Справа № 826/2324/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2324/14
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Бабенка К.А., Бистрик Г.М.

за участю секретаря:
Пакіж О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТАРКО КИЇВ» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Митного посту «Столичний»
Київської міжрегіональної митниці
Міндоході, третя особа: ОСОБА_2 про
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СТАРКО КИЇВ» (далі -
Позивач) звернулось до суду із
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Митного посту «Столичний» Київської
міжрегіональної митниці Міндоході
(далі - Відповідачі) у якому просило
скасувати рішення відповідача №
100270000/2013/300478/2 від 25.11.2013 року та №
100270000/2013/300512/2 від 09.12.2013 року;
зобов'язати Київську міжрегіональну
митницю Міндоходів здійснити митне
оформлення товарів відповідно до
декларації митної вартості за першим
(основним) методом оцінки митної
вартості; зобов'язати відповідача
утриматись від винесення рішень про
коригування митної вартості на
підставі необґрунтованих сумнівів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 червня 2014 року вимоги
адміністративного позову задоволено
частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
в задоволенні вимог адміністративного
позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Заслухавши представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, що
прибув у судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову -
без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, між ТОВ «СТАРКО
КИЇВ» (покупець) та Фірмою «Starco Eastern Group»
(продавець), укладено договір №
SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року (з урахуванням
додаткових угод), за умовами якого,
Продавець продає, а Покупець купує
шини, камери і запасні частини (колеса)
для несамохідних транспортних засобів
(Товар), номенклатура, ціна і кількість
яких вказано в рахунках - додатках до
цього договору, що є невід'ємними його
частинами.

На підставі вказаного договору та
згідно з рахунками Фірми «Starco Eastern Group»
№№ 314717, 314718 від 21.11.2013 року, № 314786 від
04.12.2013 року та 314787 від 03.12.2013 року,
позивачу в листопаді та в груді 2013 року
було поставлено 2 партії товару (шини і
покришки пневматичні та масивні
резинові, камери резинові, вентилі,
части інших причепів та напівпричепів
та інших несамохідних транспортних
засобів, осі причепів та
напівпричепів), визначеної
номенклатури, кількості і ціни, на
вартістю 49 893,58 Євро (далі поставка 1)
та 47 447,42 Євро (далі - поставка 2)
відповідно.

На виконання умов договору № SК-SEG-01/2011
від 23.01.2012 року, шляхом подання митному
органу ВМД № 100270000/2013/185333 від 25.11.2013 року
та № 100270001/2013/186870 від 09.12.2013 року,
позивачем за допомогою митого брокера,
до митного оформлення в режимі імпорт -
40 заявлений відповідний товар.

Заявлена митна вартість товару за ВМД
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/185333 склала 554
764,18 грн. (вартість товару - 49 893,58 Євро
або 539 097,02 грн. та вартість
транспортних витрат - 1 450,00 Євро або 15
667,16 грн.).

Заявлена митна вартість товару за ВМД
від 09.12.2013 року № 100270001/2013/186870 склала 533
922,51 грн. (вартість товару - 47 447,42 Євро
або 518 089,77 грн. та вартість
транспортних витрат - 1 450,00 Євро або 15
832,89 грн.).

Транспортування товару здійснювалось
SIA «Tire Logistic Serviss» на підставі договору
транспортно-експедиційного
обслуговування при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом
від 24.01.2012 року № SK-TLS-01/2012, укладеного
між позивачем (Замовник) та SIA «Tire Logistic
Serviss» (Експедитор), за умовами якого
Замовник доручає, а Експедитор приймає
на себе організацію перевезень
вантажів автомобільним транспортом та
здійснення їх ТЕО у міжміському та (або)
міжнародному сполученні.

Згідно пп.2.1.6. договору від 24.01.2012 року №
SK-TLS-01/2012 за дорученням Замовника
Експедитор зобов'язаний проводити
страхування вантажу.

При цьому, вантаж позивача
Експедитором не страхувався.

Згідно довідки від 22.11.2013 року № 27/821.13-І
вартість транспортних витрат по
поставці 1 склала: по маршруту - Рига
(Латвія) - кордон України - 1450,00 Євро,
кордон України - Київ - смт. Чабани -
Дніпропетровськ (Україна) - 700,00 Євро.

Згідно довідки від 05.12.2013 року № 28/838.13-І
вартість транспортних витрат по
поставці 2 склала: по маршруту - Рига
(Латвія) - кордон України - 1450,00 Євро,
кордон України - Київ - смт. Чабани -
Дніпропетровськ (Україна) - 700,00 Євро.

Митна вартість товару заявлена
позивачем за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Незважаючи на наявність всіх
необхідних документів, а також
позбавляючи позивача можливості
подачі додаткових документів протягом
встановленого самим же митним органом
10-ти денного строку для подачі
додаткових документів, відповідач
прийняв оскаржувані рішення про
коригування митної вартості товарів:

- від 25.11.2013 року № 100270000/2013/300478/2, тобто в
день подачі ВМД № 100270000/2013/185333 від
25.11.2013 року, яким за резервним методом
скоригована заявлена позивачем за
ціною договору митна вартість товару;

- від 09.12.2013 року № 100270001/2013/300512, тобто в
день подачі ВМД № 100270000/2013/186870 від
09.12.2013 року, яким за резервним методом
скоригована заявлена позивачем за
ціною договору митна вартість товару.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що неподання декларантом окремих
додаткових документів не впливає на
правильність визначення позивачем
митної вартості товарів за першим
методом, що підтверджується наданими
до органу доходів і зборів для митного
оформлення основними документами.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Згідно гр.44 ВМД № 100270000/2013/185333 від 25.11.2013
року, позивачем для здійснення митного
контролю та митного оформлення, а також
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару подані митному органу
було надано наступні документи:

декларацію митної вартості №
100270000/2013/185333 від 25.11.2013 року;

зовнішньоекономічний договір №
SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року з додатковими
угодами до нього;

комерційний інвойс № 314717 від 21.11.2013
року;

комерційний інвойс № 314718 від 21.11.2013
року;

рішення органу з сертифікації № 185/264-Л
від 25.11.2013 року;

експортну декларацію 13LV5928;

транспортний документ на перевезення
CARNET TIR XZ75681014 від 21.11.2013 року;

міжнародні товарно-транспортні
накладні СМR А №143246 та А № 143246А
від21.11.2013 року;

довідку про транспортні витрати №
27/821.13-І від 22.11.2013 року;

договори доручення на здійснення
перевезення № 09723 ВІ/09781ВІ від 21.11.2013
року та заказ № 807 від 20.11.2013 року;

договір транспортно-експедиційного
обслуговування при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом №
SK-TLS-01/2012 від 24.01.2012 року.

Згідно гр.44 ВМД № 100270000/2013/186870 від 09.12.2013
року, позивачем для здійснення митного
контролю та митного оформлення, а також
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару подані митному органу
наступні документи:

декларацію митної вартості №
100270000/2013/186870 від 09.12.2013 року;

зовнішньоекономічний договір №
SК-SEG-01/2011 від 23.01.2012 року з додатковими
угодами до нього;

комерційний інвойс №314786 від 04.12.2013
року;

комерційний інвойс №314787 від 03.12.2013
року;

рішення органу з сертифікації № 185/286-Л
від 05.12.2013 року;

експортну декларацію 13LV5055;

транспортний документ на перевезення
CARNET TIR JX67932829;

міжнародні товарно-транспортні
накладні СМR LV-40 та LV-41 від 04.12.2013 року;

довідку про транспортні витрати №
28/838.13-І від 05.12.2013 року;

договори доручення на здійснення
перевезення № JК 3686/R 2521 від 05.12.2013 року
та заказ № 848 від 05.12.2013 року;

договір транспортно-експедиційного
обслуговування при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом №
SK-TLS-01/2012 від 24.01.2012 року.

Проте, під час проведення митного
контролю митним органом було
встановлено, що визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних товарів неможливо, у
зв'язку з відсутністю даних щодо
вартості операцій з ідентичними
товарами, скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки товару та
партії товару (кількості). Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий у
зв'язку з відсутністю даних щодо
вартості операцій з подібними
(аналогічними) товарами, скоригованими
відповідно до комерційних умов
поставки товару та партії товару
(кількості). Метод визначення митної
вартості на основі віднімання вартості
не може бути використаний у зв'язку з
відсутністю даних, необхідних для
проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних, необхідних для проведення
розрахунків.

Таким чином, оскаржуваними рішеннями,
митну вартість товару, що імпортується
скориговано із застосування
резервного методу відповідно до ст.64
Митного кодексу України. Визначена
митна вартість товару ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками, митне
оформлення якого уже здійснене за
митними деклараціями від 11.09.2013 року №
110100000/2013/228499, від 23.09.2013 року №
110100000/2013/229721, від 20.08.2013 року №
100270000/2013/174757, від 21.10.2013 року №
100270000/2013/181582, від 30.10.2013 року №
100270000/2013/182688, від 10.09.2013 року №
100270000/2013/177075, від 30.10.2013 року №
/2013/182739.

З 01.06.2012 р. набрав чинності новий Митний
кодекс України (далі - МК України) від
13.03.2012 р. № 4495-VІ, який, зокрема,
встановлює порядок визначення митної
вартості імпортованих товарів та
правила її декларування визначені.

Відповідно до ч.1 ст. 49, ч.2 ст. 51 МК
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорт, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення (ч.1 ст.53
Кодексу).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Проте, відповідачем було грубо
порушено вищезазначені правові норми,
і позбавлено позивача можливості
подачі додаткових документів протягом
встановленого самим же митним органом
10-ти денного строку для їх подачі, як
наслідок відповідач прийняв
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості товарів передчасно та
необґрунтовано.

Відповідно до частини першої ст.244-2
кодексу адміністративного судочинства
України, зокрема, суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Суд апеляційної інстанції бере до
уваги постанову Верховного Суду
України від 11.09.2012 у справі № 21-262а12 в
якій зазначено, що ненадання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів здійснити митне оформлення
товарів відповідно до декларацій
митної вартості, вантажно-митних
декларацій від 25.11.2013 року №
100270000/2013/185333 та № 100270001/2013/186870 від 09.12.2013
року, та додатків до них, які були
надані позивачем, за першим (основним)
методом оцінки митної вартості, суд
апеляційної інстанції погоджує
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи,
імпортований позивачем товар за ВМД
від 25.11.2013 року № 100270000/2013/185333 та №
100270001/2013/186870 від 09.12.2013 року, оформлений
в митному режимі імпорту за новими ВМД
та ДМВ (форми МД-2,3) за № 100270000/2013/185534 та
№ 100270001/2013/186930 та випущений у вільний
обіг, що фактично унеможливлює його
митне оформлення у порядку,
визначеному позивачем у заявленій
позовній вимозі.

Позивач має право на повернення, у
встановленому діючим законодавством
порядку, надміру сплачених сум митних
платежів, внаслідок коригування митної
вартості, за рішеннями від 25.11.2013 року №
100270000/2013/300478/2 та від 09.12.2013 року №
100270000/2013/300512/2.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів утриматись від винесення
рішень про коригування митної вартості
на підставі необґрунтованих сумнівів,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій а основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Не підлягають задоволенню вимоги, щодо
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень утримуватися від
винесення рішень у майбутньому у
зв'язку із вірогідним настанням певних
наслідків, оскільки судом оцінюються
певні обставини, підтверджені
зібраними доказами. Таким чином
висновки суду стосуються лише
конкретних рішень (дій) суб'єкта
владних повноважень і не можуть
розповсюджуватися на невизначене коло
таких рішень (дій).

Отже, колегія суддів апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам,
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 червня 2014 року - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
К.А. Бабенко

Г.М. Бистрик

:

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Бабенко К.А

Бистрик Г.М.