Справа № 2-а-10440/11/0226
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Береговий
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Сушко О.О. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
13 вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Тульчинського
районного суду Вінницької області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
відповідача протиправними;
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 13.09.2011 року
позов задоволено: визнано дії
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області протиправними; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області нараховувати та виплачувати
позивачу недоотримане підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни, відповідно до
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 28.08.2010
року по день припинення такого права.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 13.09.2011 року,
як таку, що винесена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нову постанову про відмову
позивачу у задоволенні його позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню в частині, з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач є пенсіонером за віком та має
статус дитини війни в розумінні статті
1 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернувся із
письмовою заявою до управління
Пенсійного фонду України про
нарахування та виплату 30% надбавки до
пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії, мотивуючи свою відмову
відсутністю фінансування для
забезпечення виплати вказаних
надбавок до пенсії.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач звернувся до суду 19.03.2011 року та
просив задовольнити позовні вимоги з
2006 року та виплачувати в подальшому.

Проте, суд першої інстанції
задовольнив позовні вимоги з 28.08.2010
року з урахуванням проведених виплат
по день припинення такого права.

Так як, в позовних вимогах позивач
пропустив строк для звернення до суду
за захистом своїх порушених прав та
законних інтересів, суд першої
інстанції мав би залишити
адміністративний позов в частині
поновлення позивачу строку звернення
до суду по вимогам, які стосуються
періоду починаючи з 01.01.2006 року по 18.09.2010
року без розгляду та продовжувати
розгляд справи по суті тільки щодо
вимог, заявлених в межах
шестимісячного строку.

Тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КАС
України та зміст позовних вимог, право
позивача на отримання щомісячної
державної соціальної допомоги у
вигляді підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту з 19.09.2010 року, оскільки позов
поданий до суду 19.03.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить захистити його
порушене право в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про звернення до
негайного виконання постанови в
повному обсязі присудженої до
перерахунку суми.

Так, відповідно до п.1 абз. 1, п.1 абз. 2 ст.
256 КАС України негайно виконуються
постанови суду про присудження виплати
пенсії, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів, у
межах суми стягнення за один місяць,
також негайно виконуються постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження у адміністративних
справах, передбачених пунктами 1, 3, 4
частини першої статті 183-2 КАС України.

Також, суд першої інстанції ухвалюючи
оскаржувану постанову не вирішив
питання щодо розподілу судових витрат.
Наразі ж, розподіл судових витрат має
здійснюватись у відповідності до ч. 3
ст. 94 КАС України пропорційно
задоволеним вимогам.

На користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у розмірі 1,70
грн. (судовий збір), органами Державної
казначейської служби України із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

У зв'язку з вищенаведеним апеляційна
скарга управління Пенсійного фонду
України в Тульчинському районі
Вінницької області підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції -скасуванню з
прийняттям нового рішення у справі,
яким позовні вимоги Позивача
задовольняються частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 13 вересня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
30% надбавки до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", за
період з 01.01.2006 року по 18.09.2010 року -
залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області щодо відмови у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 30%
надбавки до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 19.09.2010 року по 19.03.2011 року, -
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2 30%
надбавки до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", з
19.09.2010 року по 19.03.2011 року та по день
припинення права на таку допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка суб'єкта владних
повноважень - управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області .

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Сушко О.О.

Смілянець Е. С.