Справа № 692/177/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 692/177/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Задорожній
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бірюк О.В., Іванюк О.М.,

від третьої особи Хоменко В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Славія» на постанову Драбівського
районного суду Черкаської області від
01 жовтня 2013 року у справі за позовом
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Драбівське» до Драбівської селищної
ради Драбівського району Черкаської
області, за участю третьої особи
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Славія»
про скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2013 року сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю «Драбівське» (далі по
тексту - відповідач, СТОВ «Драбівське»)
звернулося до суду з позовом до
Драбівської селищної ради (далі по
тексту - відповідач), в якому просило:

- визнати недійсним рішення
Драбівської селищної ради від 20
листопада 2007 року № 14-12/V «Про порядок
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна»;

- зобов'язати державного реєстратора
Драбівського районного управління
юстиції Черкаської області внести
відповідні зміни до державного
реєстру, якими скасувати свідоцтва про
реєстрацію власності на нерухоме
майно, видане на підставі рішення
Драбівської селищної ради від 20
листопада 2007 року №14-12/V, та видати
свідоцтва про право власності на це
нерухоме майно його законному
власникові - СГТOB «Драбівське».

Ухвалою Драбівського районного суду
Черкаської області від 18 березня 2013
року адміністративний позов СГТОВ
«Драбівське» залишено без розгляду на
підставі ст.ст. 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року ухвалу Драбівського районного
суду Черкаської області від 18 березня
2013 року скасовано, а справу направлено
до Драбівського районного суду
Черкаської області для продовження
розгляду.

01 жовтня 2013 року позивачем подано заяву
про уточнення позовних вимог, в якій
останній просив визнати незаконними та
скасувати:

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року № 303 «Про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким визнано право власності на
нерухоме майно по вул. Лісова, буд. 3 в
селищі Драбів Черкаської області за
СГТОВ «Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво про право власності на
нерухоме майно ЯЯЯ 600687 від 24 січня 2008
року;

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року № 304 «Про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким визнано право власності на
нерухоме майно по вул. Суворова, буд. 39 в
селищі Драбів Черкаської області за
СГТОВ «Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво ЯЯЯ 600648 від 22 січня 2008 року;

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року № 305 «Про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким визнано право власності на
нерухоме майно по вул. Суворова, буд.39-А
в селищі Драбів Черкаської області за
СГТОВ «Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво ЯЯЯ 600653 від 22 січня 2008 року;

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року № 306 «Про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким визнано право власності на
нерухоме майно по вул. Суворова, буд. 39-Б
в селищі Драбів Черкаської області за
СГТОВ «Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво ЯЯЯ 600649 від 22 січня 2008 року;

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року «Про визнання права власності
на об'єкти нерухомого майна», яким
визнано право власності на нерухоме
майно по вул. Суворова, буд. 39-В в селищі
Драбів Черкаської області за СГТОВ
«Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво ЯЯЯ 600650 від 22 січня 2008 року;

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року № 308 «Про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким визнано право власності на
нерухоме майно по вул. Суворова, буд. 39-Г
в селищі Драбів Черкаської області за
СГТОВ «Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво ЯЯЯ 600651 від 22 січня 2008 року;

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року № 309 «Про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким визнано право власності на
нерухоме майно по вул. Суворова, буд.39-Д
в селищі Драбів Черкаської області за
СГТОВ «Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво ЯЯЯ 600652 від 22 січня 2008 року;

- рішення виконавчого комітету
Драбівської селищної ради від 26 грудня
2007 року № 310 «Про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким визнано право власності на
нерухоме майно по вул. Суворова, буд. 39-Е
в селища Драбів Черкаської області за
СГТОВ «Агрофірма «Славія»;

- свідоцтво ЯЯЯ 600654 від 22 січня 2008 року.

Постановою Драбівського районного
суду Черкаської області від 01 жовтня 2013
року позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року апеляційну скаргу СГТОВ
«Агрофірма «Славія» задоволено
частково: скасовано постанову
Драбівського районного суду
Черкаської області від 01 жовтня 2013 року
та залишено адміністративний позов
СГТОВ «Драбівське» без розгляду у
зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 12 червня 2014 року скасовано ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року, а справу вирішено повернути до
суду апеляційної інстанції на новий
апеляційний розгляд.

У вказаній ухвалі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що при новому апеляційному
розгляді суду апеляційної інстанції
слід більш повно встановити обставини
справи, у тому числі й у частині
обчислення строку звернення позивача
до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін,
які з'явилися в судове засідання,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу потрібно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін, виходячи з наступного.

Досліджуючи питання щодо дотримання
позивачем строку на звернення до суду,
встановленого ст. 99 КАС України,
колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 107 КАС України
встановлено, що суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду визначено
ст. 100 КАС України.

Частиною 1 зазначеної статті
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Для визначення питання щодо дотримання
строку з даним позовом до суду
необхідним є з'ясування питання, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про існування оскаржуваного
рішення відповідача.

З матеріалів справи судом встановлено,
що про існування рішень селищної
сільської ради, які є предметом
оскарження у даній справі, позивач
дізнався при зверненні Драбівського
селищного голови із заявою з проханням
надати копії рішень стосовно майна,
право власності на яке визнано
оскаржуваними рішеннями за третьою
особою.

Дана заява подана 08 лютого 2013 року, що
підтверджується штампом відповідача
про її отримання.

Таким чином, про існування спірних
рішень відповідача, що були прийняті у
2007-2008 рр. позивачу стало відомо на
початку лютого 2013 року.

До суду з даним позовом СТОВ
«Драбівське» звернулося 13 лютого 2013
року.

Виходячи з цього, колегія суддів
приходить до висновку, що строк на
звернення з даним позовом до суду
позивачем не пропущено.

Переглядаючи законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є
рішення Драбівської селищної ради,
згідно з якими за СТОВ «Агрофірма
«Славія» визнано право власності на
нерухоме майно колишнього КСП ім.
Суворова.

Обґрунтовуючи вимоги
адміністративного позову, позивач
посилався на ту обставину, що СТОВ
«Драбівське» відповідно до Статуту є
правонаступником КСП ім. Суворова,
нерухоме майно якого згідно зі
спірними рішеннями відповідача було
передано у власність третій особі.

Наведену обставину встановлено і
рішеннями господарських судів, що
набрали законної сили, за результатами
розгляду спорів про право власності на
майно колишнього КСП ім. Суворова,
зокрема, постановою Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду від 16.03.2006 року по
справі № 04/2394.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані рішення
відповідача не відповідають вимогам
законності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України,
розглядаючи справи щодо
протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Підставами для визнання рішення
недійсним (нечинним) є невідповідність
його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції
органу, який прийняв це рішення. При
цьому обов'язковою умовою визнання
рішення недійсним (нечинним) є також
порушення у зв'язку з його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Спірні правовідносини виникли у
зв'язку реалізацією виконавчим
комітетом місцевої ради управлінських
повноважень щодо оформлення третій
особі права власності на нерухоме
майно колишнього КСП, правонаступником
якого є СТОВ «Дрібвіське», з видачею
свідоцтва про право власності за
заявою про оформлення права власності
на нерухоме майно, що віднесено до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

Засади організації та діяльності,
правового статусу і відповідальності
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Повноваження виконавчих органів
сільських визначено главою 2 цього
Закону.

Статтею 40 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні». (в редакції
на час існування спірних
правовідносин) передбачено, що
виконавчі органи сільських, селищних,
міських рад, крім повноважень,
передбачених цим Законом, здійснюють й
інші надані їм законом повноваження.

Згідно з вимогами пп. 10 п. б статті 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» в редакції,
що діяла до внесення змін Законом
України від 11 лютого 2010 року N 1878-VI, до
делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить облік та реєстрація
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності.

Наказом Міністерства юстиції України
від 07 лютого 2002 року № 7/5 до прийняття
Верховною Радою України та набрання
чинності законом України про державну
реєстрацію прав на об'єкти нерухомого
майна затверджене Тимчасове положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, розділом VI якого в
редакції на час існування спірних
правовідносин передбачені особливості
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна, відповідно до
підпункту «а» пункту 6.1 якого
оформлення права власності на нерухоме
майно з видачею свідоцтва про право
власності за заявою про оформлення
права власності на нерухоме майно
віднесене до компетенції органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 6.1 Тимчасового
положення оформлення права власності
на об'єкти нерухомого майна
провадиться з видачею свідоцтва про
право власності місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування:

- фізичним особам та юридичним особам
на новозбудовані, перебудовані або
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності акта про право
власності на землю або рішення про
відведення земельної ділянки для цієї
мети та за наявності акта комісії про
прийняття об'єкта і введення його в
експлуатацію;

- власникам спільних будівель, які на
законних підставах зробили перебудову,
прибудову, унаслідок чого змінилися
належні їм частки. У разі, якщо
співвласники не згодні змінити частки
добровільно, це питання вирішується в
судовому порядку;

- членам житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу,
товариства або об'єднання, які повністю
внесли свої пайові внески;

- юридичним особам у разі внесення до
статутного фонду об'єктів нерухомого
майна їх засновниками;

- фізичним особам та юридичним особам,
які в разі ліквідації (реорганізації)
підприємства, об'єднання, організації
отримали у власність у встановленому
законодавством порядку нерухоме майно
підприємства, об'єднання, організації,
що ліквідовується;

- фізичним особам та юридичним особам,
що вийшли зі складу засновників
підприємства і за рішенням засновників
(власників) отримали у власність об'єкт
нерухомого майна, переданий їм за актом
приймання-передавання;

- інвесторам, які у встановленому
законодавством України порядку
отримали у власність об'єкти
нерухомого майна або його частини,
побудовані за їх кошти, за наявності
відповідного рішення місцевого органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування, акта
приймання-передавання об'єкта (частини)
інвестору;

- реабілітованим громадянам, яким
повернуто у власність належні їм
об'єкти нерухомого майна з
представленням рішень комісій з
реабілітації про повернення цього
майна;

- у разі виділення окремого будинку зі
складу об'єкта нерухомого майна, що
складається із двох або більше
будинків (будівель);

- фізичним та юридичним особам при
представленні договору про пайову
участь у будівництві об'єкта
нерухомого майна, акта про прийняття
об'єкта в експлуатацію та акта
приймання-передавання цього об'єкта;

- фізичним та юридичним особам на
об'єкти нерухомого майна, які в
установленому порядку переведені із
житлових у нежитлові і навпаки, при
наданні рішення відповідного органу;

- фізичним та юридичним особам на
підставі документів, установлених
законодавством, які підтверджують їх
право власності на об'єкти нерухомого
майна, крім правовстановлювальних
документів, передбачених у додатку 1 до
пункту 2.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно.

Перелік правовстановлювальних
документів, на підставі яких
проводиться реєстрація прав власності
на об'єкти нерухомого майна наведений
у додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно.

Відповідно до вказаного переліку до
правовстановлювальних документів
об'єкти нерухомого майна договори, за
якими відповідно до законодавства
передбачається перехід права
власності, зокрема купівлі-продажу,
міни, дарування, довічного утримання,
лізингу, предметом яких є нерухоме
майно, про припинення права на аліменти
для дитини у зв'язку з передачею права
власності на нерухоме майно, договори
про задоволення вимог
іпотекодержателя, договори про виділ у
натурі частки нерухомого майна, про
поділ нерухомого майна, що є в спільній
частковій чи спільній сумісній
власності.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, СТОВ «Агрофірма «Славія»
посилається на ту обставину, що спірне
нерухоме майно, право власності на яке
визнано за товариством оскаржуваними
рішеннями відповідача, було придбане у
колишніх членів КСП ім. Суворова на
підставі договорів купівлі-продажу
майнового паю, укладених з фізичними
особами - власниками таких паїв.

Згідно з умовами вказаних договорів, що
є однотипними, копії яких містяться в
матеріалах справи, продавець продає, а
покупець купує належний продавцеві
майновий пай КСП ім. Суворова з
визначеною у гривнях номінальною
вартістю. Право власності на майновий
пай переходить від продавця до покупця
по акту прийому-передачі одночасно з
підписанням цього договору.

На підтвердження виконання умов
зазначених договорів третьою особою
надано копії актів приймання передачі
майнового паю, з яких неможливо
встановити, яке саме майно було
передано від продавця покупцю,
оскільки таке майно не виділене в
натурі.

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні належні докази переходу до
СТОВ «Агрофірма «Славія» майна
колишнього КСП ім. Суворова після
ліквідації (реорганізації)
підприємства.

Інших правовстановлюючих документів,
на підставі яких органом місцевого
самоврядування може бути визнано за
юридичною особою право власності на
об'єкти нерухомого майна та на
підставі яких могли бути прийняті
відповідачем оскаржувані рішення суду
не надано, а судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів, які б
підтверджували законність прийняття
рішень, що є предметом оскарження у
даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими, оскільки у відповідача
були відсутні правові підстави для
визнання за третьою особою СТОВ
«Агрофірма «Славія» шляхом прийняття
оскаржуваних рішень, що призвело до
порушення прав та законних інтересів
СТОВ «Драбівське», яке є
правонаступником КСП ім. Суворова.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і апеляційним судом відхиляються так,
як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 196, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Славія» залишити без задоволення.

Постанову Драбівського районного суду
Черкаської області від 01 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено
28.07.2014 року

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.