Справа № 806/7794/13-а
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
Житомир справа № 806/7794/13-a

час прийняття: 11 год. 30 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участі секретаря Карплюк А. І.,

за участі представника позивача
Невмержицького О. М.,

за участі представника відповідача
Самохвал А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Брусилівський
маслозавод" до Коростишівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
04.09.2013 року №, №, №,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Брусилівський
маслозавод" (далі - ТОВ "Брусилівський
маслозавод") звернулося до суду з
позовом до Коростишівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області (далі -
Коростишівська ОДПІ), у якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від 4
вересня 2013 року:

- № , яким визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 1342397,00 грн, з них: 817835,00 грн -
основного платежу та 187731,00 грн -
штрафних (фінансових санкцій);

- № , яким застосовано штрафні
санкції за порушення касової
дисципліни на загальну суму 156815,57 грн;

- № 000241700, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 102308,37 грн: 799925,94 грн
- основного платежу та 22382,43 грн -
фінансових санкцій.

В обґрунтування позову зазначило, що
під час перевірки підприємства
контролюючий орган дійшов хибних
висновків щодо порушень, зазначених в
акті перевірки №29/22/32549161 від 14 серпня
2013 року. Позивач зазначив, що
товариство ніяким чином не порушувало
норми п.п. 14.1.11. п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст.14. пп.
135.5.4 п.135.5 ст.135, п.п.14.1.228 п. 14.1 статті 14,
п.п. 138.1.1 пп 138.1., п. 138.4, п.п. 138.8.1 п. 138.8., п.п.
138.10.4, п. 138.10 статті 138 та п.п. 139.1.9 п.139.1
ст. 139, пп.168.1.4 п. 168.1 ст.168, пп.164.2.11 п.164.2
ст.164, п.170.9 ст.170 та п.п.168.1.1 п.168.1 ст. 168,
ст.18, п.п.165.1.24 п.165.1 ст.165 та п.п.168.1.1 п.168.1
ст. 168 Податкового кодексу України та
пп. 2.8. 2.9, 2,11. 3.1. 3.2 "Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні" затвердженого Постановою
Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року.
Враховуючи наведене вважає спірні
податкові повідомлення такими, що не
відповідають обставинам справи,
незаконними та такими, що підлягають
скасуванню.

Представник позивача позов підтримав,
просив його задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав, просив відмовити в задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування
заперечень зазначив, що під час
проведення перевірки працівниками
контролюючого органу виявлено ряд
порушень податкового законодавства
про що ними складено акт. На підставі
зазначеного акту було винесено спірні
податкові повідомлення - рішення.
Враховуючи наведене представник
відповідача вважає їх таким, що є
законними та таким, що не підлягають
скасуванню.

Заслухавши пояснення представника
позивача та заперечення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 18
липня 2013 року по 7 серпня 2013 року
працівниками Коростишівської ОДПІ
проведено планову виїзну
документальну перевірку ТОВ
"Брусилівський маслозавод" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з1 липня 2011 року по 31 грудня 2012
року.

Під час перевірки працівниками
контролюючого органу встановлені
наступні порушення ведення
фінансово-господарської діяльності:

- в порушення пп. 14.1.11. пп. 14.1.257 п. 14.1 ст.14.
пп. 135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу
України підприємством занижено дохід,
що враховується при визначенні об'єкта
оподаткування на суму 1 342 397 грн. в тому
числі по періодах:

- за 1 квартал 2012 року - на суму 1265281 грн;

- за 9 місяців 2012 року - на суму 1342397 грн (в
т.ч. за 1 квартал 2012 року на суму 1265281 грн
та за 3 квартал 2012 року на суму 77116 грн);

- в порушення п.п. 14.1.228 п. 14.1 статті 14, п.п.
138.1.1 п.п. 138.1., п. 138.4, п.п. 138.8.1 п. 138.8., п.п.
138.10.4 п. 138.10 ст. 138 та п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового кодексу України
встановлено завищення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування на суму 2524348 грн, в т.ч. по
періодах: за 3 квартал 2011 року па суму 4987
грн., за 4 квартал 2011 року на суму 285 929
грн, за 1 квартал 2012 року на суму 599052
грн, за 2 квартал 2012 року на суму 247 206
грн, за 3 квартал 2012 року на суму 538 115
грн, за 4 квартал 2012 року на суму 849 059
грн.

В результаті чого встановлено
заниження податку на прибуток всього у
сумі 817835грн у тому числі по періодах:
за 3 квартал 2011 року в сумі 1147 грн; за 3-4
квартали 2011 року в сумі 66911 грн; за 1
квартал 2012 року в сумі 391510 грн; за І
півріччя 2012 року в сумі 443423 грн; за 3
квартали 2012 року в сумі 572622 грн; за 2012
рік в сумі 750924 грн;

- в порушення вимог пп. 2.8. 2.9, 2,11. 3.1. 3.2
"Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні" затвердженого Постановою
Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року
встановлено перевищення ліміту
залишку готівки в касі па суму 13921,45 грн,
видача готівкових коштів без повного
звітування щодо раніше виданих коштів
у розмірі 466642,76 грн та відсутні
достовірні підтвердні документи до
авансових звітів на суму 12311,98 грн;

- п.п.168.1.4 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу
України ТОВ "Брисилівським
маслозаводом" проводилось
перерахування податку на доходи
фізичних осіб з порушенням термінів
сплати. При видачі готівки з каси
податкового агента, податок
сплачується (перераховується) до
бюджету протягом банківського дня, що
настає за днем такого нарахування
(виплати, надання); Нарахована пеня
відповідно ст.129 Податкового кодексу
України в сумі 202,57 грн;

- п.п.164.2.11 п.164.2 ст.164, п.170.9 ст.170 та п.п.168.1.1
п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу ТОВ
"Брусилівський маслозавод" не включало
до оподаткованого доходу суми коштів
не повернутих у встановлені
законодавством строки, отриманих
платником під звіт в сумі 466642,76 грн, в
тому числі 2 півріччя 2011 року - 76094,53 грн,
та в 2012 році - 390548,23 грн. Відповідно до
п.167,1 ст.167 та ч. 2 п. 164.5 ст. 165 Податкового
Кодексу перевіркою донараховано
податок на доходи з фізичних осіб в
сумі 77225,22 грн, в тому числі 2 півріччя 2011
року - 12 475,79 грн, 2012 року 64 749,43 грн.
Нарахована пеня відповідно ст. 129
Податкового кодексу України в сумі 7690,56
грн;

- в порушення вимог ст.18, п.п.165.1.24 п.165.1
ст.165 та п.п.168.1.1 п.168.1 ст. 168 Податкового
кодексу України оскільки фізичними
особами не підтверджено самостійне
вирощування, розведення,
відгодовування продукції
тваринництва, доходи від продажу якої
він отримав, такі доходи підлягають
оподаткуванню на загальних підставах:
ТОВ "Брусилівський маслозавод"
(податковий агент), при нараховуванні
(виплаті, надані) оподатковуваного
доходу на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 Податкового
Кодексу. Перевіркою донараховано
податок з доходів фізичних осіб в сумі
2700,72 грн. Нарахована пеня відповідно
ст.129 Податкового кодексу України в
сумі 2288,99грн.

За результатами планової виїзної
перевірки був складений акт № 29/22/32549161
від 14 серпня 2013 року (а.с. 23-82).

На підставі вказаного акту 4 вересня 2013
року керівником Брусилівського
відділення Коростишівської ОДПІ
винесені податкові повідомлення -
рішення:

- № , яким визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 1342397,00 грн, з них: 817835,00 грн -
основного платежу та 187731,00 грн -
штрафних (фінансових санкцій);

- № , яким застосовано штрафні
санкції за порушення касової
дисципліни на загальну суму 156815,57 грн;

- № 000241700, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 102308,37 грн: 799925,94 грн
- основного платежу та 22382,43 грн -
фінансових санкцій.

Щодо податкового повідомлення -
рішення № суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 135.1. ст. 135 Податкового
кодексу України (далі - ПУ) доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4. п. 135.5 ст. 135 ПК
визначено, що вартість товарів, робіт,
послуг, безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п. 138.1. ст. 138, зокрема,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку; витрати банківських
установ, до яких відносяться: процентні
витрати за кредитно-депозитними
операціями, в тому числі за
кореспондентськими рахунками та
коштами до запитання, цінними паперами
власного обігу; комісійні витрати, в
тому числі за кредитно-депозитними
операціями, розрахунково-касове
обслуговування, інкасацію та
перевезення цінностей, операціями з
цінними паперами, операціями на
валютному ринку, операціями з
довірчого управління; від'ємний
результат (збиток) від операцій з
купівлі/продажу іноземної валюти та
банківських металів; від'ємне значення
курсових різниць від переоцінки
активів та зобов'язань у зв'язку зі
зміною офіційного курсу національної
валюти до іноземної валюти відповідно
до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153
цього Кодексу; суми страхових резервів,
сформованих у порядку, передбаченому
статтею 159 цього Кодексу; суми коштів
(зборів), внесені до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб; витрати з
придбання права вимоги на виконання
зобов'язань у грошовій формі за
поставлені товари чи надані послуги
(факторинг); витрати, пов'язані з
реалізацією заставленого майна; інші
витрати, прямо пов'язані зі здійсненням
банківських операцій та наданням
банківських послуг; інші витрати,
передбачені цим розділом.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 138.8.1. п. 138.1 ст. 138 ПК
визначено, що до складу прямих
матеріальних витрат включається
вартість сировини та основних
матеріалів, що утворюють основу
виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
139.1.9. витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку. У разі втрати,
знищення або зіпсуття зазначених
документів платник податку має право
письмово заявити про це контролюючому
органу та здійснити заходи, необхідні
для поновлення таких документів.
Письмова заява має бути надіслана
до/або разом із поданням розрахунку
податкових зобов'язань за звітний
податковий період. Платник податків
зобов'язаний відновити втрачені,
знищені або зіпсовані документи
протягом 90 календарних днів з дня, що
настає за днем надходження такої заяви
до контролюючого органу. Якщо платник
податку поновить зазначені документи в
наступних податкових періодах,
підтверджені витрати включаються до
витрат за податковий період, на який
припадає таке поновлення;

З акту перевірки вбачається, що за
даними перевірки облікових реєстрів
підприємства, а саме оборотної
відомості по рахунку 631 "Розрахунки з
постачальниками" встановлено, що в
обліку підприємства рахується
кредиторська заборгованість перед
суб'єктами господарювання, термін якої
перевищує 3 роки. а саме:

- ТОВ "Крок 2007" на суму 1265281,00 грн (дата
виникнення І квартал 2009 року за товари
в сумі 1276719 грн) - станом на 1 січня 2012
року та станом на 1 квітня 2012 року по
к-ту рахунку 631 "Розрахунки з
постачальниками" у сумі 1265281,00 грн;

- ТОВ "Молдар" на суму 77116 грн (дата
виникнення ІІІ квартал 2009 року за
товари в сумі 77116,00 грн) - станом на 1
липня 2007 року та станом на 1 жовтня 2012
року в сумі 799869,00 грн рахується по К-ту
рахунку 631 "Розрахунки з
постачальниками" у сумі 7999869 грн (тобто
в тому числі 77116,00 грн).

Таким чином станом на 30 червня 2011 року
та на 31 грудня 2012 року в обліку у
позивача рахується кредиторська
заборгованість, по якій минув термін
позовної давності, на загальну суму
1342397,00 грн, в тому числі:

- ТОВ "Крок 2007" на суму 1265281 грн;

- ТОВ "Молдар" на суму 77116, 00 грн.

Суд не погоджується з твердженням
контролюючого органу виходячи з
наступного.

Суд зазначає, що заборгованість перед
ТОВ "Крок-2007" виникла у І кварталі 2009
року в рамках договору поставки товару
№ 0105/пп від 1 травня 2008 року (т. 3, а.с. 35-36)
станом на 1 квітня 2009 року складала
1276719,36 грн, про що свідчить акт звірки
взаєморозрахунків від 1 квітня 2009 року
(т. 3, а.с. 37). В подальшому підприємство
згідно з принципом безперервності
діяльності мало систематичні та
безперервні господарські відносини за
вказаним договором - отримувало
продукти харчування та
розраховувалося а них (частково
сплачувало борг), про що свідчать
бухгалтерські регістри - картка
рахунку 631 "розрахунки з
постачальниками" по контрагенту ТОВ
"Крок" за січень 2009 року - грудень 2012
року (т. 3, а.с.38-44).

Як наслідок, згідно з актом звірки
станом на 1 січня 2010 року (т. 3, а.с. 45)
заборгованість за даним договором вже
складала 1227399,82 грн., що свідчить про
те, що на 1 квітня 2012 року не може
існувати заборгованість в сумі 1265281
грн походженням з І -го кварталу 2009
року.

Крім того, суд зазначає, що при
перевірці контролюючим органом не
взято до уваги існування розрахунків
та, відповідно, сальдо за договором №
ДП - 0104 від 1 грудня 2009 року (т. 3, а.с. 50-51) -
залишок в сумі 1265281 грн на 1 січня 2012
року та на 1 квітня 2012 року на 1 січня 2012
року згідно акту звірки (т. 3, а.с. 48)
складається з залишку розрахунків за
двома угодами. а саме:

- за договором № 0105/пп від 1 травня 2008
року - 657529,82 грн;

- за договором № ДП -0104 від 1 грудня 2009
року - 607751,73 грн.

Загалом, згідно з даними актів звірки
розрахунків на 1 квітня 2009 року (т. 3,
а.с.37), на 1 січня 2010 року (т. 3, а.с. 45), на 1
січня 2011 року (т. 3, а.с. 46-47), на 1 січня 2012
року (т.3, а.с. 48) та на 1 липня 2012 року (т. 3,
а.с.49) на протязі таких господарських
відносин в період з 1 січня 2009 року по 30
квітня 2012 року загальна сума
розрахунків за договором № 0105/пп від 1
травня 2008 року становила 851343,42 грн.

Таким чином,твердження про те, що за
розрахунками з ТОВ "Крок - 2007" станом на
1 січня 2012 року, на 1 квітня 2012 року та на
31 грудня 2012 року рахується
Кредиторська заборгованість в сумі
1265281,00 грн, що виникла у І кварталі 2009
року є безпідставним:

- по-перше, відповідно до ст. 264
Цивільного кодексу України та п. 4.4.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України на 1 квітня
2012 року дану заборгованість не можна
трактувати як безнадійну;

- по - друге, на 1 січня 2012 року та на 1
квітня 2012 року сума заборгованості за
договором № 0105/пп від 1 травня 2008 року
складала 657529,82 грн, а не 1265281 грн;

- по - третє на 31 серпня 2012 року за даними
акту звірки розрахунків (а.с. 9) дана
заборгованість є повністю погашеною і
відповідно на 31 грудня 2012 року вона
відсутня.

Заборгованість перед ТОВ "Молдар", що
виникла в 3 кварталі 2009 року в рамках
договору № 03/08-2009-1 від 3 серпня 2009 року
(т.3, а.с. 53-54), на 1 жовтня 2009 року складала
77115,91 грн, про що свідчить акт звірки (т.
3, а.с. 55). В подальшому підприємство мало
систематичні та безперервні
господарські відносини за договором -
отримувало продукти харчування та
розраховувалося за них, про свідчать
бухгалтерські регістри - картка
рахунку 631 "Розрахунки з
постачальниками" по контрагенту ТОВ
"Молдар" за січень 2009 року - грудень 2012
року (т.3, а.с. 56-66). На протязі таких
господарських відносин платіжним
дорученням № 56 від 6 квітня 2010 року (т.3,
а.с. 67) було здійснено сплату у сумі 78250,00
грн., чим фактично був проведений
повний розрахунок за отримані у ІІІ
кварталі 2009 року товари.

Окрім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що в подальшому, а саме 30
серпня 2010 року була зроблена оплата в
сумі 17200,00 грн, в результаті якої
кредиторська заборгованість склала
834,28 грн, що підтверджується
бухгалтерськими регістрами (т.3, а.с.
69-85) та актом звірки розрахунків станом
на 1 вересня 2010 року (т.3, а.с. 68), що
свідчить про те що на 1 жовтня 2012 року
заборгованість в сумі 77116,00 грн,
походженням з ІІІ кварталу 2009 року
відсутня.

Таким чином, твердження про те, що за
розрахунками з ТОВ "Молдар" станом на 1
липня 2012 року та на 1 жовтня 2012 року
рахується кредиторська заборгованість
в сумі 77116,00 грн, що виникла у ІІІ
кварталі 2009 року є безпідставним:

- по - перше, станом на 31 серпня 2010 року
кредиторська заборгованість складала
лише 834,28 грн ;

- по - друге - у відповідності зі ст. 264
Цивільного кодексу України та п. 4.4.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України на 01
жовтня 2012 року дану заборгованість не
можна трактувати як безпідставну.

З акту перевірки вбачається, що в
порушення п.п 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п.п. 138.1.1
п.138.1, п.138.4, п.п. 138.8.1 п. 138.8, п.п. 138.10.4 п. 138.10
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139 ПК ТОВ
"Брусилівський маслозавод" відповідно
до даних перевірки документів
встановлено завищення витрат, які
включаються до складу собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт , послуг)
суму коштів, яка рахується Д-Т рах. 94 К-Т
рах.20, по кварталах:

- за 4 квартал 2011 року на суму 208503 грн
(468503 грн - 260000 грн витрати майбутніх
періодів);

- за 1 квартал 2012 року на суму 554959 грн;

- за 2 квартал 2012 року на суму 142676,00 грн
(368123,00 грн-225447 грн витрат майбутніх
періодів);

- за 3 квартал 2012 року на суму 436426,00 грн;

- за 4 квартал 2012 року на суму 675876,00 грн (
688876,00 грн - 13000 ,00 грн витрати майбутніх
періодів).

В ході перевірки ТОВ "Брусилівський
маслозавод " встановлено, що
підприємство у перевіреному періоді
здійснило придбання товарів (а саме:
маслини, оливки, олія, вівсяні
пластівці, печінку тріски, порційні
вершки, аерозолі на основі вершків) у
контрагентів, які мають ознаку
фіктивності ТОВ "Торгтрейд - 2005" та ТОВ
Термінал - Прод". Послуги відповідному
зберіганню вказаних товарів та
вантажним роботам придбаних товарів
для ТОВ "Брусилівський маслозавод"
надає ДП "Логіст", що взаємовідносини з
якими можуть кваліфікуватися такими,
які здійснюються для отримання вимоги
третіми особами - вигодонабувачами і
які не спричиняють реального настання
правових наслідків. В ході перевірки
встановлено, що у ТОВ "Торгтрейд - 2005 " та
ТОВ "Термінал - Прод" немає майна,
трудових ресурсів, виробничо -
складських приміщень, технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів, які економічно необхідні для
здійснення господарських операцій у
зазначених обсягах , що свідчить про
відсутність необхідних умов для
реального настання результатів
відповідної господарської діяльності.
Окрім того у штатному розписі ТОВ
"Брусилівський маслозавод" не
передбачено посади менеджера або
продавця, який би знаходився у м. Києві
та відпускав товари зі складу.

Крім того, з акту перевірки вбачається,
що в порушення п.п. 139.1 п. 139.1 ст. 139 ПК
позивачем було включено до
собівартості придбаних та
реалізованих товарів суму коштів за
придбання будівельних матеріалів у ТОВ
"Добробут Інтеграл сервіс", по яких
відсутні підтверджуючі перинні
документи на суму 26953 грн, а саме: за 2
квартал 2012 року на суму 26953,00 грн.

Відповідно до інформації, що надійшла
до відповідача та до бази даних ДПС,
податкової звітності та інших
документів , наданих для перевірки,
встановлено укладання та виконання
цивільно - правових відносин,
проведення транзитних фінансових
потоків спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди
покупцям переважно за допомогою
контрагентів, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема, у
випадках, коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування податкового кредиту та
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта , а саме: підприємства з
ознаками фіктивності ТОВ " Добробут
Інтеграл Сервіс".

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що під час
перевірки не було надано договору,
укладеного між контрагентами, але
згідно податкової накладної № 21 від 18
червня 2012 року у графі вид цивільно -
правового договору вказаний договір
від 15 червня 2012 року № 106 (на момент
перевірки вказаний договір відсутній).
До перевірки була надана видаткова
накладна № 29 на суму 32343,55 грн та
рахунок на оплату № 138 від 18 червня 2012
року. Розрахунки між контрагентами
проводилися безготівковим розрахунком
. Оплату здійснено згідно платіжного
доручення № 357 від 18 червня 2012 року.
Станом на момент проведення перевірки
заборгованість між контрагентами
відсутня.

Відповідно до п.138.2. ст. 138 ПК, витрати
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999, № 996-XIV
(далі - Закон N 996-XІV) визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Стаття 1 цього Закону визначає,
що первинний документ це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом №88 Міністерства фінансів
України від 24.05.1995 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704, та зазначено, що первинні
документі - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України Закон N 996-XІV
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону N 996-XIV
підприємству дозволено самостійно
встановити і форму бухгалтерського
обліку, і правила документообігу, при
цьому вимога є лише щоб всі операції
відображалися в обліку на підставі
первинних документів. Сама ж форма
первинних документів може
розроблятися підприємством самостійно
з дотриманням наявності обов'язкових
реквізитів відповідно до ч.2 ст.9 цього
Закону: назву документа (форми); дату і
місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Наявні в матеріалах справи перелічені
вище документи, в силу Закону N 996-XІV, є
первинними документами та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити. Докази того, що
зазначені первинні документи не мають
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

Угоди укладені між позивачем та його
контрагентами спрямовані на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ними, не містять положень,
які б суперечили вимогам чинного
законодавства або інтересам сторін, а
волевиявлення сторін правочину є
вільне і відповідає їхній внутрішній
волі, що відповідає загальним вимогам,
встановленим статтею 203 ЦКУ, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину.

З акту перевірки також видно, що в
порушення п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
позивачем було включено до
собівартості придбаних та
реалізованих товарів суму коштів за
придбання ПММ та молока, по яких
відсутні підтверджуючі первинні
документи на суму 12311,98 грн, а саме:
працівниками підприємства до
авансових звітів було надано копії
фіскальних чеків на суму 63619,32 грн;
взагалі не надано документального
підтвердження про витрачені кошти на
суму 2550,00 грн; до авансових звітів
надано відомості на виплату готівки за
придбане молоко гр. ОСОБА_3, який помер,
на суму 3442,66 грн.

Однак, в судовому засіданні
представником позивача було надано
засвідчену Виконавчим комітетом
Романівської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області розписку від ОСОБА_4, дружини
померлого ОСОБА_3, в якій зазначено, що
грошові кошти за здане молоко за
грудень-серпень 2012 року вона отримала
в повному обсязі (т. 4, а.с. 36). Окрім того,
в пояснювальній записці приймальника
молока ОСОБА_5 йдеться про те, що молоко
завжди здавала дружина померлого
власника оселі,- ОСОБА_4 (т.4, а.с. 37).

По вказаних порушеннях всього завищено
витрати на суму 12312,00 грн.

Щодо податкового повідомлення рішення
№ , яким до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції у сумі 156815,57
грн.

Як пояснив представник контролюючого
органу плановою виїзною перевіркою
встановлено видачу ТОВ "Брусилівський
маслозавод" коштів на закупівлю молока
працівникам підприємства -
приймальникам молока без повного
звітування щодо раніше виданих коштів
на загальну суму 466642,76 грн, подання
підзвітними особами - працівниками
підприємства авансових звітів за
раніше отриману готівку для закупівлі
молока у населення без підтвердних
документів, що підтверджують
витрачання готівки на загальну суму
12311,98 грн.

В акті перевірки вчинено запис про
перевищення ліміту залишку готівки в
касі за 7 вересня 2011 року в розмірі 9337,06
грн, за 5 листопада 2012 в розмірі 4584,39 грн.
(відповідно до видаткового касового
ордеру від 7 вересня 2011 року №135 на
виплату готівкових коштів громадянина
ОСОБА_6 встановлено відсутність
підпису про отримання готівки на
загальну суму 10629,85 грн; розрахунок
перевищення ліміту залишку готівки в
касі: 10629,85 грн; до авансового звіту №95
від 5 листопада 2012 року ОСОБА_7
встановлено розрахунок з ПАТ
„Вайдман-МПФ" в сумі 14634,96 грн,
розрахунок перевищення ліміту залишку
готівки в касі: 14634,96 грн. (сума
готівкового розрахунку з ПАТ „Вайдман
- МПФ") - 10000 грн. (зазначене обмеження
розрахунків готівкою) + 1449,43 грн.
(залишок готівки на 5 листопада 2012 року)
- 1500 грн (ліміт залишку готівки в касі).

Згідно пунктів 2.3. 2.8. 2.9 Положення "Про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні",
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року (далі - Положення)
гранична сума готівкового розрахунку
одного підприємства (підприємця) з
іншим підприємством підприємцем)
протягом одного дня за одним або
кількома платіжними документами
встановлюється відповідною постановою
Правління Національного банку України.
Платежі понад "значену граничну суму
проводяться виключно в безготівковій
формі. Кількість підприємств
(підприємців), з якими здійснюються
розрахунки, протягом дня не
обмежується; підприємства можуть
тримати в позаробочий час у своїх касах
готівкову виручку (готівку) у межах, що
не перевищують установлений ліміт
каси. Готівкова виручка (готівка), що
перевищує встановлений ліміт каси,
обов'язково здається до банків для її
зарахування на банківські рахунки.

Готівкова виручка (готівка)
підприємств (підприємців), у тому числі
готівка, одержана з банку
використовуються ними для
забезпечення потреб, що виникають у
процесі їх санкціонування, а також для
проведення розрахунків з бюджетами та
державними цільовими фондами за
податками і зборами (обов'язковими
платежами). Підприємства не повинні
накопичувати готівкову виручку
(готівку) у своїх касах понад
установлений ліміт каси для здійснення
потрібних витрат до настання строків
цих виплат. Відповідно до пункту 3.1
Положення касові операції
оформляються касовими ордерами,
видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням електронних платіжних
засобів, іншими касовими документами,
які згідно із законодавством України
підтверджували б факт продажу
(повернення) товарів, надання послуг,
отримання (повернення) готівкових
коштів. У разі видачі окремим фізичним
особам готівки (у тому числі
працівникам підприємства) за
видатковим касовим ордером або
видатковою відомістю касир вимагає
пред'явити паспорт чи документ, що його
замінює, записує його найменування і
номер, ким і коли він виданий. Фізична
особа розписується у видатковому
касовому ордері або видатковій
відомості про одержання готівки із
зазначенням одержаної суми (гривень -
словами, копійок - цифрами),
використовуючи чорнильну або кулькову
ручку з чорнилом темного кольору. Для
виведення залишку готівки в касі не
приймаються видаткові касові ордери
або видаткові відомості, в яких видача
готівки з каси не підтверджена
підписом одержувача, (пункт 3.5
Положення).

Згідно з пунктом 2.11 Положення, видача
готівкових коштів під звіт або на
відрядження (далі - під звіт)
здійснюється відповідно до
законодавства України. Видача
готівкових коштів під звіт на
закупівлю сільськогосподарської
продукції та заготівлю вторинної
сировини, крім металобрухту,
дозволяється на строк не більше 10
робочих днів від дня видачі готівкових
коштів під звіт, а на всі інші виробничі
(господарські) потреби на строк не
більше двох робочих днів, уключаючи
день отримання готівкових коштів під
звіт. Якщо підзвітній особі одночасно
видана готівка як на відрядження, так і
для вирішення в цьому відрядженні
виробничих (господарських) питань (у
тому числі для закупівлі
сільськогосподарської продукції у
населення та заготівлі вторинної
сировини), то строк, на який видана
готівка під звіт на ці завдання, може
бути продовжено до завершення терміну
відрядження. Видача відповідній особі
готівкових коштів під звіт проводиться
за умови звітування нею у
встановленому порядку за раніше
отримані під звіт суми. Звітування за
одержані під звіт готівкові кошти
здійснюється відповідно до
законодавства України.

Частиною 2 статті 250 Господарського
кодексу України передбачено, що дія
статті 250 Господарського кодексу не
поширюється на штрафні санкції, розмір
і порядок стягнення яких визначені
Податковим кодексом України та іншими
законами, контроль за дотриманням яких
- складено на органи доходів і зборів.
Відповідно до пункту 114.1 статті 114
Кодексу граничні строки застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
до платників податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним
статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає доводи
позивача про неможливість
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення платником податку
порядку видачі готівкових коштів під
звіт не узгоджуються з ч.2 ст. 250 ГК
України.

Згідно з пунктом 1 Указу Президента
України „Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу - за
перевищення встановлених лімітів
залишку готівки в касах - у двократному
розмірі сум виявленої понадлімітної
готівки за кожний день: за проведення
готівкових розрахунків без подання
одержувачем коштів платіжного
документа (товарного або касового чека,
квитанції до прибуткового ордера,
іншого письмового документа), який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів, - у розмірі
сплачених коштів: за перевищення
встановлених строків використання
виданої під звіт готівки, а також за
видачу готівкових коштів під звіт без
повного звітування щодо раніше виданих
коштів - у розмірі 25 відсотків виданих
підзвіт сум.

Під час розгляду спраи досліджені
авансові звіти, видаткові ордери,
товарні чеки, відомості, які
спростовують доводи податкового
органу про порушення позивачем п.п.2.11
п.2, п.п.3.4 Положення.

Щодо податкового повідомлення -
рішення № 0 від 4 вересня 2013 року
суд зазначає наступне.

З акту перевірки видно, що суми надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку від працедавця на відрядження
бо під звіт та не повернуті у
встановлений строк в періоді, що
підлягав перевірці.

За період, що перевірявся, ТОВ
"Брусилівський маслозавод", а саме в
другому півріччі 2011 року та в 2012 році
були видані кошти працівникам
підприємства (приймальникам молока)
під звіт на закупівлю молока у
населення, про які працівники не
прозвітувалися, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13

В порушення п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, п. 170.9
ст. 170 та п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК позивач
не включав до оподаткованого доходу
суми коштів не повернутих у
встановленні законодавством строки,
отриманих платником під звіт в сумі
466642,76 грн, в тому числі друге півріччя
2011 року - 76094,53 грн та в 2012 році - 390548,23
грн. Перевіркою донараховано податок в
сумі 77225,22 грн, в тому числі 2 півріччя
2011 року, 12475,79 грн, в 2012 році 64749,43 грн.

Підпунктом 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК
визначено, що податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 164.2.11. п. 164.2 ст. 164 ПК,
до загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються: сума надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки, розмір якої
обчислюється відповідно до пункту 170.9
статті 170 цього Кодексу.

Підпунктом 170.9.1. п. 170.9 ст. 170 ПК,
зокрема, визначено, що податковим
агентом платника податку під час
оподаткування суми, виданої платнику
податку під звіт та не повернутої ним
протягом встановленого підпунктом 170.9.2
цього пункту строку, є особа, що видала
таку суму, а саме:

а) на відрядження - у сумі, що перевищує
суму витрат платника податку на таке
відрядження, розрахованій згідно з
розділом ІІІ цього Кодексу;

б) під звіт для виконання окремих
цивільно-правових дій від імені та за
рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що
перевищує суму фактичних витрат
платника податку на виконання таких
дій.

Для цілей цього пункту до суми
перевищення не включаються та не
оподатковуються документально
підтверджені витрати, здійснені за
рахунок готівкових чи безготівкових
коштів, наданих платнику податку під
звіт роботодавцем на організацію та
проведення прийомів, презентацій, свят,
розваг та відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків, в межах
граничного розміру таких витрат,
передбаченого у розділі ІІІ цього
Кодексу, що здійснені таким платником
та/або іншими особами з рекламними
цілями.

Сума податку, нарахована на суму такого
перевищення, утримується особою, що
видала такі кошти, за рахунок
будь-якого оподатковуваного доходу
(після його оподаткування) платника
податку за відповідний місяць, а у разі
недостатності суми доходу - за рахунок
оподатковуваних доходів наступних
звітних місяців до повної сплати суми
такого податку.

Відповідно до п.п. 170.9.2. п. 170.9 ст. 17 ПК
звіт про використання коштів, виданих
на відрядження або під звіт, подається
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, до
закінчення п'ятого банківського дня, що
настає за днем, у якому платник податку:
завершує таке відрядження; завершує
виконання окремої цивільно-правової
дії за дорученням та за рахунок особи,
що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів
їх сума повертається платником податку
в касу або зараховується на
банківський рахунок особи, що їх
видала, до або під час подання
зазначеного звіту.

Під час розгляду справи встановлено та
документально підтведжується
авансовими звітами, видатковими
ордерами, товарними чеками,
відомостями, що кошти отримані під звіт
заготівельниками молока були
витрачені на закупівлю молока.

Враховуючи наведені обставини справи
та правове регулювання даного питання,
суд дійшов висновку про помилкову
позицію перевіряючого з приводу
віднесення витрат молокоздавальникам
до невідзвітованих сум, і як наслідок
виключення сум виплат з валових витрат,
та нарахування з цих сум прибуткового
податку та штрафу за перевищення
ліміту в касі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Слід також зазначити, що згідно з п.п. 1, 9
ч. 3 статті 2 КАС у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи на встановлені у справі
обставини, а також враховуючи приписи
чинного податкового законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, суд
вважає, що позовні вимоги про визнання
нечинними та скасування спірних
податкових повідомлень - рішень
підлягають задоволенню.

Відповідно до платіжного доручення №
612 від 27.11.2013 (а.с. 2), позивачем сплачений
судовий збір в розмірі 4588,00 грн.
Частиною 1 ст. 94 КАС встановлено, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Брусилівський маслозавод"
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Коростишівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області №, №, № від 04
вересня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Брусилівський
маслозавод" () сплачений
при зверненні до суду судовий збір в
сумі 4588,00 грн.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 08
липня 2014 р.