Справа № 816/1957/14
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1957/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенко
М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Онищенко
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Гадяцького
районного сектору Державної
міграційної служби України у
Полтавській області, Управління
державної міграційної служби України в
Полтавській області, третя особа:
ОСОБА_4 про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії, скасування
реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Гадяцького районного сектору
Державної міграційної служби України у
Полтавській області, третя особа:
ОСОБА_4 про визнання дій щодо зняття з
реєстрації місця проживання
малолітніх дітей позивача, сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які не досягли 14 років, без
письмової згоди позивача
протиправними; скасування зняття з
реєстрації місця проживання дітей
позивача, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2;
зобов'язання зареєструвати дітей
позивача, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
попередньою адресою реєстрації по
АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 09 липня 2014 року в
якості другого відповідача до участі у
справі залучено Управління державної
міграційної служби України в
Полтавській області.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що відповідачем було
протиправно та всупереч норм частини 2
статті 19 Конституції знято з
реєстрації місця проживання дітей
позивача віком до 14 років, яка
відбувається лише за письмовою згодою
батьків. Позивач зазначив, що жодної
письмової згоди на зняття з реєстрації
своїх дітей не давав. З огляду на
викладене просить суд задовольнити
його позов.

Представник відповідачів у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, в письмових поясненнях /а. с. 18/
відповідач - Гадяцький районний сектор
Державної міграційної служби України у
Полтавській області - зауважив, що
працівники Гадяцього районного
сектору УДМС діяли в межах та у спосіб,
визначений законом, оскільки зняття з
реєстрації місця проживання
малолітніх дітей позивача, сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, відбувалось на підставі
рішення суду та органу опіки і
піклування, якими визначено місце
проживання дітей разом з матір'ю ОСОБА_4

Третя особа у судове засідання не
з'явилась, надала суду клопотання про
розгляду справи без її участі.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши представників
позивача та відповідача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року
між позивачем та ОСОБА_4 зареєстровано
шлюб Харківецькою сільською радою
Гадяцького району Полтавської області
/а. с. 6/.

У шлюбі позивача та ОСОБА_4 народились
син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с. 7-8/.

Діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, були зареєстровані за
місцем проживання батьків: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - АДРЕСА_2.

27 листопада 2013 року рішенням
Гадяцького районного суду Полтавської
області у справі № 526/1571/13-ц
(провадження № 2/526/673/2013) шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 актовий запис № 2 розірвано,
неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
залишено проживати з матір'ю. Вказане
рішення набрало законної сили 10 грудня
2013 року /а. с. 9/.

Згідно наданої до суду копії заяви про
зняття особи з реєстрації місця
проживання /а. с. 24/ ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було знято з реєстрації за
адресою АДРЕСА_2, у зв'язку з вибуттям за
адресою АДРЕСА_1.

Підставою для зняття з реєстрації
ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей стало
рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 27 листопада 2013
року у справі № 526/1571/13-ц.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 04 квітня
2014 року змінила прізвище на ОСОБА_4, що
підтверджується Повним витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про шлюб (актовий запис № 68 від 04 квітня
2014 року) /а. с. 63-64/.

Позивач не погодився з діями
відповідача щодо зняття з реєстрації
місця проживання малолітніх дітей
позивача, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які не
досягли 14 років, без письмової згоди
позивача, у зв'язку з чим звернувся до
суду з даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_3 суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи.

Згідно з Конституцією України кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом (частина перша статті 33).

Право на свободу пересування і вибору
місця проживання як невід'ємне право
кожної людини закріплено також
Загальною декларацією прав людини 1948
року (пункт 1 статті 13), Міжнародним
пактом про громадянські і політичні
права 1966 року (стаття 12), Протоколом № 4
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року (стаття
2).

Зазначені положення Конституції
України та міжнародно-правових актів
дістали свій подальший розвиток і
конкретизацію у Законі України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні". Зокрема, у
статті 2 цього Закону закріплюється
гарантія на свободу пересування та
вільний вибір місця проживання, а у
статтях 12, 13 визначено коло осіб, щодо
яких обмежується свобода пересування
та вільний вибір місця проживання.

Так згідно частини 1 статті 2 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" громадянам України, а також
іноземцям та особам без громадянства,
які на законних підставах перебувають
в Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Причому згідно із визначенням
термінів наведеним в абзацах 2-5, 7
статті 3 Законі України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні":

свобода пересування - право
громадянина України, а також іноземця
та особи без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, вільно та безперешкодно за
своїм бажанням переміщатися по
території України у будь-якому
напрямку, у будь-який спосіб, у
будь-який час, за винятком обмежень, які
встановлюються законом;

вільний вибір місця проживання чи
перебування - право громадянина
України, а також іноземця та особи без
громадянства, які на законних
підставах перебувають на території
України, на вибір
адміністративно-територіальної
одиниці, де вони хочуть проживати чи
перебувати;

місце перебування -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік;

місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік;

реєстрація - внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
ОСОБА_4 реалізувала своє право на
вільний вибір місця проживання шляхом
подання до органу реєстрації заяви про
зняття з реєстрації місця проживання у
зв'язку з вибуттям до іншої
адміністративно-територіальної
одиниці.

Згідно статті 11 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" реєстрація
місця проживання осіб здійснюється
органом реєстрації.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється,
зокрема, на підставі заяви особи або її
законного представника.

Нормою частини 2 статті 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
встановлено, що зняття з реєстрації
здійснюється в день звернення особи. За
заявою особи зняття з реєстрації може
бути здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

За приписами частини 6 статті 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання особи за заявою законного
представника здійснюється за згодою
інших законних представників.

При цьому згідно абзацу 2 частини 2
статті 13 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" вільний вибір
місця проживання обмежується, зокрема,
щодо осіб, які не досягли 14-річного
віку.

Спеціальним нормативно-правовим актом,
що визначає процедуру реєстрації місця
проживання та місця перебування осіб в
Україні, зразки документів, необхідних
для реєстрації і зняття з реєстрації
місця проживання та місця перебування
є Порядок реєстрації місця проживання
та місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів, затверджений Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 22.11.2012 року № 1077 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
2012 р. за № 2109/22421) (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.3. Порядку
реєстрації/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України в
районах, районах у містах, містах
обласного, республіканського
(Автономної Республіки Крим) значення у
день подання особою документів.
Реєстрація місця проживання особи може
бути здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

За правилами визначеними пунктом 3.1.
Порядку зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється, серед
іншого, на підставі заяви про зняття
особи з реєстрації місця проживання,
яка подається особою або її законним
представником.

Так, у разі реєстрації місця проживання
батьків за однією адресою при знятті з
реєстрації одного з батьків разом з
дитиною/дітьми до 14 років другий з
батьків надає письмову згоду на зняття
дитини/дітей з реєстрації місця
проживання (пункт 3.3 Порядку).

Згідно пункту 3.5. Порядку разом із
заявою особа подає: документ, до якого
вносяться відомості про місце
проживання. Якщо дитина не досягла
16-річного віку, подається свідоцтво про
народження або свідоцтво про
належність до громадянства України;
військовий квиток або посвідчення про
приписку (для громадян, які підлягають
взяттю на військовий облік або
перебувають на військовому обліку).

У разі подачі заяви законним
представником особи додатково
подаються: документ, що посвідчує особу
законного представника; документ, що
підтверджує повноваження особи як
законного представника, крім випадків,
коли законними представниками є батьки
(усиновлювачі).

Зняття з реєстрації місця проживання
особи за заявою законного представника
здійснюється за згодою інших законних
представників.

При цьому згідно пункту 3.6. Порядку
працівник територіального підрозділу
ДМС України, а після утворення центрів -
адміністратор центру (крім внесення
відомостей про зняття з реєстрації
місця проживання до паспортного
документа та картки реєстрації особи)
перевіряє належність паспортного
документа особі, що його подала,
правильність заповнення заяви про
зняття з реєстрації місця проживання
та наявність документів, необхідних
для зняття з реєстрації місця
проживання, про що ним вчиняється
відповідний запис у заяві про
реєстрацію місця проживання особи.

Крім того, суд зауважує, що відповідно
до частини 4 статті 29 Цивільного
кодексу України місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти
років, є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 160 Сімейного кодексу України
визначено, що місце проживання дитини,
яка не досягла десяти років,
визначається за згодою батьків.

Аналіз викладених приписів законів дає
підстави суду стверджувати, що
реєстрація дитини віком до 14-ти років
може здійснювати за заявою одного з
батьків, який є її законним
представником за наявності згоди на це
іншого з батьків.

Спір між матір'ю та батьком щодо місця
проживання малолітньої дитини
вирішується за правилами статті 161
Сімейного кодексу України. Так, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Також, згідно статті 310 Цивільного
кодексу України фізична особа має
право на місце проживання. Фізична
особа має право на вільний вибір місця
проживання та його зміну, крім
випадків, встановлених законом

Приписами частин 1-4 статті 29 Цивільного
кодексу України встановлено, що місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла
чотирнадцяти років, вільно обирає собі
місце проживання, за винятком обмежень,
які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної
особи у віці від десяти до чотирнадцяти
років визначається органом опіки та
піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

При цьому, пунктом 2.3 Порядку
реєстрації місця проживання визначено,
що відомості про дітей віком до 14 років,
місце проживання яких реєструється з
батьками, вносяться до заяви одного з
них, а відомості про реєстрацію дитини,
яка не досягла 14 років, вносяться до
картки реєстрації того з батьків, з ким
реєструється місце проживання дитини,
та до адресної картки.

З цього приводу суд зазначає, що
рішенням Гадяцького районного суду
Полтавської області від 27 листопада 2013
року у справі № 526/1571/13-ц (провадження №
2/526/673/2013) неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, за умов спору між батьками,
залишено проживати з матір'ю. Вказане
рішення набрало законної сили 10 грудня
2013 року /а. с. 9/. Також, з вказаного
рішення вбачається, що рішенням органу
опіки та піклування при виконкомі
Ручківської сільської ради від 06
листопада 2013 року вирішено
неповнолітніх дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
залишити проживати з матір'ю.

Тобто, суд приходить до висновку, що
спір позивача з ОСОБА_4 про місце
проживання неповнолітніх дітей,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично вирішено
рішеннями суду та органу опіки та
піклування та визначено їх місце
проживання, а саме: з матір'ю ОСОБА_4

З матеріалів справи слідує, що третя
особа ОСОБА_4 реалізувала своє право на
вільний вибір місця проживання шляхом
подання до органу реєстрації заяви про
зняття з реєстрації місця проживання
/а. с. 24/, відповідно до якої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, було знято з
реєстрації за адресою АДРЕСА_2, у
зв'язку з вибуттям за адресою місця
проживання матері: АДРЕСА_1. Одночасно з
заявою ОСОБА_4 надала органу реєстрації
документи, в тому числі, і рішення
Гадяцького районного суду Полтавської
області від 27 листопада 2013 року у
справі № 526/1571/13-ц, яким визначено місце
проживання неповнолітніх дітей з
матір'ю.

Тому, суд приходить до висновку, що
відповідач на підставі рішення суду, що
набрало законної сили, та яким
визначено місце проживання
неповнолітніх дітей з матір'ю - ОСОБА_4,
правомірно, в порядку та у спосіб,
визначений чинним законодавством, зняв
з реєстрації місця проживання
малолітніх дітей позивача, сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які не досягли 14 років, без
письмової згоди позивача.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_3 є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Гадяцького районного
сектору Державної міграційної служби
України у Полтавській області,
Управління державної міграційної
служби України в Полтавській області,
третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, скасування реєстрації, відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 22
липня 2014 року.

Суддя
Р.І. Молодецький