Справа № 2а/0470/11054/11
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м.
Київ К/800/3249/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.10.2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20.12.2012 року
у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області до
Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року Контрольно-ревізійне
управління в Дніпропетровській
області звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.10.2011 року позовні вимоги
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області було
задоволено. Зобов'язано Дніпровську
селищну раду виконати пункт 1 вимоги
Об'єднаного контрольно-ревізійного
відділу в Верхньодніпровському районі
і м. Вільногірську від 24.06.2011 року № 28/839
на суму 102847,00 грн., а саме: відшкодувати
в повному обсязі збитки в сумі 102847,00
грн., які виникли внаслідок відчуження
майна всупереч законодавству, в тому
числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20.12.2012 року апеляційну скаргу
Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області було
залишено без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06.10.2011 року -
без змін.

У касаційній скарзі Дніпровська
селищна рада Верхньодніпровського
району Дніпропетровської області, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06.10.2011 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20.12.2012 року та ухвалити нову
постанову, якою відмовити
Контрольно-ревізійному управлінню в
Дніпропетровській області у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області задоволенню
не підлягає, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання пункту 1.4.3
плану роботи об'єднання
контрольно-ревізійного відділу в
Верхньодніпровському районі і м.
Вільногірську на І квартал 2011 року,
проведено ревізію виконання бюджету,
стану збереження і використання
грошових коштів та матеріальних
ресурсів у Дніпровській селищній раді
за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року та
завершений звітний період 2011 року, за
наслідками якої складено акт
№ 930/19/41 від 15.04.2011 року, яким були
зафіксовані порушення.

Ревізією встановлено, що за період з
01.01.2009 року по 28.02.2010 року селищною радою
було реалізовано 2 нежитлових
приміщення - підвал площею 101,5 м2 в
житловому п'ятиповерховому будинку за
адресою: сел. Дніпровське, пров.
Терешкової, буд. 3-Б згідно договору
купівлі-продажу від 26.08.2010 року, та
підвальне приміщення площею 63,2 м2 в
житловому будинку за адресою: сел.
Дніпровське, пров. Терешкової, буд. 3-А
згідно договору купівлі від 08.11.2010 року
вартістю 6000,00 грн. та 15979,00 грн.
відповідно.

Встановлено, що реалізація нежитлового
приміщення - підвалу за адресою: сел.
Дніпровське, пров. Терешкової, буд. 3-Б
проведена без аукціону або конкурсу,
щодо відчуження вказаного об'єкту
комунального майна, тобто надано
переваги ПП ОСОБА_2, які виразились у
здійсненні відчуження в
односторонньому порядку останній, що є
порушенням статтей 2, 3 розділу 1 Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств».

На замовлення Верхньодніпровського РВ
УМВС Товариством з обмеженою
відповідальністю ЕКФ «Рейтинг»
повтроно проведено експертну оцінку
вказаного нежитлового приміщення, якою
встановлено, що вартість оцінюваємого
об'єкту становить 108847,00 грн.

Здійснивши реалізацію шляхом
купівлі-продажу без проведення
аукціону, конкурсу нежитлового
приміщення за вартістю, яка нижче
ринкової, внаслідок чого бюджетом
селища недоотримано коштів на загальну
суму 102847,00 грн., що спричинило збитки
територіальній громаді селища
Дніпровське на відповідну суму.

На підставі акту № 930/19/41 від 15.04.2011 року
Дніпровській селищній раді
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області пред'явлено
вимогу № 28/839 від 24.06.2011 року
про усунення виявлених в ході ревізії
порушень. Пунктом 1 вимоги від 24.06.2011
року № 28/839 відповідача зобов'язано
вжити в повному обсязі заходів щодо
відшкодування збитків в сумі 102847,00 грн.
шляхом проведення позовної роботи.

Оскільки станом на 02.09.2011 року
відповідачем не виконано вимогу від
24.06.2011 року № 28/839 Контрольно-ревізійне
управління в Дніпропетровській
області звернулося до суду з даним
позовом.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні», головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», до функцій
контрольно-ревізійних підрозділів
(відділів, групах) у районах, містах і
районах у містах відноситься
проведення у підконтрольних установах
ревізії фінансово-господарської
діяльності, використання і збереження
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильності визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, стану і достовірності
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності.

У відповідності до пункту 7 статті 10
Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», контрольно-ревізійній службі
надано право пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

За правилами пунктів 45, 46 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року № 550, у
міру виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи органу
державної контрольно-ревізійної
служби, не чекаючи закінчення ревізії,
мають право усно рекомендувати
керівникам об'єкта контролю
невідкладно вжити заходів для їх
усунення та запобігання у подальшому.
Якщо ж вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Як встановлено частиною 2 статті 15
Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Згідно із пунктом 10 статті 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», органам
контрольно-ревізійної служби надано
право звернення до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Пунктом 50 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами передбачено, що за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення
звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства.

Ревізія є контрольним заходом, за
результатами якого, у разі виявлення
порушень, які не усунуті під час
проведення контрольного заходу,
об'єкту контролю - підконтрольній
установі надається письмова вимога,
яка підлягає обов'язковому виконанню.
Невиконання письмової вимоги є
підставою для звернення органу
контрольно-ревізійної служби до суду з
позовом щодо зобов'язання усунути
виявлені порушення, а також стягнення,
в тому числі з підконтрольної установи,
до бюджету коштів, безпідставно або
неправомірно одержаних чи утримуваних.

Враховуючи, що вимогу позивача від
24.06.2011 року № 28/839, яка в силу
вищенаведених нормативно-правових
актів є обов'язковою для виконання
підконтрольною установою не скасовано
у встановленому законом порядку та
відповідачем добровільно не виконано,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, є законними і не
підлягають скасуванню, оскільки суди,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин; в них повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки судів щодо
встановлених обставин і правові
наслідки є правильними, а доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпровської
селищної ради Верхньодніпровського
району Дніпропетровської області -
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06.10.2011 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 20.12.2012 року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області до
Дніпровської селищної ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз