Справа № 872/6408/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2014 рокусправа № 811/42/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією Кіровоградської
області Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року у справі № 811/42/13-а за
адміністративним позовом
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби до
Корпорація "Система ССБ" про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Корпорація "Система ССБ" звернулась до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила скасувати податкове -
повідомлення рішення від 14 вересня 2012
року № , яким збільшено грошове
зобов'язання за платежем по податку на
додану вартість в сумі 120690,00 грн. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
зазначає, що викладені Кіровоградською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Кіровоградської області
Державної податкової служби в акті
перевірки висновки про нікчемність
правочинів суперечать нормам
законодавства та не входять до її
повноважень.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Кіровоградська об'єднана
державна податкова інспекція
Кіровоградської області Державної
податкової служби звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт зазначає, що правочини,
укладені позивачем з його
контрагентом, не спрямовані на
настання правових наслідків та вчинені
з метою несплати податків, а відтак є
такими, що порушують публічний порядок
та є нікчемними.

У судовому засідання представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечував, просив рішення суду
першої інстанції залишити без змін як
законне та обґрунтоване.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого є повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибув, про причини неприбуття не
повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, 16 серпня
2012 року Кіровоградською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Кіровоградської області Державної
податкової служби проведено
позапланову невиїзну перевірку
Корпорації «Система ССБ» з питань
правильності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість за період з
01 вересня 2011 року по 30 листопада 2011 року
по взаємовідносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю БК
"Стройскіф", якою встановлено порушення
п. 198.2 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, на підставі чого
прийнято податкове - повідомлення
рішення № від 14 вересня 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із
правомірності формування позивачем
податкового кредиту та протиправності
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необґрунтованість доводів
відповідача щодо недійсності угод,
укладених у спірний період позивачем з
ТОВ «БК Стройскіф» які, нібито, не
спричинили настання реальних
наслідків, оскільки відповідачем
належним чином не доведено те, що всі
первинні документи, складені за
наслідками здійснення господарської
операції, не відповідають дійсності,
те, що укладення договорів не
відповідало дійсним намірам сторін
щодо набуття цивільних прав і
обов'язків та те, що договори укладені
без мети настання реальних наслідків,
висновки актів перевірки по ланцюгу
постачання не є належним доказом
укладення позивачем нікчемних угод, а
отже доводи податкового органу
ґрунтуються лише на припущеннях. З
таким висновком не може не погодиться і
суд апеляційної інстанції.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що між Корпорацією
"Система ССБ" (Замовник) та ТОВ
Будівельна компанія "Стройскіф"
(Підрядник) був укладений договір
№20/07.11 від 20.07.2011 року на виконання
підрядних робіт (т.1 а.с. 162-169). На
виконання умов вищезазначеного
договору Замовник доручає, а Підрядник
приймає на себе обов'язки, відповідно
до додаткових угод, які є невід'ємною
частиною даного договору та
затвердженої Замовником проектної
документації, виконати власними та
залученими силами, технічними
засобами, механізмами та матеріалами
комплекс будівельно-монтажних робіт
(відповідно до переліку додатків №2 до
цього договору) по будівництву
елеваторного комплексу, ємністю 84700 м3
зерна, в с. Березки, Миколаївської
області та здати закінчені роботи у
визначені строки Замовнику. Як
вбачається з матеріалів справи,
позивачем включено до податкового
кредиту суми ПДВ на підставі
податкових накладних виписаних ТОВ БК
"Стройскіф" (т.2, а.с.237-269). Визначення
вартості та фактичне виконання робіт
підтверджується довідками про
вартість виконаних будівельних робіт,
розрахунками вартості виконаних робіт
та актами приймання виконаних
будівельних робіт (т.2, а.с.50-236). Оплата
робіт підтверджується платіжними
дорученнями (т.3, а.с.1-26).

Згідно з підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до статті 198.3 Кодексу,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Відтак, необхідними та
достатніми підставами для включення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум податку на
додану вартість є: придбання ним
товарів та послуг; використання
зазначених товарів та послуг у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до статті 201 Кодексу,
підставою для нарахування податкового
кредиту, є податкова накладна, яка
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

За приписом статті 198.2 Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Кодексу не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Кодексу,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками:
а)порядковий номер податкової
накладної; б)дата виписування
податкової накладної; в)повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г)податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ)місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
д)повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
е)опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є)ціна постачання
без урахування податку; ж)ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з)загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и)вид
цивільно-правового договору; і)код
товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до вимог пункту 201.8 статті 201
Кодексу право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 183
Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції,
на момент складання податкових
накладних контрагент позивача - ТОВ БК
"Стройскиф" був зареєстрований як
платники податку на додану вартість у
встановленому законодавством порядку
що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію платника податку на додану
вартість (т.1 а.с.65), а тому мали право на
нарахування податку на додану вартість
та складання податкових накладних на
кожну поставку товарів чи робіт; в свою
чергу податкові накладні, на підставі
яких позивач формував податковий
кредит, та копії яких знаходяться в
матеріалах справи, відповідають
вимогам встановленим Податковим
кодексом України.

Щодо визнання договору між позивачем
та ТОВ БК "Стройскиф" нікчемним, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність у
податкового органу підстав для цього.
Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що при визнанні договорів
нікчемними податковим органом не
дотримано приписів законодавчих норм,
тобто не встановлено вини та умислу
позивача, спрямованих на заволодіння
державним майном, порушення публічного
порядку, не надано доказів про
умисність укладання угод з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства. Проведення операцій що
не створюють юридичних наслідків
здійснених позивачем, на що
посилається відповідач, не
підтверджена у встановленому законом
порядку жодним доказом, сам висновок
носить характер припущення. Судом
першої інстанції не встановлено,
підстав для визнання нікчемним
правочину, укладеного в межах спірних
правовідносин між Корпорацією "Система
ССБ" (виробниче об'єднання) з ТОВ БК
"Стройскиф" а відповідачем не надано
доказів, які б свідчили, що зазначені
правочини є такими, що порушують
публічний порядок чи спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна держави. Крім того, в
силу положень частини третьої статті 228
Цивільного кодексу України питання
недійсності правочину у разі
недодержання вимоги щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
вирішується виключно судом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо протиправності
спірного податкового
повідомлення-рішення; доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року у справі № 811/42/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко