Справа № 872/11432/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2014 рокусправа № 804/6423/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Павлоградський завод автоматичних
ліній і машин»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Павлоградський завод автоматичних
ліній і машин» до Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Павлоградський завод
автоматичних ліній і машин» звернулося
до суду з вищевказаним позовом в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 18 квітня 2013
року №000082210 та №000092210.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на безпідставність
висновків податкового органу щодо не
встановлення факту реальності
передачі товару по правочину
укладеного з ТОВ «Матадор», за
результатами документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства при здійсненні
господарських відносин, враховуючи той
факт що податковим органом не було
взято до уваги наявність усіх
первинних документів що підтверджують
реальність вказаних операцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2013 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
ПАТ «Павлоградський завод
автоматичних ліній і машин» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просило
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу податковий орган просить
відмовити у її задоволенні та залишити
без змін постанову суду першої
інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ПАТ
«Павлоградський завод автоматичних
ліній і машин» підтримав апеляційну
скаргу з викладених у ній підстав,
представник податкового органу просив
відмовити у її задоволенні та залишити
без змін постанову суду першої
інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що податковим
органом у період з 21 березня 2013 року по
27 березня 2013 року була проведена
позапланова виїзна перевірка ПАТ
«Павлоградський завод автоматичних
ліній і машин» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість, податку на
прибуток при взаємовідносинах з ТОВ
«Матадор» (код за ) за 2012 рік,
за результатами якої складено акт від 29
березня 2013 року №98/22/1-00222151, яким не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із ТОВ
«Матадор» (код за ) за період
з 1 червня 2012 року по 30 червня 2012 року.

Перевіркою встановлено наступні
порушення:

- п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137
Податкового кодексу України, не
віднесено до складу інших доходів
декларації з податку на прибуток за 2012
рік суму отриманого доходу від
невстановлених осіб у розмірі 555319 грн.,
а саме: III кв. 2012 року в розмірі 555319 грн.;

- п. 138.1, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, підприємством
завищено валові витрати включені до
складу декларації з податку на
прибуток за 2012 р. в розмірі 462766 грн., а
саме: III кв. 2012 р. в розмірі 462766 грн.;

в результаті вищевикладених порушень
ПАТ «Павлоградський завод
автоматичних ліній і машин» занижено
податок на прибуток до сплати в бюджет
по декларації з податку на прибуток за
2012 рік в сумі 213798 грн., в тому числі за 3
квартал 2012 року - 213798 грн.;

- п. 189.1, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України ПАТ «Павлоградський
завод автоматичних ліній і машин» (код
за ) неправомірно завищено
податковий кредит по операції з
придбання вугілля у ТОВ «Матадор» (код
за ) в розмірі 82564 грн. у
червні 2012 року, що призвело до
заниження податку на додану вартість у
сумі 82564 грн.

На підставі акту перевірки від 29
березня 2013 року №98/22/1-00222151 податковою
інспекцією прийнято податкові
повідомлення рішення від 18 квітня 2013
року:

- №000082210, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 123846,00 грн., у тому
числі за основним платежем в сумі 82564,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 41282,00 грн.;

- №000092210, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 267248,00 грн., у тому числі
за основним платежем в сумі 213798,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 53450,00 грн.

Таких висновків податковий орган
прийшов на підставі акту ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про результати
перевірки ТОВ «Матадор» (код за ) від 21 грудня 2012 року №7200/224/31820299.

Вказаним актом встановлено що, за
юридичною адресою підприємства ТОВ
«Матадор» відсутні первинні та
бухгалтерські документи: договори,
накладні, товарно-транспортні
накладні, податкові накладні, реєстри
отриманих та виданих податкових
накладних, банківські виписки та
будь-які інші первинні бухгалтерські
документи, регістри бухгалтерського
обліку, що засвідчують здійснення
господарської діяльності.

Фактично згідно податкової звітності
та проведених заходів встановлено
відсутність у ТОВ «Матадор»
виробничого обладнання, складських та
торгівельних приміщень, транспорту та
торгівельного обладнання, сировини,
матеріалів для здійснення основного
виду діяльності, визначеного згідно
Довідки з ЄДРПОУ.

Крім того, ТОВ «Матадор» за період 2011-2012
рік сформовано ПК на загальну суму
42358782,00 грн. від підприємств ТОВ
«Інфотерм» (код за ), ТОВ
«Олімп» (код за ), ПП «СВ
Гермес» (код за ), ПВП
«Форест» (код за ), ТОВ
«Кафепродакшн» (код за ), ТОВ
«Пасіфік» (код за ), БПП
«Сура» (код за ), ТОВ
«Хімагросервіс» (код за ),
якими надано податкову звітність
шляхом маніпулювання, а саме в
зазначених СГД взагалі відсутній ПК
згідно наданих розрахунків
коригування, задекларувавши податкові
зобов'язання здійснюють повернення
передплат неіснуючим контрагентам.

Таким чином, можна зробити висновок, що
ТОВ «Інфотерм» (код за ), ТОВ
«Олімп» (код за ), ПП «СВ
Гермес» (код за ), ПВП
«Форест» (код за ) ТОВ
«Кафепродакшн» (), ТОВ
«Пасіфік» (код за ), БПП
«Сура» (), ТОВ
«Хімагросервіс» (код за ),
взагалі не придбавало товар у 2011-2012
роках, в свою чергу й не могло
здійснювати реалізацію товару, робіт,
послуг на адресу ТОВ «Матадор», та як
наслідок останній не міг в подальшому
передавати товар своїм покупцям.

Виходячи з вищенаведеного, ТОВ
«Матадор» здійснював діяльність,
спрямовану на здійснення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третіх осіб.

Суд першої інстанції погодився з
такими висновками податкового органу
та відмовив у задоволенні позову,
колегія суддів вважає що такий
висновок суду першої інстанції
обґрунтованим з наступних підстав.

Пунктом 138.1 статті 138 розділу ІІІ
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів, місце надання яких
знаходиться на митній території
України; поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 даного кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається
дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4.,
п.201.10, ст.201 ПК України платник податку
зобов'язаний виписати податкову
накладну у двох екземплярах та надати
покупцю податкову накладну, що має
містити визначені за законом певні
реквізити, у т. ч. ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті і перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом, а при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг, а
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
які затверджені наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997,
зареєстровані в Міністерстві юстиції
Україні 20.02.1998 за № 128/2568, встановлено,
що комплектом юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
є транспортна документація, а єдиним
для всіх учасників транспортного
процесу юридичним документом,
призначеним для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
шляхом їх переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи, є
товарно-транспортна накладна, яка
відноситься до первинних документів,
на основі яких ведеться бухгалтерський
облік.

Згідно із п. п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
Правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Враховуючи однозначну необхідність
застосування облікового документа при
здійсненні вантажних перевезень,
використання товарно-транспортної
накладної є обов'язковим. Відсутність
чи неправильне оформлення
товарно-транспортних накладних має
наслідком, відповідно, відсутність
документального підтвердження
господарської операції та наявність
помилок у відображені результатів
господарської операції в обліку (як
бухгалтерському, так і податковому).

Факт отримання товару підлягає
встановленню в судовому процесі, як
юридичний факт, з яким закон пов'язує
виникнення права платника податку на
включення вартості придбаного товару
до складу валових витрат, про що вірно
зазначив суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відсутність доказів на переміщення
товарно-матеріальних цінностей,
відсутності довіреностей на отримання
товарів та доказів оприбуткування
отриманих товарів на складі
спростовують факт передачі товару від
ТОВ «Матадор» до ПАТ «Павлоградський
завод автоматичних ліній і машин».

Враховуючи встановлені обставини
справи суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про безпідставність
формування податкового кредиту за
вказаними операціями, незважаючи на
наявність у позивача доказів сплати
вартості товарів.

Встановлення факту недійсності, в тому
числі нікчемності цивільно-правового
правочину, який опосередковує
відповідні господарські операції, не є
необхідною умовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань платнику податків,
зважаючи на встановлену відсутність
реального вчинення цих господарських
операцій та відсутність зв'язку між
такими операціями та господарською
діяльністю платника податків.

Наслідки порушення податкового
законодавства, зокрема у податковому
обліку, повинні застосовуватися
незалежно від того, чи визнані
відповідні цивільні чи господарські
зобов'язання недійсними, оскільки
відповідальність за порушення норм
податкового законодавства є
самостійним видом юридичної
відповідальності і застосовується
незалежно від відповідальності за
порушення правил здійснення
господарської діяльності.

Зазначене свідчить на користь висновку
суду першої інстанції, що відсутність
судових рішень про визнання недійсними
(нікчемними) укладених правочинів, не
може розглядатися як перешкода для
коригування (зменшення) податкового
кредиту з ПДВ позивачу, з огляду на
встановлені порушення податкового
законодавства.

Відсутність реально вчиненої
господарської операції та, як наслідок,
юридична дефектність відповідних
первинних документів за змістом пункту
44.1 ст.44 ПК України не дозволяє
формувати дані податкового обліку
незалежно від спрямованості умислу
платників податку - учасників
відповідної операції.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Павлоградський завод автоматичних
ліній і машин» - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена
20 червня 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова