Справа № 810/3899/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м. Київ
810/3899/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим,

Чорноморського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим

про спонукання до
виконання певних дій

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, Чорноморського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим про спонукання до виконання
певних дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що він звільнений зі служби в
органах внутрішніх справ у запас з
посади помічника начальника відділу
оперативно-чергової частини
Чорноморського районного відділу
Головного управління Міністерств
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим. З 01.03.2012 він отримує
пенсію розмір якої розрахований
виходячи з грошового забезпечення, яке
позивач отримував за місцем служби
перед звільненням у запас. При цьому,
відповідачами за травень 2010 рік, а
також за період з жовтня 2010 року по
лютий 2011 рік, з квітня 2011 року по
грудень 2011 рік не була нарахована і
виплачена щомісячна премія, яка
входить до грошового утримання осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ, чим порушено права
позивача і вимоги Постанови Кабінету
Міністрів України від 07.11.2007 № 1294,
Наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 і
Положення про преміювання осіб
рядового та начальницького складу
Головного управління та органів
(підрозділів) МВС України в Автономній
Республіці Крим. На думку позивача,
премія в даному випадку є додатковою
грошовою винагородою і додатковим
видом грошового утримання, однак
ніяких наказів і розпоряджень щодо
позбавлення позивача премії за
2010-2011р.р. відповідачами прийнято не
було. Тому, позивач звернувся до суду з
метою відновлення своїх порушених
прав.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 12.10.2012, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.02.2013, у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.05.2014 скасовано постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 12.10.2012 і
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013,
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В силу положень статті 12 Закону України
від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» у зв'язку з
неможливістю здійснювати правосуддя
судами Автономної Республіки Крим та
міста Севастополя на тимчасово
окупованих територіях, територіальну
підсудність судових справ, підсудних
розташованим на території Автономної
Республіки Крим, змінено, розгляд
адміністративних справ Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим здійснюється
Київським окружним адміністративним
судом.

Таким чином, дана справа підсудна
Київському окружному
адміністративному суду.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 27.06.2014
справу прийнято до провадження та
призначено до судового розгляду на
15.07.2014.

Крім того, у зв'язку з тимчасовим
зупиненням приймання до пересилання
поштових відправлень, адресованих
одержувачам населених пунктів
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополь, прийнято рішення
викликати для участі в судовому
засіданні сторін (їх представників)
шляхом розміщення тексту повісток у
мережі Інтернет на офіційному
веб-порталі «Судова влада України» в
розділі оголошень Київського
окружного адміністративного суду за
адресою (http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/spravu/).

Також, копію ухвали суду надіслано
особам, які беруть участь у справі,
шляхом її розміщення в Єдиному
державному реєстрі судових рішень.

У судове засідання 15.07.2014 позивач або
його уповноважені представники,
уповноважені представники
відповідачів не з'явились

Від позивача до суду надійшло
клопотання від 14.07.2014, в якому позивач
просить суд здійснювати розгляд справи
без його участі.

Відповідачі повідомлені судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявної в матеріалах справи
повістки про виклик до суду з
підтвердженням про її розміщення на
офіційному веб-порталі «Судова влада
України» в розділі оголошень
Київського окружного
адміністративного суду за адресою
(http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/spravu/).

Від відповідачів заяв або клопотань до
суду не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи приписи зазначеної статті
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
задоволенню не підлягає, з таких
підстав.

Як встановлено судом, відповідно до
наказу ГУ МВС України в АР Крим №299/с
від 28.11.2005 «По особовому складу»
позивача призначено на посаду старшого
інспектора з режиму секретності
Чорноморського районного відділу з
09.11.2005,увільнивши його від посади
дільничного інспектора міліції
відділення дільничних інспекторів
міліції Сакського міськрайонного
відділу.

Згідно з наказом ГУ МВС України в АР
Крим № 199/с позивача призначено на
посаду помічника начальника відділу -
оперативним черговим чергової частини
Чорноморського районного відділу,
увільнивши його від посади старшого
лейтенанта міліції - старшого
інспектора з режиму секретності.

Наказом Чорноморського районного
відділу ГУ МВС України в АР Крим від
19.05.2010 №166 «Про встановлення посадових
окладів працівникам Чорноморського
РВ» капітану міліції ОСОБА_2 - помічнику
начальника відділу - оперативному
черговому чергової частини
Чорноморського районного відділу
встановлено посадовий оклад у розмірі
950,00 грн. з 30 квітня 2010.

Відповідно до наказу Головного
управління МВС України в АР Крим від
25.01.2012 за № 26 о/с ОСОБА_2 звільнено з
органів внутрішні їх справ у запас з
01.02.2012 за вислугою років.

Починаючи з 01.03.2012 позивач отримує
пенсію, до якої на його думку не
включено розміри премій за попередні
роки.

Вважаючи такі дії відповідачів
неправомірними, позивач звернувся до
суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до частини другої статті 14
Кодексу адміністративного судочинства
України постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини п'ятої статті 225
Кодексу адміністративного судочинства
України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Як вбачається з ухвали Вищого
адміністративного суду України від
22.05.2014 суд касаційної інстанції
зазначив, що позиція судів попередніх
інстанціях щодо того, що призначення та
виплата працівникам підрозділу органу
внутрішніх справ премії є суб'єктивним
правом, а не обов'язком керівника
органу внутрішніх справ є помилковою,
адже керівник підрозділу органу
внутрішніх справ має право позбавити
працівника премії, зменшити її розмір
лише коли останній у відповідному
періоді допустив невиконання або
неналежне виконання покладених на
нього посадових обов'язків, що
негативно вплинуло на загальні
результати роботи органу внутрішніх
справ й про це має бути виданий
відповідний наказ з зазначенням
конкретних підстав позбавлення або
зменшення премії; позбавлення ж
працівника органу внутрішніх справ
премії або зменшення її розміру без
видання відповідного наказу не
допускається.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
упорядкування структури та умов
ротового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу a деяких інших
осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294
установлено, що грошове забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1.6 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ затвердженого
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 31 грудня 2007 року № 499 (у
редакції яка підлягала застосуванню до
спірних правовідносин) грошове
забезпечення осіб рядового
начальницького складу органів
внутрішніх справ виплачується за
місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Згідно з підпунктом 2.15.1 пункту 2.15
Інструкції преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби у межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів, та економії фонду
грошового забезпечення.

Індивідуальні розміри премії не
обмежуються максимальними розмірами
та встановлюються за рішенням
керівника підрозділу в межах фонду
преміювання.

Відповідно до п.2.15.2 Інструкції
преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до положення про
преміювання, розробленого з метою
визначення порядку матеріального
заохочення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, з урахуванням
специфіки та особливостей виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасності і точності виконання
рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів.

Зменшення розміру премії, позбавлення
її проводяться відповідно до положення
про преміювання (підпункт 2.15.3 пункту 2.15
Інструкції).

Виплата премії за минулий місяць
проводиться в поточному місяці разом з
виплатою грошового забезпечення
(підпункт 2.15.4 пункту 2.15 Інструкції).

Згідно з підпунктом 2.15.5 пункту 2.15
Інструкції виплата премій особам
рядового і начальницького складу,
зменшення її розміру, або позбавлення в
повному розмірі здійснюються за
наказами керівників органів і
підрозділів, закладів та установ
Міністерства внутрішніх справ України.
Накази про преміювання осіб рядового і
начальницького складу видаються до
10-го числа кожного місяця на підставі
мотивованих рапортів начальників
структурних підрозділів, погоджених з
фінансовим підрозділом у частині
розміру фонду преміювання. У рапортах з
клопотанням про позбавлення премії чи
зменшення її розмірів зазначаються
конкретні причини, які стали підставою
для цього.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про
преміювання осіб рядового і
начальницького складу Головного
управління та органів (підрозділів)
Головного управління МВС України в АР
Крим, затвердженого Наказом Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Автономній Республіці
Крим № 500 від 30.04.2010 премія - це
додаткова грошова винагорода та
додатковий вид грошового забезпечення,
що виплачується особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ відповідно до їх
особистого вкладу в загальні
результати служби, з урахуванням
специфіки та особливостей виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасності і точності виконання
рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів.

Згідно з пунктом 1.3, пунктом 1.4, пунктом
2.3 Положення премія має стимулюючий
характер і встановлюється в межах
фонду преміювання. Виплата премії
проводиться в поточному місяці разом з
виплатою грошового забезпечення. Фонд
преміювання утворюється в розмірі не
менш як 10 % від посадових складів, та
економії фонду грошового забезпечення.
Розмір премії визначається за
визначеними показниками.

Отже, наведені приписи Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення і Положень про
преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ визначають як джерела
утворення фонду преміювання,
показники, за яких працівник цього
органу внутрішніх справ може бути
премійований, так і підстави зменшення
(позбавлення) премії.

Водночас, як звернув увагу суд
касаційної інстанції, наказом
Чорноморського районного відділу
Головного управління МВС України в
Автономній Республіці Крим від 20.04.2011 №
193 «Про покарання працівника
Чорноморського районного відділу
Головного управління МВС України в АР
Крим» на підставі службової перевірки
від 20.04.2011 у відношенні майора міліції
ОСОБА_2 по факту нетактовної поведінки
при виконанні службових обов'язків по
відношенню до заявника порушення
службової дисципліни, статті 1, статті 2
Дисциплінарного статуту ОВС України,
ст. 5 Закону України «Про міліцію» була
оголошена догана.

Крім того, наказом т.в.о начальника
Чорноморського районного відділу
Головного управління МВС України в
Автономній Республіці Крим від 05.12.2011 №
489 о/с за порушення службової
дисципліни, ст.ст. 1,2 Дисциплінарного
статуту ОВС України, що виразилося в
порушенні вимог наказів МВС України
від 04.10.2003 № 1155, №181 від 28.04.2009, майору
міліції ОСОБА_2 оголошено сувору
догану.

Під час нового судового розгляду
справи судом досліджено матеріали
справи, враховано висновок суду
касаційної інстанції, і водночас
встановлено наступне.

Позивач у позовній заяві просить суд
зобов'язати відповідачів провести
нарахування і виплату щомісячної
премії за травня 2010 року, а також за
період з жовтня 2010 року по лютий 2011 рік,
з квітня 2011 року по грудень 2011 рік.

Проте, як було зазначено судом, у квітні
2011 року і грудні 2011 року позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, а саме, оголошено
догану та сувору догану. Тому,
відповідно, за ці місяці він не може
бути премійований.

При цьому, відповідно до статті 18
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 № 3460-IV особа рядового або
начальницького складу вважається
такою, яка не має дисциплінарного
стягнення, якщо її заохочено шляхом
дострокового зняття дисциплінарного
стягнення, нагороджено державною
нагородою чи відзнакою Президента
України або минув рік з дня накладення
дисциплінарного стягнення.

Таким чином, дисциплінарне стягнення
знімається шляхом заохочення або після
спливу одного року з дня накладення
дисциплінарного стягнення.

Отже, з урахуванням того, що до позивача
у квітні 2011 і грудні 2011 року були
застосовані дисциплінарні стягнення,
він не міг бути премійований протягом
року з дня накладення стягнень.

При цьому, позивач не надав суду
доказів дострокового зняття
дисциплінарних стягнень або
оскарження стягнень у судовому
порядку, а отже у суду відсутні
підстави для задоволення вимог про
зобов'язання відповідачів випалити
позивачу щомісячну премію за період з
квітня 2011 року по грудень 2011 рік.

Відносно виплати щомісячної премії за
травень 2010 року і жовтень 2010 рік - лютий
2011, суд зазначає наступне.

Як вже було вказано судом, суть премії
полягає в тому, що це додатковий вид
грошового забезпечення, що
виплачується особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ відповідно до їх
особистого вкладу в загальні
результати служби, з урахуванням
специфіки та особливостей виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасності і точності виконання
рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів. Проте, матеріали справи не
містять доказів сумлінного виконання
позивачем посадових обов'язків,
своєчасності і точності виконання
рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів.

Будь-яких доказів того, що позивач
оскражував у судовому порядку
бездіяльність відповідачів щодо
неприйняття наказів про позбавлення
або зменшення розміру премії позивач
суду не надав. Відтак, відсутність
таких наказів в матеріалах справи не є
підставою для прийняття судом до уваги
тверджень, що відповідачі були
зобов'язані нараховувати та
виплачувати таку премію у період за
травень 2010 року, та з жовтня 2010 року по
лютий 2011 рік включно.

Крім того, у матеріалах справи наявний
лист Чорноморського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим від 03.05.2012 № 70/2659, зі
змісту якого вбачається, що
преміювання встановлювалось в межах
асигнувань, проте, розмір таких
асигнувань був обмежений, тому премія в
зазначені періоди не встановлювалась.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що позов є
необґрунтованим і задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.