Справа № 2а/361/36/13 (1007/12842/12)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м. Київ
К/800/22235/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 січня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 квітня 2014
року у справі № 2а/361/36/13 (1007/12842/12) за
позовом ОСОБА_1 до міського голови
міста Бровари Сапожка Ігора
Васильовича про зобов'язання вчинити
дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до голови Броварської
міської ради Сапожка Ігоря
Васильовича, в якому просив: визнати
протиправними дії посадової особи
органу місцевого самоврядування
Броварської міської ради Київської
області - міського голови Сапожка І.В.
щодо не внесення на розгляд чергової
сесії його клопотання в порядку ч.6 ст.118
Земельного кодексу України про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у межах норм
безоплатної приватизації; зобов'язати
відповідача винести на засідання
чергової сесії міської ради та
розглядати подане ним клопотання про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у межах норм
безоплатної приватизації; зобов'язати
відповідача відшкодувати йому завдану
протиправними діями шкоду в розмірі 8000
грн. та відшкодувати на його користь
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії
міського голови міста Бровари щодо не
внесення на розгляд чергової сесії
його клопотання про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
є неконституційними та неправомірними,
оскільки суперечать ст.14 Конституції
України та вимогам земельного
законодавства в частині набуття права
власності на земельні ділянки.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 24 січня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року, відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17 грудня 2013 року ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року скасована, а справа направлена до
суду апеляційної інстанції на
апеляційний розгляд з тих підстав, що
судом апеляційної інстанції не
перевірені висновки суду першої
інстанції, що до повноважень міського
голови про внесення на розгляд сесії
клопотання про виділення та передачу у
власність земельних ділянок. Крім
того, апеляційним судом не встановлено
чи голова міста Бровари є належним
відповідачем в даному
адміністративному спорі, чи входить до
його компетенції повноваження
внесення на розгляд сесії клопотання
про виділення та передачу у власність
земельних ділянок в даних спірних
правовідносинах.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 квітня 2014
року, залишена без змін постанова
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 24 січня 2013 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 31.08.2012р. ОСОБА_1
звернувся до Броварської міської ради
Київської області з клопотанням
відповідно до ст.118 ЗК України, в якому
просив в порядку реалізації його
гарантованого права на отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки, визначити без його погодження
та виділити земельну ділянку
орієнтованим розміром до 0,10 га в межах
міста Бровари з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд та розглянути дане питання на
сесії ради. У додатку до поданого
клопотання значиться копія паспорту,
податкового номеру, графічні матеріали
та копія договору доручення.

Листом від 18.09.2012 р. виконавчий комітет
Броварської міської ради повідомив
ОСОБА_1, що при наявності графічних
матеріалів, які відповідають вимогам
чинного законодавства його клопотання
може бути подане на розгляд чергової
сесії Броварської міської ради,
оскільки при розгляді клопотання,
міська рада зобов'язана перевірити
об'єкт на відповідність до генеральних
планів населених пунктів,
містобудівної документації та інших
вимог визначених у ч.7 ст.118 ЗК України,
відсутність графічних матеріалів
позбавляє можливості міську раду
ідентифікувати об'єкт на відповідність
вимогам Земельного кодексу і тим самим
прийняти обґрунтоване рішення, як то
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки так і про відмову у
його наданні.

Позивач 12.10.2012 р. повторно звернувся до
Броварської міської ради Київської
області із клопотанням відповідно до
ст.118 ЗК України, в якому просив в
порядку реалізації його гарантованого
права на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки, визначити
без його погодження та виділити
земельну ділянку орієнтованим
розміром до 0,10 га в межах міста Бровари
з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд та розглянути дане питання на
сесії ради. У додатку до поданого
клопотання значиться копія паспорту,
податкового номеру, графічні
матеріали, копія договору доручення,
копія поштового опису про відправлення
цінним листом первинного клопотання з
усіма доданими в переліку до нього
додатками.

Листом від 23.10.2012 р. виконавчий комітет
Броварської міської ради повторно
роз'яснив позивачу, що відсутність
графічних матеріалів з конкретно
визначеним місцем розташування
земельної ділянки позбавляє
можливості міську раду ідентифікувати
об'єкт на відповідність вимог
Земельного кодексу та ЗУ "Про Державний
земельний кадастр" і тим самим прийняти
обґрунтоване рішення, як про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки так і про відмову у його
наданні. Одночасно роз'яснено, що на
графічному матеріалі з бажаним місцем
розташування земельної ділянки
потрібно вказати не тільки
найменування населеного пункту, а
також і вулиці.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди першої і апеляційної
інстанцій виходили з того, що зміст
поданого ним клопотання та додатки до
клопотання не відповідають вимогам ст.
118 ЗК України, а також Постанові
Кабінету Міністрів України від 18.02.2009 р.
№ 113 "Про затвердження типової форми
заяви (клопотання) про вибір місця
розташування земельної ділянки". При
цьому суд першої інстанції зазначив, що
міський голова не вносить на розгляд
сесії клопотання про виділення та
передачу у власність земельних
ділянок.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних
завданнях сільської, селищної, міської
ради вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

Відповідно ч.1 ст.122 Земельного кодексу
України від 25.10.2001 №2768-III (Далі - ЗК
України) сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки) повинні
звернутися з клопотанням до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно ч.7 ст.118 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрої і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України "Про
землеустрій" від 06.09.2012 р. № 5245-VI проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється у разі
формування нової земельної ділянки
(крім поділу та об'єднання) або зміни
цільового призначення земельної
ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок погоджуються та
затверджуються в порядку,
встановленому Земельним кодексом
України.

Згідно абз.2 ч.7 ст.118 ЗК України проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян суб'єктами господарювання, що
є виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

З наведеного вбачається, що до
клопотання стосовно отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки в порядку ст.118 ЗК України
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначене бажане
місце розташування земельної ділянки
із чітким визначенням її меж у
масштабному вимірі та географічному
просторі.

Судами було встановлено, що при
зверненні до Броварської міської ради
із клопотанням про виділення земельної
ділянки ОСОБА_1 не були надані графічні
матеріали із визначенням конкретного
місця розташування об'єкту.

Крім того, як встановлено судами
попередніх інстанцій ОСОБА_1 звернувся
із позовом до міського голови міста
Бровари, вважаючи, що саме цією
посадовою особою суб'єкта владних
повноважень були порушені вимоги
земельного законодавства та
законодавства у галузі місцевого
самоврядування. Однак, у відповідності
до п.34 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР, ст.ст. 118,
122 ЗК України, до повноважень міського
голови не входить внесення на розгляд
сесії клопотання про виділення та
передачу у власність земельної
ділянки.

Разом з тим, клопотання ОСОБА_1 про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки були адресовані
Броварській міській раді Київської
області.

Таким чином, апеляційним судом
встановлено, що наявність на
зазначених листах підпису міського
голови означає посвідчення їхньої
дійсності компетентною посадовою
особою суб'єкта владних повноважень та
не є підставою вважати, що вони
складені від імені цієї посадової
особи.

З огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції дійшов до вірного висновку
відносно того, що додатковою підставою
для відмови у позові в цій справі є те,
що міський голова у міста Бровари в
даному адміністративному спорі є
неналежним відповідачем, при цьому,
виходячи зі змісту ст.52 КАС України,
заміна неналежної сторони у справі є
правом суду першої інстанції, а не
обов'язком, при цьому суд апеляційної
інстанції не наділений процесуальною
компетенцією щодо залучення належного
відповідача у справі.

Стосовно вимог про відшкодування
завданих збитків в розмірі 8000 грн.,
судами вірно зазначено, що вони не
підлягають задоволенню, оскільки є
похідними від наявності протиправних
дій суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків стосовно недотримання
позивачем порядку звернення із
клопотанням про виділення земельної
ділянки, передбаченого ст.118 ЗК України,
а також щодо відсутності ознак
протиправності дій посадової особи
органу місцевого самоврядування щодо
не внесення на розгляд чергової сесії
клопотання в порядку, передбаченому ч.6
ст.118 ЗК України про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у межах
норм безоплатної приватизації.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 січня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно

помічник судді
М.В. Дрибас