Справа № 448/665/14-а, 2а-448/32/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа № 876/6662/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Брушнівського С.М.,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Громадянина Сирії ОСОБА_4 на постанову
Мостиського районного суду Львівської
області від 15 травня 2014 року по справі
№ 448/665/14-а, 2а-448/32/14 за позовом
Мостиського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до Громадянина Сирії ОСОБА_4 про
примусове видворення за межі території
України, -

В С Т А Н О В И В:

14.05.2014 року Мостиський прикордонний
загін Західного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України звернувся до суду з
позовом, в якому просив примусово
видворити громадянина Сирії ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Постановою Мостиського районного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
позов задоволено.

Представник ОСОБА_2 в інтересах
громадянина Сирії ОСОБА_4 дану
постанову оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповністю
досліджені обставини справи, просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що суд не зясував чи є ризики у
випадку примусового видворення для
життя, безпеки і свободи іноземного
громадянина, що зазначені ст. 31 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства». Крім того,
згідно з рішень Європейського суду з
прав людини, особа не підлягає
видворенню, якщо існує загроза того, що
у країні походження вона може стати
жертвою поводження забороненого ст. 3
Європейської конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод. Отже,
суд не застосував положень ст. 31 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», що призвело
до прийняття рішення про видворення
відповідача в країну походження, де він
може стати жертвою катувань, жорстоких
та таких, що принижують гідність видів
поводження чи покарання.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та заперечив
проти доводів апеляційної скарги, а
представник відповідача підтримав їх.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовільнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати, та
прийняти нову.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що громадянин Сирії
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
житель АДРЕСА_1, був затриманий 12.05.2014
року о 14 год. 00 хв. в пункті пропуску
«Смільниця», після передачі з
Республіки Польща в Україну в рамках
Угоди про реадмісію, за здійснення
11.05.2014 року незаконного перетинання
державного кордону з України в
Республіку Польщу на напрямку 267
прикордонного знаку, що на території
Турківського району Львівської
області, за що його Турківським
районним судом Львівської області
визнано винним у вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с.6).

На підставі ч. 14 ст. 20 Закону України
«Про Державну прикордонну службу
України», ст. 263 КУпАП, до відповідача
застосовано адміністративне
затримання на термін до трьох годин з
метою встановлення особи, на підставі
чого складено протокол про
адміністративне затримання від 12.05.2014
року (а.с.7).

13.05.2014 року начальником Мостиського
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України було
прийнято рішення про примусове
повернення громадянина Сирії ОСОБА_4 за
межі території України, оскільки
іноземний громадянин не бажає
виїжджати самостійно, у нього відсутні
документи та кошти для повернення в
країну походження (а.с.4).

Колегія суддів не погоджується із
висновками суду першої інстанції щодо
видворення відповідача за межі
території України з огляду на наступне.

Примусове видворення не
застосовується до іноземців та осіб
без громадянства на яких поширюється
дія Закону України «Про біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про
примусове видворення відповідача слід
враховувати, що особа в будь-якому разі
не підлягає видворенню, якщо підпадає
під захист статті 3 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод або статті 31 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», відповідно до якої
іноземець або особа без громадянства
не можуть бути примусово повернуті чи
примусово видворені або видані чи
передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме
небезпека за ознаками раси,
віросповідання, національності,
громадянства (підданства), належності
до певної соціальної групи або
політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта,
катування, жорстоке, нелюдське або
таке, що принижує гідність, поводження
чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або
примусове повернення до країн, де
можуть виникнути зазначені випадки.

При розгляді справ щодо статусу
біженця та особи, яка потребує
додаткового захисту, примусового
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України та спорів,
пов'язаних із перебуванням іноземця та
особи без громадянства в Україні,
необхідно враховувати, що інформація
про країну походження належить до
загальновідомої інформації.
Відповідно до частини другої статті 72
КАС України обставини, визнані судом
загальновідомими, звільнені від
подальшого доказування.

Станом на час ухвалення оскаржуваних
рішень, офіційною позицією УВКБ ООН від
22.10.2013 року в зв'язку з проведенням
постійних бойових дій у Сирії з березня
2011 року, які продовжуються і в 2014 році
державам-членам ООН рекомендовано
ввести тимчасовий мораторій на всі
повернення до Сирії до моменту, коли
ситуація в країні дозволятиме безпечне
та гідне повернення навіть у випадку
відмови в наданні статусу біженця
(Рекомендації по питанню міжнародного
захисту відносно осіб, що залишають
Сірійську Арабську Республіку,
редакція ІІ від 22.10.2013 року).

У своїх поясненнях посадовим особам
Мостиського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
відповідач пояснив, що він з м. Алеппо,
та у зв'язку з бойовими діями у його
місті і побоювань за своє життя
змушений був покинути країну
намагаючись дістатися до Євросоюзу і
там влаштуватися на роботу. Визнає, що
незаконно перетнув кордон. Однак у свою
країну їхати боїться, бо його місто
знищено, там ідуть бойові дії. В
рекомендаціях УВКБ ООН дане місто
значиться як таким, що є небезпечним
для проживання.

Отже, судом першої інстанції не надано
оцінки існуючим загальновизнаним
офіційним документам, щодо
обґрунтованості побоювань
відповідача, що його життю або здоров'ю,
безпеці або свободі загрожує небезпека
внаслідок загальнопоширеного
насильства в ситуації внутрішнього
збройного конфлікту в разі повернення
до Сирії.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги Мостиського
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судова колегія вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, а тому постанову
суду першої інстанції необхідно
скасувати і винести нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Сирії
ОСОБА_4 задоволити.

Постанову Мостиського районного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
по справі № 448/665/14-а, 2а-448/32/14 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
Мостиського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В.П. Дякович

Судді:
Л.П. Іщук

Р.Б. Хобор