Справа № 2а-6647/10
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 р.
Справа № 44064/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Костіва М.В.,

суддів:
Савицької Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду від
29.10.2010 року у адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 до управління праці
та соціального захисту населення
Хмельницької міської ради про
зобов'язання перерахувати і виплатити
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю,-

ВСТАНОВИВ

Позивач 19.08.2010 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про зобов'язання
перерахувати і виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення та
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю.

Посилається на те, що відповідно ст. ч.ч.
1, 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на одноразову
компенсацію, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
та 45 мінімальних заробітних плат.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 29.10.2010 року
позов задоволено частково. Визнано дії
незаконними. Зобов`язано управління
праці та соціального захисту населення
Хмельницької міської ради провести
нарахування та виплату на користь
позивача одноразової компенсації як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом ІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірі
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідач дану постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм матеріально
та процесуального права, просять
скасувати постанову, та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на
те що відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 12.05.2005р.
№562 позивачу одноразова компенсація
за шкоду заподіяну здоров'ю була
виплачена 94,80 грн.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки сторони не
заявляли клопотання про розгляд справи
за їх участю.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню ч.ч. 1, 4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, є
інвалідом ІІ групи захворювання якого
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров`я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами ІІ внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат. Виплата здійснюється
з мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності.

Редакцію статті 48 вищенаведеного
Закону в частині виплати компенсацій у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати було змінено, згідно
із Законом України від 28.12.2007 № 107-VI.

У новій редакції стаття 48 вказаного
Закону передбачала, що одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується в порядку та розмірі,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Однак зміни до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», внесені
Законом України від 28.12.2007 № 107-VI,
визнано таким, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 22.05.2008, відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати одноразову компенсацію
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірах, встановлених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Так, позивач має право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення та
на одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірах
визначеними ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Всупереч ст.48 Закону, позивачу
одноразова компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996р. №836.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996р. №836,
позивачу неправомірно виплачувалась
щорічна допомога на оздоровлення та
одноразова компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю в меншому розмірі,
ніж це передбачено ст.48 зазначеного
Закону.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги апеляційним судом
не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Отже з урахуванням наведеного, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, зобов'язавши
відповідача провести нарахування та
виплату на користь ОСОБА_1 одноразової
компенсації як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом ІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи
як це передбачено ст..48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. 160, 183-2 ч.10, 195, 197, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 29.10.2010 року у
адміністративній справі №2а-6647/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.В. Костів

Судді
Н.В. Савицька

Р.М. Шавель