № 808/923/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/800/22713/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий); Донця
О.Є.; Черпіцької Л.Т., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Реєстраційної служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Михалакия Романа Якобовича,
Комунального підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради, третя особа - ОСОБА_7, про визнання
незаконними дій та зобов'язання
вчинити дії, що переглядається за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
Реєстраційної служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області Михалакия Р.Я.
(Реєстратор), Комунального
підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради (БТІ) про визнання незаконними дій
та зобов'язання вчинити дії.

Зазначали, що у 2006 році ОСОБА_4 придбав
квартиру, а у 2011 році на підставі
рішення суду про визнання недійсним
цього договору купівлі-продажу, БТІ
внесені записи про поновлення права
власності попереднього власника. У 2013
році Реєстратором відмовлено у
реєстрації права власності на квартиру
за ОСОБА_4

Посилаючись на те, що заяву до БТІ
подала неповноважна особа, а також на
те, що рішення суду про визнання
недійсним договору купівлі - продажу не
є правовстановлюючим документом та у
ньому не йдеться про реституцію,
просили: визнати незаконними дії БТІ
щодо скасування державної реєстрації
права власності ОСОБА_4 на квартиру
АДРЕСА_1 та державну реєстрацію такого
права власності за ОСОБА_8; скасувати
рішення реєстратора № 43717 від 16 січня
2013 року про відмову в задоволенні заяви
ОСОБА_4 про поновлення права власності
на квартиру.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 5
березня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального
права, просять оскаржувані рішення
скасувати, а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку доводів касаційної скарги та
матеріалів справи, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що протягом 2006 року
квартира АДРЕСА_1, декілька разів
продавалась, а кінцевим покупцем є
ОСОБА_4

Рішенням Бердянського районного суду
від 20 грудня 2010 року відповідні
договори купівлі-продажу квартири
визнані недійсними.

У 2011 році на підставі цього рішення
суду та за заявою представника ОСОБА_7
право власності на спірну квартиру
поновлено за попереднім власником -
ОСОБА_8 (на цей момент померлим).

16 січня 2013 року Реєстратором
відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4
про реєстрацію права власності на
спірну квартиру. Рішення мотивоване
відсутністю правовстановлюючих
документів.

Відмовивши в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що рішення суду про визнання
недійсним договору купівлі - продажу є
підставою для поновлення права
власності попереднього власника. Також
суди зазначили, що на підставі
відомостей з БТІ Реєстратор правомірно
відмовив у реєстрації права власності
за ОСОБА_4

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками
судів.

За загальним правилом спір, який
стосується конкуренції прав декількох
осіб на один і той же майновий об'єкт
має приватний характер. Тому у випадку,
коли такий спір лежить в основі
адміністративної справи про державну
реєстрацію права, адміністративний суд
має перевірити лише відповідність дій
суб'єкта владних повноважень вимогам
закону.

Це означає, що у разі відсутності
порушень порядку вчинення
реєстраційних дій, спір про приватне
право не може впливати на оцінку
адміністративним судом оскаржуваних
дій і рішень БТІ та Реєстратора.

Відповідно до підпункту 3.2.4 Порядку
ведення Реєстру прав власності на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 28
січня 2003 № 7/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 28 січня
2003 року за № 67/7388 (Порядок), у випадку
скасування на підставі рішення суду
рішення реєстратора БТІ про державну
реєстрацію прав або визнання недійсним
чи скасування на підставі рішення суду
правовстановлювального документа, на
підставі якого проводилася державна
реєстрація права власності на об'єкт,
права щодо якого підлягають державній
реєстрації, чи іншого речового права на
нерухоме майно, змінені записи про
право власності на об'єкт, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
та суб'єкта цього права; про інші речові
права на нерухоме майно та суб'єкта цих
прав підлягають поновленню на підставі
заяви заінтересованої особи, до якої
додається відповідне рішення суду.

З викладеного вбачається, що суди
дійшли правильного висновку про
наявність у БТІ повноважень щодо
поновлення права власності на квартиру
за ОСОБА_8

Доводи позивачів про те, що ОСОБА_7 не
мала права на звернення із заявою про
поновлення цього права не приймаються
до уваги, оскільки поняття
заінтересованої особи у Порядку не
конкретизоване, а з матеріалів справи
вбачається наявність у ОСОБА_7
заінтересованості як спадкоємця
ОСОБА_8

Позивачі не навели інших підстав
вважати дії БТІ незаконними, тому
висновки судів про необґрунтованість
позову в цій частині вимог є
правильними.

Твердження про незаконність рішення
Бердянського районного суду від 20
грудня 2010 року також не приймаються до
уваги з огляду на положення частини
п'ятої статті 124 Конституції України,
якою встановлено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Оскільки при зверненні до Реєстратора
у 2013 році ОСОБА_4 в якості
правовстановлюючого документа на
квартиру зазначено договір
купівлі-продажу, який, згідно з
відомостями БТІ, визнано судом
недійсним, у задоволенні заяви ОСОБА_4
правомірно відмовлено.

Посилання позивачів у апеляційній та
касаційній скаргах на скасування
рішення Бердянського районного суду
від 20 грудня 2010 року не спростовують
висновків судів, тому що станом на
момент вчинення оскаржуваних
реєстраційних дій вказане рішення суду
було чинним.

Колегія суддів звертає увагу, що за
загальними правилами судочинства,
усунення негативних наслідків
виконання незаконного рішення суду
здійснюється в порядку повороту його
виконання.

Таким чином, за відсутності
встановлених у діях відповідачів
порушень вимог закону, суди дійшли
обґрунтованих висновків про відмову в
задоволенні позову. Доводи, викладені в
касаційній скарзі, зазначених
висновків не спростовують та не дають
підстав вважати рішення судів такими,
що ухвалені з порушеннями норм
матеріального або процесуального
права.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
залишити без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

О.Є.Донець

Л.Т.Черпіцька