Справа № 821/2184/14
Суддя: Горшков В.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2184/1411
год. 12 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Горшкова В.М.,

при секретарі: Мальчевській О.В.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Демидової
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління Державної
міграційної служби України в
Херсонській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернулась до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області
(надалі - відповідач), у якому просить
скасувати рішення Комсомольського РВ у
м. Херсоні УДМС України в Херсонській
області від 08.05.2014 року за № 11/2205 про
відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україну та зобов'язати
відповідача прийняти рішення про
надання позивачу дозволу на імміграцію
в Україну.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 12.12.2009 року зареєструвала
шлюб з громадянином України ОСОБА_5.
26.11.2013 року позивач звернулась до
Комсомольського УДМС України в
Херсонській області з клопотанням щодо
надання дозволу на імміграцію в
Україну. 04.04.2014 року Комсомольським РВ у
м. Херсоні УДМС України в Херсонській
області, позивачу було продовжено
строк перебування на території України
до 30.06.2014 року. Проте, 08.05.2014 року було
прийнято рішення про відмову у наданні
дозволу на імміграцію в Україну.
Підставою для відмови позивачу у
наданні дозволу на імміграцію в
Україну зазначено п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону
України "Про імміграцію". Позивач
вважає, що відповідач безпідставно
відмовив позивачу у наданні дозволу на
імміграцію в Україну, оскільки не
зазначив правову підставу для такої
відмови, яка має бути чітко визначена
Законом України "Про імміграцію". Крім
того, відповідно до ст. 4 Закону України
"Про імміграцію" позивач підпадає під
перелік осіб, яким надається дозвіл про
імміграцію поза квотою, оскільки
ОСОБА_4 знаходиться у шлюбі понад два
роки з громадянином України.

Представники позивача позовні вимоги
підтримали та просили суд їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вважала, що рішення про відмову у
наданні дозволу на імміграцію в
Україну прийняте на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, є правомірним та
обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, об'єктивно оцінивши докази,
суд встановив наступне.

26.11.2013 року громадянка Російської
Федерації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулась із заявою до
Комсомольського РВ у м. Херсоні УДМС
України в Херсонській області про
надання дозволу на імміграцію в
Україні на підставі п.1 ч. 3 ст. 4 Закону
України "Про імміграцію", як особа, яка
перебуває у шлюбі з громадянином
України понад два роки.

04.04.2014 року Комсомольським РВ у м.
Херсоні УДМС України в Херсонській
області ОСОБА_4 було продовжено строк
перебування на території України до
30.06.2014 року.

08.05.2014 року Комсомольським РВ у м.
Херсоні УДМС прийнято рішення за № 11/2205
про відмову у надані дозволу на
імміграцію в Україні на підставі п.6 ч. 1
ст. 10 Закону України "Про імміграцію".

27.05.2014 року позивач отримала вказане
рішення.

Відповідач Державна міграційна служба
України відповідно до Положення про
Державну міграційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України №405/2011 від 06.04.2011 року, є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра внутрішніх
справ України. ДМС України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сферах міграції (імміграції
та еміграції), у тому числі протидії
нелегальній (незаконній) міграції,
громадянства, реєстрації фізичних
осіб, біженців та інших визначених
законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 2 Положення визначено, що ДМС
України у своїй діяльності керується
Конституцією та законами України,
актами Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказами
Міністерства внутрішніх справ України,
іншими актами законодавства України,
дорученнями Президента України та
Міністра, а також цим Положенням.

Згідно п.7 Положення ДМС України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через головні
управління (управління) міграційної
служби в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
управління, відділи (сектори)
міграційної служби в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.8 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", іноземці та особи без
громадянства можуть на підставі Закону
України "Про імміграцію" іммігрувати в
Україну на постійне проживання.

Статтею 9 Закону України "Про
імміграцію", заяви про надання дозволу
на імміграцію подаються: особами, які
постійно проживають за межами України,
- до дипломатичних представництв та
консульських установ України за
кордоном за місцем їх постійного
проживання; особами, які перебувають в
Україні на законних підставах, - до
органів спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції за місцем їх
проживання. Термін розгляду заяви про
надання дозволу на імміграцію не може
перевищувати одного року з дня її
подання.

Частиною 5 статті 9 Закону України "Про
імміграцію" передбачено, що для надання
дозволу на імміграцію до заяви
додаються такі документи: 1) три
фотокартки; 2) копія документа, що
посвідчує особу; 3) документ про місце
проживання особи; 4) відомості про склад
сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо
особа, яка подає заяву, перебуває в
шлюбі); 5) документ про те, що особа не є
хворою на хронічний алкоголізм,
токсикоманію, наркоманію або
інфекційні захворювання, перелік яких
визначено центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

Як зазначив представник відповідача у
судовому засіданні, що на підставі
наданої позивачем заяви та доданих до
неї документів Комсомольським РВ у м.
Херсоні УДМС 26.11.2013 було прийнято
вказану заяву до розгляду.

Процедуру провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію
іноземцям та особам без громадянства,
які іммігрують в Україну, поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, а також компетенцію
центральних органів виконавчої влади
та підпорядкованих їм органів, які
забезпечують виконання законодавства
про імміграцію, визначає Порядок
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 2002 року № 1983 (надалі - Порядок).

Пунктом 12 Порядку передбачено, що
територіальні підрозділи за місцем
проживання, до яких подано заяви про
надання дозволу на імміграцію:
формують справи, перевіряють підстави,
законність перебування в Україні
іммігрантів, справжність поданих
документів та відповідність, їх
оформлення вимогам законодавства, у
разі потреби погоджують це питання з
органами місцевого самоврядування, у
межах своєї компетенції з'ясовують
питання щодо наявності чи відсутності
підстав для відмови у наданні дозволу
на імміграцію; надсилають у місячний
термін разом з матеріалами справи
інформацію про результати їх розгляду
територіальним органам або
підрозділам (відповідно до категорії
іммігрантів). Справи, прийняття рішення
за якими належить до компетенції ДМС чи
територіальних органів, надсилаються
територіальним органам, в інших
випадках - територіальним підрозділам;
здійснюють провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію, якщо
таке провадження належить до їх
компетенції.

Відповідно до пункту 14 Порядку
територіальні органи і підрозділи
після отримання документів від
зазначених у пунктах 12 і 13 цього
Порядку органів перевіряють у місячний
термін правильність їх оформлення,
з'ясовують у межах своєї компетенції
питання щодо наявності чи відсутності
підстав для відмови у наданні дозволу
на імміграцію, передбачених статтею 10
Закону України "Про імміграцію",
надсилають відповідні запити до
регіональних органів Служби Безпеки
України, Національного центрального
бюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Національне
центральне бюро Інтерполу та
Держприкордонслужба проводять у межах
своєї компетенції у місячний термін
після надходження таких запитів
перевірку з метою виявлення осіб, яким
дозвіл на імміграцію не надається. Про
результати перевірки інформується
орган, який зробив запит.

Відповідно до пункту 16 Порядку,
територіальний орган чи підрозділ
аналізує у місячний термін отриману
від зазначених в абз. 2 п. 14 цього
Порядку органів інформацію та на
підставі матеріалів справи приймає
рішення про надання дозволу на
імміграцію чи про відмову у наданні
такого дозволу.

Отже, законодавством регламентовано
повноваження органів Державної
міграційної служби України
здійснювати перевірку законності
підстав надання дозволів на імміграцію
в Україну та їх скасування у разі
виявлення порушень при видачі таких
дозволів.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем відповідно до вимог
Порядку були направлені 05.12.2013 року за
№ 1/4-14920 запит до Управління СБ Україну
в Херсонській області, 05.12.2013 року за №
1/4-14951 запит до сектору Укрбюро
Інтерполу в Херсонській області та
05.12.2013 року за № 1/4-14940 запит до
Держприкордонслужби України щодо
перевірки наявності чи відсутності
підстав для отримання дозволу на
постійне проживання громадянки
Російської Федерації ОСОБА_4.

У судовому засіданні було досліджено
лист-відповідь управління Служби
безпеки України в Херсонській області
від 28.04.2014 року за № 22/9-4660, яка
адресована начальнику Управління ДМС
України в Херсонській області, де було
зазначено про доцільність відмови у
наданні дозволу на імміграцію в
Україну громадянці Російської
Федерації ОСОБА_4, відповідно до вимог
п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про
імміграцію".

Отже, враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що рішення
Комсомольського РВ у м. Херсоні УДМС
України в Херсонській області від
08.05.2014 року за № 11/2205 про відмову у
наданні дозволу на імміграцію в
Україну є законним та обґрунтованим.

Крім цього, суд додатково зазначає, що
пунктом 10 розділу ІІІ Наказу про
затвердження Тимчасового порядку
розгляду заяв для оформлення посвідки
на постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання від 15.07.2013 року за
№ 681 передбачено, що на отримання
посвідки на тимчасове проживання мають
право іноземці та особи без
громадянства, які прибули в Україну з
метою возз'єднання сім'ї з особами, які
є громадянами України, або які під час
перебування на законних підставах на
території України у випадках,
зазначених у частинах третій -
дванадцятій статті 4 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", уклали шлюб з
громадянами України.

Відповідно до частини 10 Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.03.2012
року за № 251 про затвердження Порядку
оформлення, виготовлення і видачі
посвідки на постійне проживання та
посвідки на тимчасове проживання і
технічного опису їх бланків та
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 2002 р. №
1983 передбачено, що посвідка на
тимчасове проживання видається
строком до одного року з можливістю
його продовження щоразу на один рік на
підставі заяви іноземця чи особи без
громадянства та документів, зазначених
у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які
подаються до територіального органу
або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15
днів до закінчення строку дії посвідки.

Отже, виходячи з вказаних норм суд
зазначає, що позивач мала право після
укладання шлюбу отримувати посвідки на
тимчасове проживання на території
України.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що при прийнятті рішення про відмову у
наданні дозволу на імміграцію в
Україну, відповідачем здійснені усі
дії, передбачені вимогами діючого
законодавством. При цьому відповідач
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, не
порушуючи також вимоги Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, а тому позовні вимоги ОСОБА_4
задоволенню не підлягають.

Крім цього, частиною другою статті 7
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що у випадках,
установлених пунктом 1 частини першої
цієї статті, судовий збір повертається
в розмірі переплаченої суми; в інших
випадках, установлених частиною першою
цієї статті, - повністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було переплачено судовий
збір на суму 73,08 грн. за подання
адміністративного позову немайнового
характеру, а тому суд приходить до
висновку про повернення ОСОБА_4
надмірно сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Повернути ОСОБА_4 переплачену суму
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.) сплачений
відповідно до квитанції від 25.06.2014 року
за № 13022.911.1.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 22 липня 2014 р.

Суддя
Горшков В.М.

кат. 3.1.3