Справа № 2а-12564/11/0527
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/24589/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Костянтинівської
районної державної адміністрації на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду м.Горлівки
Донецької області з адміністративним
позовом, в якому просила визнати дії
відповідача щодо скасування наданих ч.4
ст. 57 Закону України «Про освіту» пільг
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації відновити скасовані
пільги, передбачені ч.4 ст. 57 Закону
України «Про освіту».

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 04 листопада 2011 року у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2012
року скасовано постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 04 листопада 2011
року та прийнято нову, якою
адміністративний позов задоволено.

Управління праці та соціального
захисту населення Костянтинівської
районної державної адміністрації не
погодилось з постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2012 року і звернулось до суду
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2012
року, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах статті 220 КАС
України, прийшов до висновку про
задоволення касаційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

Відповідно до копії трудової книжки,
позивач з 31 серпня 1971 року працювала
вчителем математики у Катеринівській
середній школі, Яблунівській середній
школі, а з 28 серпня 1998 року призначена
директором та вчителем математики
Олександро-Калинівської середньої
шкоди.

21 січня 2004 року позивач звільнилася з
посади директора та вчителя математики
за ст. 38 КЗпП України, з 1 вересня 2004 року
призначена вчителем математики
Зорянської ОШ. позивач мешкає по
АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Управління праці
та соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації, № 2452 від 18 липня 2011
року, позивач перебуває на обліку в
УПФУ Костянтинівського району з 21
вересня 2003 року, як одержувач пенсії за
віком.

Згідно довідки УПСЗН Костянтинівської
райдержадміністрації № 2478 від 19 липня
2011 року, відповідно до ст. 57 Закону
України «Про освіту» позивач перебуває
на обліку в Єдиному Державному
автоматизованому реєстрі осіб, які
мають право на пільги в УПСЗН
Костянтинівської
райдержадміністрації з 1 липня 2004 року
по теперішній час. З жовтня 2005 року по 31
грудня 2010 року призначена пільга
згідно ст. 57 Закону України «Про
освіту», як не працюючому сільському
педагогу на пенсії за освітлення 335,45
грн., газопостачання на опалення 6589,06
грн., а всього загальна сума пільги
становить 6924,51 грн.

Згідно листа № 03/844 від 17 вересня 2011
року ВАТ «Донецькоблгаз»
Костянтинівського УГГ, позивачу
проведено перерахунок за надані
послуги з газопостачання без
урахування пільг та повернуто до
бюджету 6589,06 грн., у зв'язку з чим
утворилася заборгованість за послуги
газопостачання за період з жовтня 2006
року по грудень 2010 року з врахуванням
оплати в сумі 6161,30 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
визначені в законодавстві пільги не
мають грошового еквіваленту, крім
компенсації за тверде паливо.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції апеляційний суд дійшов
протилежного висновку та
задовольняючи позовні вимоги.

Проте, з даним висновком суду
апеляційної інстанції не можна
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Житлового
Кодексу Української РСР, в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, спеціалісти, які
працюють і проживають у сільській
місцевості, поза населеними пунктами (а
в установлених законодавством Союзу
РСР випадках - у селищах), користуються
безплатно жилим приміщенням з
опаленням і освітленням.

Нормами ч. 4 ст. 57 Закону України "Про
освіту" передбачено, що педагогічним
працівникам, які працюють у сільській
місцевості і селищах міського типу, а
також пенсіонерам, які раніше
працювали педагогічними працівниками
в цих населених пунктах і проживають у
них, держава, відповідно до чинного
законодавства, забезпечує безплатне
користування житлом з опаленням і
освітленням у межах встановлених норм.

Статтею 36 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік встановлено,
що пільги, компенсації і гарантії, на
які згідно із законами України мають
право окремі категорії працівників
бюджетних установ, військовослужбовці
та особи рядового і начальницького
складу щодо знижки плати за
користування житлом (квартирної плати),
паливом, телефоном та плати за
комунальні послуги (водопостачання,
водовідведення, газ, електрична та
теплова енергія) безоплатний проїзд
усіма видами міського пасажирського
транспорту (за винятком таксі) та
автомобільним транспортом загального
користування у сільській місцевості, а
також залізничним і водним транспортом
приміського сполучення та автобусами
приміських маршрутів надаються у разі,
якщо зазначені працівники мають право
на податкову соціальну пільгу.

Рішенням Конституційного суду України
№ 6-рп від 09.07.2007 у справі за
конституційним подання 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції (конституційності)
положень ст.ст. 29,36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч.
1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік"
зазначене обмеження визнано
неконституційним.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
зазначена норма доповнена реченням
такого змісту: "Пільги на безплатне
користування житлом з опаленням та
освітленням, передбачені абзацом
першим цього пункту, надаються
працівникам за умови, якщо розмір
наданих пільг у грошовому еквіваленті
разом із середньомісячним сукупним
доходом працівника за попередні шість
місяців не перевищує величини доходу,
який дає право на податкову соціальну
пільгу, у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, та
пенсіонерам за умови, якщо
середньомісячний сукупний доход сім'ї
в розрахунку на одну особу за попередні
шість місяців не перевищує величини
доходу, який дає право на податкову
соціальну пільгу, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 вищевказані зміни
визнані неконституційними.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 "Про
затвердження Порядку фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету" (далі - Порядок)
головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів здійснюють розрахунки з
постачальниками послуг на підставі
отриманих від них щомісячних звітів
щодо послуг, наданих отримувачам, які
мають право на відповідні пільги.

Пункт 3 Порядку встановлює, що
головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення (далі -
головні розпорядники коштів).

Відповідно до п. 5 Порядку, головні
розпорядники коштів місцевих бюджетів
щомісяця готують інформацію про
фактично нараховані суми та акти
звіряння розрахунків за надані послуги
з підприємствами - надавачами
відповідних послуг і надсилають їх
фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад (міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) до 5 числа місяця, що настає за
звітним щодо пільг, передбачених абз. 1
ч. 4. ст. 57 Закону України "Про освіту" на
придбання твердого і рідкого пічного
побутового палива і скрапленого газу,
до 22 числа місяця, що наступає за
звітним щодо пільг, передбачених
абзацом 1 частини четвертої статті 59
цього Закону.

Згідно з пунктом 6 Порядку фінансові
органи районних держадміністрацій,
виконкомів міських рад (міст
республіканського Автономної
Республіки Крим і обласного значення)
на підставі актів звіряння, зазначених
у пункті 5 цього Порядку, щомісяця
готують реєстри нарахованих сум та
подають їх Міністерству фінансів
Автономної Республіки Крим, фінансовим
органам обласних, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій, управлінням
Державного казначейства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі до 7 числа місяця, що
наступає за звітним щодо пільг,
передбачених абзацом 1 частини
четвертої статті 57 Закону України "Про
освіту" на придбання твердого і рідкого
пічного побутового палива і
скрапленого газу та до 25 числа місяця,
що наступає за звітним пільг,
передбачених абз. 1 ч. 4 ст. 57 цього
Закону.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що
головні розпорядники коштів місцевих
бюджетів у п'ятиденний термін
здійснюють розрахунки з
постачальниками відповідних послуг та
ведуть облік за видами пільг,
передбачених абз. 1 ч. 4 ст. 57 Закону
України "Про освіту".

Відповідно до п. 2 Порядку надання
пільг, компенсацій і гарантій
працівникам бюджетних установ,
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.2003р. № 426 "Про затвердження
Порядку надання пільг, компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних
установ, військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу"
пільги педагогічним, медичним та
фармацевтичним працівникам і
працівникам культури надаються
щомісяця шляхом зменшення плати за
користування житлом з опаленням та
освітленням. Розмір наданих пільг у
грошовому еквіваленті разом з
середньомісячним доходом пільговика
не повинен перевищувати величини
визначеного відповідно до п.п. 6.5.1 п. 6.5
ст. 6 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" доходу, який дає
право на податкову соціальну пільгу.

Згідно з п. 10 Порядку від 31.03.2003р. № 426
установи проводять роботу з надання
пільг, компенсацій і гарантій та
організовують облік, систематизацію і
зберігання інформації про пільговиків,
надають їм консультації щодо порядку
та умов надання пільг, зокрема, ті, в
яких працюють педагогічні працівники,
щомісяця до 5 числа наступного періоду:

- розраховують відповідно до п. 9 цього
Порядку розмір пільг, що надаються
працівникам;

- розподіляють з відома працівників
обчислені суми знижки з оплати
спожитих послуг між підприємствами і
організаціями, що надають послуги;

- подають в установленому порядку
органам праці та соціального захисту
населення, підприємствам і
організаціям, що надають послуги,
відомості про працівників та розмір
грошового еквівалента пільг.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.10.2006р. № 1430 "Про внесення змін до
Порядку надання пільг, компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних
установ, військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу"
внесені зміни до Порядку від 31.03.2003р. №
426, доповнено:

- пункт 2 абзацом такого змісту: "Пільги
педагогічним, медичним та
фармацевтичним працівникам і
працівникам культури надаються
щомісяця шляхом зменшення плати за
користування житлом з опаленням та
освітленням",

- пунктом 9-1 такого змісту: "У разі
використання педагогічними, медичними,
фармацевтичними працівниками або
працівниками культури права на
забезпечення твердим паливом установа
розраховує відповідно до п. 9 цього
Порядку сукупний розмір щомісячного
грошового еквівалента пільг за 12
місяців, що передують місяцю звернення
та іншими".

Закон України від 09.09.2004р. № 1994-IV "Про
реструктуризацію заборгованості з
виплат, передбачених статтею 57 Закону
України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних
закладів" встановлює та регулює
правовідносини, що склалися у зв'язку з
нефінансуванням з бюджету виплат,
передбачених ст. 57 Закону України "Про
освіту".

Даним Законом визнаються
кредиторською заборгованістю
Державного бюджету України виплати,
встановлені ст. 57 Закону України "Про
освіту".

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
реструктуризацію заборгованості з
виплат, передбачених статтею 57 Закону
України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних
закладів" кредиторська заборгованість
погашається працівникам помісячно
разом з виплатою поточної заробітної
плати.

Поточні платежі виплачуються
працівникам, які підпадають під дію
цього Закону, з урахуванням вимог
статті 57 Закону України "Про освіту".
Утворення заборгованості із
зазначених виплат не допускається.

Порядок "Погашення кредиторської
заборгованості державного бюджету з
виплат, установлених абз. 1 ч. 4 ст. 57
Закону України "Про освіту" щодо
безоплатного користування житлом з
опаленням і освітленням", затверджений
наказом Міністерства освіти і науки
України від 28.11.2005р. № 679 "Про
затвердження Порядку погашення
кредиторської заборгованості
державного бюджету з виплат,
установлених абзацом 1 частини
четвертої статті 57 Закону України "Про
освіту" щодо безоплатного користування
житлом з опаленням і освітленням" (далі
- Порядку № 679), визначає механізм
погашення кредиторської
заборгованості державного бюджету з
виплат, установлених абз. 1 ч. 4 ст. 57
Закону України "Про освіту" щодо
безоплатного користування житлом з
опаленням і освітленням.

Згідно з п. 12 цього ж Порядку особа, яка
має право на виплати, подає до закладу
чи установи, де працює або працювала,
заяву, документи, що підтверджують
оплату відповідних комунальних послуг
у вищезазначений період (крім
документів, які підтверджують
придбання твердих видів палива), а
також довідки про призначення
(непризначення) субсидії.

Відповідно до п. 13 Порядку
заборгованість з виплат
відображається у формах
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності як кредиторська
заборгованість державного бюджету з
виплат, у тому числі здійснених з
місцевих бюджетів на підставі рішень
судів.

Згідно з п. 14 Порядку виплату
заборгованості особам, які мають право
на такі виплати, здійснюють
безпосередньо заклади чи установи
відповідно до помісячних обсягів
асигнувань.

Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення
працівників бюджетних установ
(закладів) безплатним користуванням
житлом (квартирою) з опаленням і
освітленням відповідно до ч. 1 ст. 77
Основ законодавства України про
охорону здоров'я, ч. 4 ст. 29 Основ
законодавства України про культуру,
абз. 1 ч. 4 ст. 57 Закону України "Про
освіту" від 13.09.2006р. № 341/651/619/769 право на
безплатне користування житлом з
опаленням і освітленням мають
педагогічні працівники, які працюють у
сільській місцевості і селищах
міського типу і, перелік посад яких
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
переліку посад педагогічних та
науково-педагогічних працівників" № 963
від 14.06.2000р. (із змінами та
доповненнями).

Відтак, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що визначені
в законодавстві пільги не мають
грошового еквіваленту, крім
компенсації за тверде паливо.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 КАС
України,-

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Костянтинівської районної державної
адміністрації - задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2012
року - скасувати, а постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 04 листопада 2011
року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець