Справа № 809/2170/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"25" липня 2014 р.
№ 809/2170/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Мулі Х.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
до суду з адміністративним позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується податкова
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою єдиного
податку та пені в розмірі 44 867,71 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав суду клопотання про розгляд
справи без участі уповноваженого
представника, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, поштове відправлення із
повісткою, направлене відповідачу за
адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, повернулося
до суду без вручення в зв'язку із
закінченням терміну зберігання. В
такому випадку у відповідності до ч.11
ст.35 Кодексу адміністративного
судочинства (далі-КАС) України,
оскільки повернене поштове
відправлення з повісткою невручене
адресату з незалежних від суду причин,
вважається, що повістка вручена
належним чином. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи
відповідач не подав, причини неявки
суду не повідомив. Наданим правом на
подання заперечення проти позову не
скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах
справи достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, оскільки немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але не прибули всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, то відповідно до ч.4
ст.122, ч.6 ст.128 КАС України суд ухвалив
розглянути справу у письмовому
провадженні на підставі наявних у ній
доказів за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
Витягу з Єдиного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового
Кодексу (далі-ПК) України визначено, що
податкове зобов'язання - це сума коштів,
які платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена.)

У відповідності до п.291.2 ст.291 ПК України
під спрощеною системою оподаткування
обліку та звітності слід розуміти
особливий механізм справляння
податків і зборів, встановлених п.297.1
ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених главою 1 розділу XIV ПК
України, з одночасним веденням
спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст.291 ПК України
передбачено, що юридична особа чи
фізична особа підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно п. 291.4 ст.291 ПК України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності поділяються на першу,
другу, третю, четверту, п'яту та шосту
групи платників єдиного податку.

У відповідності до п.291.4 ст.291 ПК
України, третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень;

В судовому засіданні встановлено, що
згідно власної заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування
ОСОБА_1 у відповідності до приписів
глави 1 розділу XIV ПК України з січня 2012
року перебуває на спрощеній системі,
про що йому видано свідоцтво платника
єдиного податку серії НОМЕР_1. При цьому
відповідачем було обрано третю групу
платників єдиного податку або 5
відсотків доходу.

Згідно п.293.3 ст.293 ПК України
відсоткова ставка єдиного податку для
третьої і четвертої груп платників
єдиного податку встановлюється у
розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі
сплати податку на додану вартість
згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків
доходу - у разі включення податку на
додану вартість до складу єдиного
податку.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та
строки подання платниками податків
податкових декларацій до органу
державної податкової служби

Згідно п.49.1 ст.49 податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків. При цьому платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді( п.49.2 ст.49
ПКУ).

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56
ПКУ податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків, не
підлягає оскарженню.

Як вбачається із змісту п.296.3 ст. 296 ПКУ
платники єдиного податку третьої -
шостої груп подають до контролюючого
органу податкову декларацію платника
єдиного податку у строки, встановлені
для квартального податкового
(звітного) періоду.

Судом встановлено, що на підставі
вищевказаної норми Кодексу
відповідачем подано до Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податкові
декларації по єдиному податку з
фізичних осіб.

Зокрема, як вбачається, згідно
досліджених в якості письмових доказів
по справі вищевказаних декларацій від
08.08.2013 року, 08.11.2013 року, 24.01.2014 року та
від 12.05.2014 року ОСОБА_1 задекларовано 7
247,66 грн, 18 270,7 грн., 14 356,75 грн та 4 996, 39
грн. відповідно

Таким чином шляхом подачі даних
декларацій ОСОБА_1, самостійно визначив
та узгодив податкове зобов'язання по
єдиному податку з фізичних осіб в
загальному розмірі 44 871.5 грн. (7 247,66 грн +
18 270,7 грн. + 14 356,75 грн + 4 996, 39 грн.= 44 871.5
грн.).

Згідно п.295.3 ст.295 ПК України платники
єдиного податку третьої - шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

Як вбачається з наведеної норми ПК
України, обов'язок зі сплати єдиного
податку фізичною особою - підприємцем
ставиться в залежність виключно від
належної реєстрації такої особи як
суб'єкта підприємницької діяльності та
застосування до нього спрощеної
системи оподаткування у відповідності
з вимогами законодавства.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України
визначає, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та в розмірах,
передбачених податковим
законодавством. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК
України).

Однак, в порушення вимог даної норми
Кодексу відповідач у встановлений
строк суму податкового зобов'язання
повністю не сплатив, у зв'язку з чим у
останнього виникла заборгованість в
розмірі 44 777,93 грн. Дана обставина також
підтверджується дослідженою в якості
письмового доказу по справі обліковою
карткою платника податків.

Відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПКУ
пеня нараховується після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом, а при
нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного
за останнім днем граничного строку
сплати грошового зобов'язання,
визначеного у податковому
повідомленні- рішенні згідно із цим
Кодексом. У відповідності до
приписів даної норми Кодексу
відповідачу нараховано пеню. Згідно
дослідженої в якості письмового доказу
по справі облікової картки платника
податків, залишок несплаченої пені
складає 89,78 грн.

Загальна сума заборгованості складає 44
867,71 грн. (44 777,93 грн + 89, 78 грн пені = 44 867,71
грн.).

Таким чином визначений Законом
обов'язок щодо сплати єдиного податку
відповідач виконував неналежним чином,
внаслідок чого допустив
заборгованість в загальному розмірі 44
867,71 грн., яку у встановлені строки не
сплатив.

Наявність даної суми заборгованості
також підтверджується довідкою
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області та витягом
із облікової картки платника податку.

За таких обставин, оскільки податкове
зобов'язання відповідачем не було
сплачене в установлені строки, останнє
визнається судом податковим боргом.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим
органом було надіслано відповідачу
податкову вимогу форми Ю за № 146-19 від
30.04.2013 року на суму 4 217,86 грн, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи квитанцією про відправлення
поштового відправлення за № 8438 від
30.04.2013 року.

Однак зазначену в вимозі суму
податкового боргу відповідач не
погасив.

Відповідно до приписів п. 59.5 ст. 59 ПКУ у
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

На підставі вищенаведеного податковим
органом інших вимог платнику не
надсилалось.

У разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення (п.
59.5 ст. 59 ПКУ).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, їх достатність та
взаємний зв'язок суд погоджується з
підставністю виникнення та розміром
заборгованості, заявленої до
стягнення. Податковий борг
відповідача підтверджується витягами
з облікової картки платника податків,
довідкою про борг та іншими письмовими
доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Наявність податкового боргу та його
розмір відповідач не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
спору в даній справі.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимогу позивача про стягнення коштів
підставною, а позов таким, що підлягає
до задоволення.

На підставі ст. 67 Конституції України,
п.п.16.1.4 п.16.1.ст.16, п.59.1, п.59.5 ст.59, п.95.1 -
п.95.4 ст.95, п.87.11 ст.87, главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України,
керуючись ст.ст.11, 71, 86, ст.128, ч.3 ст.160,
ст.162 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету
України 44 867 (сорок чотири тисячі
вісімсот шістдесят сім) грн. 71 коп.

Згідно ст.254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення
встановлених строків подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Гундяк В.Д.