Справа № 820/4442/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р.Справа № 820/4442/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014р.
по справі № 820/4442/14

за позовом ОСОБА_3

до Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті,
Управління Укртрансінспекції у
Харківській області, третя особа
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

про скасування постанови та визнання
дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду із позовом до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті (далі - перший
відповідач), Управління
Укртрансінспекції у Харківській
області Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті (далі -
другий відповідач), третя особа -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, в
якому просив визнати дії Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті, спрямовані на
стягнення з позивача 1700,00 грн. та з
відмови позивачу в ознайомленні з
актом проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом № 093142 від 27.07.2013 року
протиправними; скасувати постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 003105 від 11.09.2013 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року позов задоволено частково,
визнано протиправною відмову
Управління Укртрансінспекції у
Харківській області Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті від 24.09.2014 року №
4370/02/59-13 у ознайомленні ОСОБА_3 з актом
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом № 093142 від 27.07.2013 року. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014 року
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обґрунтування,
викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представники сторін
підтримали свої правові позиції по
справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача та третьої
особи, представника відповідачів,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що як вбачається із
облікової картки приватного
транспортного засобу, автомобіль SKANIA
К124 державний номер НОМЕР_2, типу -
автобус перебуває на праві керування у
ОСОБА_3

27 липня 2013 року державними
інспекторами з безпеки на наземному
транспорті управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області на підставі завдання на
перевірку № 02650 від 25.07.2013 року
проведено рейдову перевірку
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт на 152-му км
автомобільної дороги М-04 Знам'янка -
Луганськ - Ізварено, в результаті якої
було виявлено порушення в частині
надання послуг з нерегулярних
пасажирських перевезень без
оформлення документів, перелік яких
визначено в ст. 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт", а саме: водій
для здійснення контролю не надав
державним інспекторам договір з
замовником транспортних послуг та
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг.

За результатами проведення перевірки
складений акт № 093142 від 27.07.2013 року, в
якому зафіксовані встановлені
порушення з боку позивача.

На підставі пункту 25 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті
затвердженого постановою КМУ № 1567 від
08.10.2006 року, матеріали справи разом із
супровідним листом від 06.08.2013 року № 5153
було направлено до Управління
Укртрансінспекції у Харківській
області для розгляду по суті та
прийняття рішення, розгляд справи
призначено на 11.09.2013 року, про що було
повідомлено ОСОБА_3.

За результатами розгляду справи
Управлінням Укртрансінспеції у
Харківській області винесено
постанову від 11.09.2013 року № 003105 про
застосування фінансових санкції в
розмірі 1700 грн.

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідача, звернувся до суду із
даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
застосування до позивача фінансових
санкцій в сумі 1700,00 гривень згідно з ч. 1
ст. 60 Закону України "Про автомобільний
транспорт" постановою про застосування
фінансових санкцій № 003105 від 11.09.2013
року є правомірним, з огляду на те, що ні
в позовній заяві не спростовано
наведені в акті відомості про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, ні під час
розгляду справи позивачем не надано
належних і допустимих доказів
дотримання ним вимог ст. 39 Закону
України "Про автомобільний транспорт".

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
автомобільний транспорт" цей Закон
регулює відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
автомобільний транспорт" урядовий
орган державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті
здійснює державний контроль
автомобільних перевізників шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 листопада 2006 р. N 1567 затверджений
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті.

Відповідно до п. 15 зазначеного Порядку
під час проведення рейдової перевірки
перевіряється наявність визначених
статтями 39 і 48 Закону документів, на
підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Згідно п. 22 Порядку у разі відмови
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання або водія від
підписання акта перевірки суб'єкта
господарювання або акта перевірки
транспортного засобу посадові особи,
що провели перевірку, роблять про це
запис.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про автомобільний транспорт" послуги
пасажирського автомобільного
транспорту поділяють на послуги з
перевезення пасажирів автобусами, на
таксі та легковими автомобілями на
замовлення.

Нерегулярні пасажирські перевезення -
перевезення пасажирів автобусом,
замовленим юридичною або фізичною
особою з укладанням письмового
договору на кожну послугу, в якому
визначають маршрут руху, дату та час
перевезень, інші умови перевезень та
форму оплати послуги, або перевезення
за власний кошт.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт"
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Частиною 4 зазначеної статті
передбачено, що документами для
нерегулярних пасажирських перевезень
для водія автобуса є посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України.

Згідно статті 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" автомобільні
перевізники, водії повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" за надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону передбачений штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів.

Як свідчать письмові докази, ОСОБА_3
09.02.2010 року отримав Ліцензію серії
НОМЕР_3 з надання послуг з перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом відповідно до видів робіт,
визначених Законом України "Про
автомобільний транспорт" (а.с. 46).

Згідно зазначеної ліцензії, ОСОБА_3
дозволений наступний вид робіт:
внутрішні перевезення пасажирів
автобусами; внутрішні перевезення
вантажів вантажними автомобілями,
причепами та напівпричепами;
міжнародні перевезення пасажирів
автобусами; міжнародні перевезення
вантажів вантажними автомобілями,
причепами та напівпричепами.

07 вересня 2011 року позивач звернувся до
Територіального управління
Головавтотрансінспекції у Харківській
області Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті із заявою
про видачу йому ліцензійних карток та
отримав ліцензійну картку до ліцензії
серії НОМЕР_3 на транспортний засіб
типу автобус - D, SKANIA К124 державний номер
НОМЕР_2, 1999 року випуску (а.с. 44-45).

Крім того, колегія суддів зазначає, що
під час проведення перевірки водій
вищезазначеного транспортного засобу
надав перевіряючим до огляду
ліцензійну картку.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт" документи,
необхідні для перевезення пасажирів
автобусом для власних потреб для водія
- посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
автобус, список пасажирів, яких
перевозять, завірений підписом
перевізника та печаткою, інші
документи, передбачені законодавством
України.

Ліцензійної картки, що була пред'явлена
водієм автобусу SKANIA К124 державний номер
НОМЕР_2, у переліку вказаних документів
немає.

Крім того, позивачем не надано до суду
доказів того, що перевезення пасажирів
27.07.2013р. здійснювалось автобусом саме
для власних потреб.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
факт відсутності договору з замовником
транспортних послуг та документу, що
засвідчує оплату транспортних послуг
на момент перевірки підтверджено актом
перевірки, який є належним доказом для
встановлення обставин щодо порушення
позивачем вимог законодавства. Разом з
тим, позивачем не надано належних і
допустимих доказів дотримання ним
вимог ст. 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт".

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає правомірним
застосування до позивача фінансових
санкцій в сумі 1700,00 гривень згідно з ч. 1
ст. 60 Закону України "Про автомобільний
транспорт" постановою про застосування
фінансових санкцій № 003105 від 11.09.2013
року.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_3 в частині скасування
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 003105 від 11.09.2013 року задоволенню не
підлягають.

Отже, колегія суддів, переглянувши
рішення суду першої інстанції в межах
вимог апеляційної скарги, вважає, що
при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014р. по
справі № 820/4442/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С.
Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлений
23.07.2014 р.