Справа № 816/1124/14
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р.Справа № 816/1124/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Рєзнікової С.С.

Суддів:
Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Машури Г.І.

прокурора
Зеленського М.С.

представника третьої особи
Яременка О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Заступника Прокурора
Козельщинського району Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
12.05.2014р. по справі № 816/1124/14

за позовом Прокурора
Козельщинського району Полтавської
області

до Козельщинської районної
державної адміністрації Полтавської
області

треті особи Полтавська обласна
державна адміністрація ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Добробут"

про визнання протиправним та
скасування розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Козельщинського району
Полтавської області (далі по тексту -
Прокурор) звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Козельщинської районної державної
адміністрації Полтавської області
(далі по тексту - відповідач,
Козельщинська РДА), третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
Полтавська обласна державна
адміністрація (далі по тексту -
Полтавська ОДА), в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати
розпорядження від 29 грудня 2012 року №580
"Про затвердження технічної
документації із землеустрою".

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що оскаржене розпорядження
видано з порушенням вимог статті 123
Земельного кодексу України.
Стверджував, що на підставі спірного
розпорядження відповідач протиправно
затвердив технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право користування
земельними ділянками та надав
Товариству з обмеженою
відповідальністю Агрофірмі "Добробут"
в оренду земельні ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва загальною площею 119, 64 га за
відсутності розробленого проекту
землеустрою щодо відведення таких
земельних ділянок.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.05.14 року у
задоволенні адміністративного позову
прокурора Козельщинського району
Полтавської області до Козельщинської
районної державної адміністрації
Полтавської області, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору:
Полтавська обласна державна
адміністрація, Товариство з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Добробут"
про визнання протиправним та
скасування розпорядження відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції прокурор підтримав
апеляційну скаргу, просив задовольнити
її, посилаючись на доводи та
обґрунтування, викладені в апеляційній
скарзі.

Представник третьої особи, посилаючись
на законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції, просив
залишити без задоволення апеляційну
скаргу, а рішення суду першої інстанції
- без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, прокурора та
представника третьої особи,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що між Козельщинською РДА та
ТОВ Агрофірма "Добробут" укладено
договори оренди земельних ділянок:

- площею 30,84 га (рілля), що розташована на
території Бреусівської сільської ради
Козельщинського району Полтавської
області;

- площею 88,80 га, що розташована на
території Хорішківської сільської
ради Козельщинського району
Полтавської області.

Представниками сторін та третіх осіб
підтверджено, що вказані земельні
ділянки перебувають у фактичному
користуванні ТОВ Агрофірма "Добробут"
на підставі відповідних договорів
оренди землі, за що останнім вноситься
орендна плата.

На підставі заяви ТОВ Агрофірма
"Добробут" від 12 грудня 2012 року вих. №491
головою Козельщинської РДА 29 грудня 2012
року видано розпорядження №580 "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою" /а.с. 55-56/.

Пунктом 1 зазначеного розпорядження
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право користування
земельними ділянками та надано ТОВ
Агрофірмі "Добробут" в оренду земельні
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва:
на території Бреусівської сільської
ради - площею 30,84 га та на території
Хорішківської сільської ради площею
88,80 га.

Пунктом 2 вказаного розпорядження
рекомендовано ТОВ Агрофірмі "Добробут"
укласти договори оренди землі на право
користування земельними ділянками
терміном на 10 років кожен та провести
їх державну реєстрацію.

За змістом пункту 3 оскарженого
розпорядження рекомендовано відділу
Держземагентства у Козельщинському
районі забезпечити збереження
технічних документацій із землеустрою.

За наслідками проведеної прокуратурою
Козельщинського району Полтавської
області перевірки Козельщинської РДА з
питань дотримання земельного
законодавства прокурором 16 грудня 2013
року за вих. №90-2821-вих/13 голові
Полтавської ОДА Удовіченку О.В. внесено
подання "Про усунення порушень
Земельного кодексу України та іншого
земельного законодавства, причин та
умов, що їм сприяли" /а.с. 7-8/.

Листом від 29 січня 2014 року вих. №11201/01-52
"Щодо розгляду подання про усунення
порушень Земельного кодексу України та
іншого земельного законодавства"
Полтавська ОДА повідомила прокурора
про відхилення подання /а.с. 8(зворот) - 9/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
прокурором обрано неналежний спосіб
захисту державного інтересу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

У відповідності до положень частини
другої статті 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 118
Конституції України, виконавчу владу в
областях і районах, містах Києві та
Севастополі здійснюють місцеві
державні адміністрації.

За змістом частини першої статті 123
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року №2768-III, надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

В силу приписів частини першої статті 41
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації", голови місцевих
державних адміністрацій уповноважені
видавати розпорядження.

За своєю правовою природою
розпорядження є рішенням суб'єкта
владних повноважень - голови місцевої
державної адміністрації. У свою чергу,
рішення - це правовий заключний акт
суб'єкта владних повноважень, який
приймається у процесі розгляду,
розв'язання певних управлінських
питань, що належать до його
компетенції.

Колегія суддів зазначає, що у формі
розпоряджень голови місцевої
державної адміністрації видаються
акти нормативного та ненормативного
характеру.

Конституційний Суд України, у своїх
рішеннях, неодноразово зазначав, що до
нормативних актів належать акти, які
встановлюють, змінюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово, а
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб'єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію
(рішення від 23 червня 1997 року №2-зп, від
27 грудня 2001 року №20-рп/2001).

Таким чином, оскаржуване розпорядження
є ненормативним правовим актом
індивідуальної дії, фактична
реалізація якого відбулась в момент
видання. Оскільки даний акт
реалізовано, то в силу своєї природи
він вичерпав свою дію, а відповідно,
подальше скасування даного
розпорядження не призведе до будь-яких
юридичних наслідків.

Водночас, варто зазначити, що юридичним
наслідком спірного розпорядження
стало виникнення у орендаря права на
укладення з місцевою державною
адміністрацією договорів оренди
земельних ділянок.

Матеріалами справи підтверджено та не
спростовано в ході розгляду справи, що
між Козельщинською РДА та ТОВ
Агрофірма "Добробут" укладено договори
оренди земельних ділянок площею 30,84
га.(рілля) на території Бреусівської
сільської ради Козельщинського району
Полтавської області та площею 88,80 га на
території Хорішківської сільської
ради Козельщинського району
Полтавської області, вказані земельні
ділянки передано третій особі у
користування.

Вищезазначені договори оренди,
фактично, реалізовано шляхом
підписання актів приймання-передачі
від 16 грудня 2010 року та від 13 жовтня 2011
року /а.с. 88, 96/.

Проте, колегія суддів звертає увагу на
те, що відповідно до статті 125
Земельного кодексу України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 202 Земельного кодексу України
встановлено, що державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється у
Державному земельному кадастрі в
порядку, встановленому Законом України
"Про Державний земельний кадастр".

Натомість, колегія суддів звертає
увагу на те, що згідно зі статтею 2
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (у т.ч. земельна ділянка) - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Органом державної влади, що здійснює
ведення Державного земельного
кадастру та державну реєстрацію прав
на земельні ділянки, є Державне
агентство земельних ресурсів України.

Водночас слід наголосити, що з моменту
набрання чинності Указом Президента
України від 05 жовтня 2011 року №965/2011, що
відбулося 01 січня 2013 року, повноваження
Держземагентства України в частині
державної реєстрації прав на земельні
ділянки припинено.

Таким чином, з 01 січня 2013 року державну
реєстрацію прав на земельні ділянки, а
відтак ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
здійснює Державна реєстраційна служба
України.

В ході розгляду справи встановлено, що
ТОВ АФ "Добробут", станом на момент
розгляду справи в суді першої
інстанції, в установленому Законом
порядку не вчинено жодних дій щодо
проведення державної реєстрації
договорів оренди землі від 16 грудня 2010
року №391 та від 13 жовтня 2011 року №577. А
відтак, третя особа де-юре не набула
права користування на вищевказані
земельні ділянки. Водночас, де-факто
ТОВ АФ "Добробут" використовує
зазначені вище ділянки у власній
господарській діяльності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів звертає увагу на мотиви,
покладені прокурором в основу даного
позову. Так, за твердженням прокурора
спірним розпорядженням порушено
інтереси держави у сфері контролю за
раціональним використанням та
охороною земель
сільськогосподарського призначення.
Звернення до суду з даним позовом, на
переконання позивача, викликано
необхідністю захисту інтересів
держави в сфері земельних відносин
щодо дотримання порядку розпорядження
землями сільськогосподарського
призначення та законністю набуття
права користування земельними
ділянками.

Враховуючи доводи прокурора, колегія
суддів дійшла висновку, що скасування
ненормативного правового акта
індивідуальної дії, який, до того ж,
станом на момент розгляду справи
реалізовано та який фактично вичерпав
свою дію, не призведе до відновлення
порушених прав позивача.

Так, задоволення позовних вимог у
спосіб, заявлений позивачем, не матиме
юридичних наслідків, що призвели б до
повернення договірних сторін в
попередній стан. В даному випадку,
належним способом захисту порушених
прав позивача було б звернення до суду
з позовом про вилучення земель з
незаконного користування. Саме в межах
відповідного провадження
обов'язкового з'ясування
потребуватимуть факти щодо
правомірності передачі зазначених
вище земельних ділянок в оренду третій
особі, а також щодо користування ТОВ АФ
"Добробут" земельними ділянками на
підставі договорів оренди, що не
зареєстровані у встановленому законом
порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що прокурором обрано
неналежний спосіб захисту державного
інтересу, у зв'язку з чим в задоволенні
позову відмовлено.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано відмовив у
задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 12.05.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника
Прокурора Козельщинського району
Полтавської області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.05.2014р. по
справі № 816/1124/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова
С.С.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Старостін В.В. Повний текст ухвали
виготовлений 28.07.2014 р.