Справа № 826/18559/13-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/21425/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук В.М.,

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 6 лютого 2014 року у справі за позовом
адвоката Російської Федерації ОСОБА_2
до Ради адвокатів України про визнання
протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Ради адвокатів
України про визнання протиправним та
скасування рішень.

Позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати
підпункт 4.1 Положення про перелік
документів та порядок включення
адвоката іноземної держави до Єдиного
реєстру адвокатів, затвердженого
рішенням Ради адвокатів України № 155
від 1 червня 2013 року;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Ради адвокатів України № 156 від
1 червня 2013 року в частині встановлення
розміру одноразового внеску на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури для адвокатів іноземної
держави;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Ради адвокатів України №157 від
1 червня 2013 року в частині встановлення
розміру щорічного внеску адвоката
іноземної держави на забезпечення
реалізації адвокатського
самоврядування;

- зобов'язати Раду адвокатів України
встановити розмір одноразового внеску
на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування в
частині організаційно-технічного
забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури для адвокатів іноземної
держави на рівні плати за складання
кваліфікаційного іспиту для осіб, що
мають намір набути статус адвоката, що
визначений у порядку, встановленому
Законом України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність»;

- зобов'язати Раду адвокатів України
встановити розмір щорічного внеску на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури для адвокатів іноземної
держави, відомості щодо яких внесено до
Єдиного реєстру адвокатів України, на
рівні щорічного внеску, що
встановлений для адвокатів України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 6 лютого 2014
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, а постанову
першої інстанції - без змін.

У касаційній скарзі позивач, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати та ухвалити
нове судове рішення, яким повністю
задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, у
межах, визначених ст. 220 КАС України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є адвокатом
Російської Федерації, що
підтверджується посвідченням № НОМЕР_1
від 28 жовтня 2005 року, виданим Головним
управлінням Федеральної реєстраційної
служби у Ростовській області.

ОСОБА_2 неодноразово звертався до
Національної асоціації адвокатів
України та Ради адвокатів України із
заявами про включення відомостей
відносно нього до Єдиного реєстру
адвокатів України, на які отримував
відповіді з роз'ясненням.

Пунктом 4.1. Положення про перелік
документів та порядок включення
адвоката іноземної держави до Єдиного
реєстру адвокатів, затвердженого
рішенням Ради адвокатів України № 155
від 1 червня 2013 року передбачено, що
адвокати іноземної держави на
території України можуть надавати
правові послуги лише з питань
міжнародного права та законодавства
країни, в якій вони отримали право на
заняття адвокатською діяльністю.
Представництво клієнтів в українських
судах всіх рівнів адвокат іноземної
держави має право здійснювати лише
спільно з адвокатом України на
підставі укладеної відповідної угоди.

Рішенням Ради адвокатів України № 156
від 1 червня 2013 року «Про встановлення
для адвокатів іноземних держав розміру
одноразового внеску на
організаційно-технічне забезпечення»
вирішено встановити для адвокатів
іноземних держав одноразовий внесок на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури в розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, що сплачується на
рахунок кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури регіону (з
розподілом 10% - Вищій
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури та 90% -
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури регіону).

Згідно рішення Ради адвокатів України
№157 від 01 червня 2013 року «Про
встановлення для адвокатів іноземних
держав щорічного внеску на адвокатське
самоврядування» встановлено розмір
щорічного внеску адвоката іноземної
держави на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування у
розмірі 20 мінімальних заробітних плат
станом на 01 січня поточного року, в
якому такі внески сплачуються.

Позивач вважав, що вимоги встановлені
пунктом 4.1. рішення Ради адвокатів
України від 1 червня 2013 року № 155 «Про
затвердження Положення про перелік
документів та порядок включення
адвоката іноземної держави до Єдиного
реєстру адвокатів України», рішення
Ради адвокатів України № 156 від 1 червня
2013 року «Про встановлення для
адвокатів іноземних держав розміру
одноразового внеску на
організаційно-технічне забезпечення»
та рішення Ради адвокатів України № 157
від 1 червня 2013 року «Про встановлення
для адвокатів іноземних держав
щорічного внеску на адвокатське
самоврядування» не відповідають
вимогам Конституції України та Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» так, як є
дискримінаційними, оскільки суттєво
обмежують права адвокатів іноземних
держав в Україні.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що оскаржувані рішення прийняті
відповідачем на підставі, у спосіб та в
порядку, що передбачені
законодавством.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком виходячи з наступного.

Правові засади організації і
діяльності адвокатури та здійснення
адвокатської діяльності в Україні
визначає Закон України «Про адвокатуру
та адвокатську діяльність в Україні»
від 5 липня 2012 року N 5076-VI (далі по тексту
- Закон ).

Частиною 4 статті 4 Закону передбачено,
що адвокат іноземної держави здійснює
адвокатську діяльність на території
України відповідно до цього Закону,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

У статті 59 Закону йде мова про статус
адвоката іноземної держави та
відповідно до якої адвокат іноземної
держави може здійснювати адвокатську
діяльність в Україні з урахуванням
особливостей, визначених цим Законом.
Адвокат іноземної держави, який має
намір здійснювати адвокатську
діяльність на території України,
звертається до
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури за місцем свого проживання
чи перебування в Україні із заявою про
його включення до Єдиного реєстру
адвокатів України. До заяви додаються
документи, що підтверджують право
такого адвоката на заняття
адвокатською діяльністю у відповідній
іноземній державі. Перелік таких
документів затверджується Радою
адвокатів України.

Таким чином, Законом передбачено право
відповідача на визначення переліку
документів та порядку включення
адвоката іноземної держави до Єдиного
реєстру адвокатів України.

Закон передбачає, що іноземці, які
мають бажання займатися в Україні
адвокатською діяльністю, можуть це
зробити двома способами: шляхом
отримання свідоцтва про право на
зайняття адвокатською діяльністю
відповідно до законодавства України
(складання кваліфікаційного іспиту та
проходження стажування) та шляхом
внесення іноземця, який отримав статус
адвоката відповідно до законодавства
іншої країни, до Єдиного реєстру
адвокатів України.

Отже, додаткові вимоги до іноземних
адвокатів передбачені пунктом 4.1.
Положення про перелік документів та
порядок включення адвоката іноземної
держави до Єдиного реєстру адвокатів
України, затвердженого рішенням Ради
адвокатів України № 155 від 1 червня 2013
року не є дискримінаційними по
відношенню до позивача, оскільки
прийнятті в межах повноважень
відповідача передбачених Законом та з
метою надання якісних послуг
споживачам у сфері права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо скасування рішення Ради
адвокатів України № 156 від 1 червня 2013
року «Про встановлення для адвокатів
іноземних держав розміру одноразового
внеску на організаційно-технічне
забезпечення» та рішення Ради
адвокатів України №157 від 1 червня 2013
року «Про встановлення для адвокатів
іноземних держав щорічного внеску на
адвокатське самоврядування», суд
першої інстанції виходив з того, що
повноваження вказаного органу по
встановленню розміру таких внесків є
дискреційними. Колегія суддів
погоджується з даним висновком
виходячи із наступного.

Пунктом 6 частини 4 статті 55 Закону до
повноважень Ради адвокатів України
віднесено встановлення розміру та
порядку сплати щорічних внесків
адвокатів на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування,
забезпечення їх розподілу і
використання (якщо з'їздом адвокатів
України прийнято рішення про сплату
щорічних внесків адвокатів на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування та визначено напрями їх
використання).

Отже, вирішення питання про
встановлення розміру внесків
відноситься до внутрішньої
компетенції відповідача та він має
право при визначенні їх розміру діяти
на власний розсуд.

Враховуючи те, що посилання в
касаційній скарзі на порушення судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
не знайшли свого підтвердження при
розгляді даної справи, а судами повно
та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішеннях, які належним чином
мотивовані і за своїм змістом та формою
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 6 лютого 2014 року у справі за позовом
адвоката Російської Федерації ОСОБА_2
до Ради адвокатів України про визнання
протиправним та скасування рішень -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді
С.В.
Головчук

А.Ф.
Загородній