Справа № 752/5344/14-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/5344/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Антонова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 02 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щомісячної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала в наслідок Чорнобильської
катастрофи,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 02 червня 2014 року позов
задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати вказану постанову,
оскільки вважає, що рішення у даній
справі постановлено з порушенням норм
матеріального права з неповним
з'ясуванням обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.07.2000
року перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації та має статус
учасника ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною першою ст. 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на/ оздоровлення виплачується
в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Згідно з положеннями ч. 4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачеві застосуванню
підлягає ст.48 Закону України «Про
статує і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з якої
вбачається, що під час визначення
розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
в наслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача.

Крім того, розмір виплат, передбачений
вище вказаною постановою Кабінету
Міністрів України, не відповідає
визначеному Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розміру,
кратному мінімальній заробітній платі,
яка збільшувалась в різні часи
Законами України «Про встановлення
мінімальної заробітної плати» на
відповідні роки.

При цьому надання законодавцем
Кабінету Міністрів України права
визначати порядок виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав таких осіб, встановлених цим же
Законом.

Таким чином, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок не порушуючи положень цього
Закону.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що дії
відповідача щодо невиплати у повному
розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є неправомірними а тому
відповідач зобов'язаний провести
перерахунок та виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 02 червня 2014 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.