Справа № 826/20712/13-а
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Дешко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Головного управління Державної
фельд'єгерської служби України на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.03.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Державної фельд'єгерської служби
України про зобов'язання вчинити дії,
скасування наказів,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Головного управління
Державної фельд'єгерської служби
України про зобов'язання відповідача
видати наказ про звільнення з
Державної фельд'єгерської служби
України у відставку підполковника
внутрішньої служби ОСОБА_2, заступника
начальника штабу - начальника відділу
організаційно - аналітичної роботи та
контролю з 08.07.2013р. та зробити
відповідний запис в трудовій книжці
ОСОБА_2; стягнення з відповідача на
користь позивача середнього заробітку
за весь час вимушеного прогулу при
затримці видачі трудової книжки в
розмірі 5 451грн.67коп. та моральної шкоди
у розмірі 30 000 грн.; скасування наказу
від 30.01.2013р. №32о/с про зняття з ОСОБА_2
надбавки за інформаційно-аналітичне
забезпечення органів державної влади і
оперативно - розшукову діяльність;
стягнення з відповідача на користь
позивача надбавки за
інформаційно-аналітичне забезпечення
органів державної влади за період з
лютого по травень 2013 року у сумі 3 492
грн.; зобов'язання відповідача внести
зміни до наказів про встановлення
розміру премій за січень, лютий,
березень, квітень, травень 2013 року,
встановивши позивачу премію у розмірі
50% грошового забезпечення; стягнення з
відповідача невиплаченої частини
премії за період з лютого по травень 2013
року в розмірі 4 008,7 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.03.2014 року позов задоволено частково.
Зобов'язано Головне управління
Державної фельд'єгерської служби
України видати наказ про звільнення з
Державної фельд'єгерської служби
України у відставку підполковника
внутрішньої служби ОСОБА_2, заступника
начальника штабу - начальника відділу
організаційно - аналітичної роботи та
контролю з 08.07.2013р. та зробити
відповідний запис в трудовій книжці
ОСОБА_2 Стягнуто з Головного управління
Державної фельд'єгерської служби
України на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу при затримці видачі трудової
книжки в розмірі 5 451 (п'ять тисяч
чотириста п'ятдесят одна) грн. 67 коп. В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, Головне управління
Державної фельд'єгерської служби
України подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати незаконну, на
його думку, постанову суду першої
інстанції та постановити нову про
відмову в позові в повному обсязі. В
своїй апеляційній скарзі посилається
на незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення. Вважає, що судом
першої інстанції неповно з'ясовані
обставини, які мають істотне значення
для справи, а встановлені судом
висновки не відповідають обставинам
справи, що є підставою для скасування
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 проходив службу у Державній
фельд'єгерській службі України в
період з 03.11.2011р. по 10.06.2013р. на посадах,
які заміщуються особами
начальницького складу, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1999р. №1349-37 «Про затвердження
Положення про Державну фельд'єгерську
службу України».

16 травня 2013 року позивачем
написано рапорт про звільнення з ОВС та
ДФС України з 31.05.2013р.

10 червня 2013 року у день
виходу позивача на службу після
лікування наказом Головного
управління Державної фельд'єгерського
служби України від 10.06.2013р. №251 о/с його
звільнено з Держфельдслужби за віком у
відставку (із зняттям з військового
обліку) відповідно до п. 65 «а» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.06.1991р. №114 згідно з
поданим ним рапортом та наказом МВС від
23.05.2013р. №422 о/с, яким його звільнено з
органів внутрішніх справ. 10.06.2013р.
позивачем отримано обхідний лист.

Відповідачем направлялися
позивачеві 12.06.2013р. за № 08-733 та 05.07.2013р.
за № 08-819 повідомлення про його
звільнення з пропозицією терміново
прибути в управління кадрового
забезпечення для отримання трудової
книжки, військового квитка, припису та
надання необхідних документів для
оформлення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: обхідного листа, позивач приходив
до Головного управління Державної
фельд'єгерського служби України
11.06.2013р., 13.06.2013р., 14.06.2013р., 25.06.2013р. та
01.07.2013р.

Позивач ознайомився з наказом про його
звільнення та отримав трудову книжку з
документами лише 8 липня 2013 року.

На його думку, оскільки він
отримав трудову книжку та ознайомився
з наказом про звільнення 08.07.2013р., то з
вказаної дати він підлягає звільненню.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції прийшов до висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів
про працю України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Мінпраці України,
Мінюсту України, Мінсоцзахисту України
№58 від 29.07.1993р., власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї
записом про звільнення.

При затримці видачі трудової
книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Днем звільнення в такому
разі вважається день видачі трудової
книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до
трудової книжки працівника. Раніше
внесений запис про день звільнення
визнається недійсним у
порядку,встановленому п. 2.10 цієї
Інструкції.

Враховуючи наведене, не з
вини позивача йому не видано завчасно
трудову книжку та ознайомлено з
наказом про звільнення.

Таким чином, суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку,
що позовна вимога про зобов'язання
відповідача видати наказ про
звільнення з Державної фельд'єгерської
служби України у відставку
підполковника внутрішньої служби
ОСОБА_2, заступника начальника штабу -
начальника відділу організаційно -
аналітичної роботи та контролю з
08.07.2013р. та зробити відповідний запис в
трудовій книжці ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

У зв'язку з тим, що позивачеві
несвоєчасно, з вини керівництва
Головного управління Державної
фельд'єгерського служби України не
було видано трудову книжку, вимога про
стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу при затримці
видачі трудової книжки в розмірі 5
451грн.67коп. підлягає задоволенню в
повному обсязі.

При цьому, вимога позивача про
стягнення на його користь заподіяної
йому моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі, чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Позивач не довів яким саме чином
відповідач заподіяв йому моральних
страждань, а також із чого він виходив,
оцінивши шкоду саме в розмірі 30 000 грн.

Щодо вимоги про скасування наказу від
30.01.2013р. №32о/с про зняття з ОСОБА_2
надбавки за інформаційно-аналітичне
забезпечення органів державної влади і
оперативно - розшукову діяльність, то
слід зазначити, що позовна вимога про
стягнення з відповідача на користь
позивача надбавки за
інформаційно-аналітичне забезпечення
органів державної влади за період з
лютого по травень 2013 року у сумі 3 492грн.
задоволенню не підлягає, оскільки є
похідною від первинної вимоги.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача внести зміни до наказів
про встановлення розміру премій за
січень, лютий, березень, квітень,
травень 2013 року, встановивши позивачу
премію у розмірі 50% грошового
забезпечення та стягнення з
відповідача невиплаченої частини
премії за період з лютого по травень 2013
року в розмірі 4 008,7грн., то зазначається
наступне.

Згідно з вимогами пункту 2.59 наказу №
647/429 преміювання осіб начальницького
складу Держфельдслужби здійснюється
відповідно до Положення про
преміювання відповідно до їх
особистого внеску в загальний
результат служби.

З матеріалів справи вбачається, що за
недбале ставлення позивача до
виконання службових обов'язків його
безпосереднім начальником прийнято
рішення про зменшення йому розміру
премії.

Положеннями про преміювання
начальницького складу
Держфельдслужби, затверджених
наказами Головного управління
Держфельдслужби від 09.01.2008 року № 10 та
від 15.03.2013 року № 99, не передбачено
ознайомлення співробітника із наказом
про преміювання та рапортом про
зменшення її розміру, оскільки, наказ
про преміювання є загальним по
Головному управлінню Держфельдслужби
та містить відомості про інших осіб
начальницького складу, а рапорт про
зменшення розміру преміювання є
службовим документом, призначеним для
доповіді яких-небудь фактів
безпосередньо начальнику.

Пунктом 3.7. наказу № 99 передбачено, що
конкретні причини, які стали підставою
для зменшення премії, доводяться до
відома співробітника безпосереднім
начальником під час особистої бесіди. З
матеріалів справи вбачається, що
позивачу про його недбале ставлення до
виконання службових обов'язків,
керівництвом доводилось постійно.

За період проходження служби у
Держфельдслужбі позивач у
дисциплінарному порядку жодних дій та
рішень у відношення нього не
оскаржував.

Щодо безпідставності зменшення премії
за травень місяць, відповідно пункту 21
«Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ». Постановою
Кабінету Міністрів Української РСР від
29 липня 1991року №114 для осіб рядового і
начальницького складу встановлюється
41-годинний робочий тиждень, у
необхідних випадках вони несуть службу
понад установлену тривалість робочого
часу, а також у вихідні та святкові дні,
вищевикладене вказує на законність
зменшення премії.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
констатує, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, які викладені в
апеляційній скарзі та проголошені його
представником в судовому засіданні, не
спростовують рішення суду першої
інстанції.

За таких підстав, апеляційну скаргу -
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
Головного управління Державної
фельд'єгерської служби України -
відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.03.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 11.07.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.