Справа № 2610/19275/12
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Піхур О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 18 жовтня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа: Головне управління Пенсійного
фонду України в м. Києві про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа: Головне управління Пенсійного
фонду України в м. Києві про визнання
протиправними дій державного
виконавця та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Шевченківського районного
суду м.Києва від 18 жовтня 2012 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає задоволенню
частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 04
травня 2012 року Шевченківським районним
судом м.Києва видано виконавчий лист у
справі № 2а-2724/11 за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про зобов'язання
вчинити дії про зобов'язання проводити
ОСОБА_3 щомісячно нарахування пенсії за
вислугу років, починаючи з 04 грудня 2010
року.

25 червня 2012 року представник позивача
звернувся до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою
про відкриття виконавчого провадження,
відповідно до виконавчого листа по
справі № 2а-2724/11.

27 червня 2012 року старшим державним
виконавцем відповідача Новак Г.М. було
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
33177354.

Не погоджуючись з вищевказаною
постановою про відмову у відкритті
виконавчого провадження та вважаючи її
протиправними, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Так, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
посилався на відсутність підстав для
скасування оскаржуваної постанови,
оскільки на заяві представника
стягувача про відкриття виконавчого
провадження відсутній його підпис та
дата.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-XIV, примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Статтею 19 вищезазначеного Закону
передбачено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зокрема, за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

В силу ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Отже, виконавче провадження
здійснюється за виконавчим документом,
який повинен відповідати вимогам
Закону та мати всі необхідні реквізити.
Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження мають бути
законодавчо визначені.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
червня 2012 року представник ОСОБА_3
звернувся до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою
про відкриття виконавчого провадження,
відповідно до виконавчого листа по
справі № 2а-2724/11.

Разом з тим, 27 червня 2012 року старшим
державним виконавцем відповідача
Новак Г.М. було винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження № 33177354.

Відмовляючи у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець
вказав, що на заяві представника
стягувача про відкриття виконавчого
провадження відсутній його підпис та
дата.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
за приписами Закону України «Про
виконавче провадження» не передбачено
такої підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження як
відсутність підпису та дати на заяві
стягувача.

Крім того слід зазначити, що Наказом
Міністерства юстиції України від 25
грудня 2008 року № 2274/5 затверджено
Порядок роботи з документами в органах
державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 2.1 та п. 2.2 Порядку,
документи, що надходять на адресу
районних, районних у містах, міських
(міст обласного значення),
міськрайонних, міжрайонних відділів
державної виконавчої служби
приймаються, попередньо
опрацьовуються та реєструються
діловодом Відділу. Попереднє
опрацювання документів включає
перевірку правильності їх адресування,
оформлення і цілісності упаковки, її
розкриття, перевірку наявності
документів та додатків до них, а також
розподіл їх за виконавцями. Визначення
виконавців здійснюється відповідно до
змісту документів і розподілу
обов'язків між працівниками Відділу.

Матеріали справи свідчать, що на заяві
позивача про відкриття виконавчого
провадження канцелярією Відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
проставлено штамп із присвоєнням дати
та номеру документа.

Тобто, колегія суддів вважає, що
відповідачем було перевірено
відповідність поданої заяви вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про правомірність дій
відповідачів стосовно відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки дії
Старшого державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
щодо винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження є
неправомірними, а тому постанова суду
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

При цьому, доводи викладені в
апеляційній скарзі, спростовують
висновки суду першої інстанції та
знайшли своє належне підтвердження в
суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 18 жовтня 2012року -
скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Старшого
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак
Галини Матвіївни щодо винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 27 червня
2012 року ВП № 33177354.

Скасувати постанову Старшого
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак
Галини Матвіївни про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
27 червня 2012 року ВП № 33177354.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст постанови виготовлено
02.07.2014 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.