Справа № 803/1161/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Справа № 803/1161/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю представника позивача
Кушнірука А.В.,

представників відповідача Кушнір Ю.В.,
Павєльєва О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- ФОП ОСОБА_4) звернувся з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинської області (далі -
Луцька ОДПІ) про визнання протиправним
та скасування рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску №
від 22.05.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
22.05.2014 року заступником начальника
Луцької ОДПІ Павловою Т. К. було
винесено рішення № про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, яке йому було передано
з податкової інспекції 07.06.2014 року.

Вказаним рішенням, на підставі частини
10 та пункту 2 статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» було
застосовано до ОСОБА_4 штраф у розмірі 5
690,79 грн. та нараховано пеню у розмірі 2
639,75 грн. за період з 21.08.2013 року по 13.03.2014
року.

Позивач не погоджується з висновками
Луцької ОДПІ, вважає, що відповідач мав
би надіслати вимогу про сплату
недоїмки, штрафу та пені у разі
виникнення недоїмки, обґрунтувавши
суму недоїмки, на яку нараховуються
штрафні санкції та однак цього
здійснено не було. Жодної вимоги та
акту перевірки йому направлено не було,
відтак вважає відсутніми підстави для
застосування штрафу та пені.

Зазначає, що з рішення Луцької ОДПІ не
вбачається порядку нарахування штрафу
та пені, суми недоїмки з якої
здійснювалося обрахування штрафних
санкцій. Рішення в якому міститься
зобов'язання сплатити фінансові
санкції (штраф та пеню) за несвоєчасну
сплату єдиного внеску винесене без
належного обґрунтування розрахунком
розміру нарахованих санкцій, без
визначення суми недоїмки на яку ці
санкції нараховувались, що є грубим
порушенням майнових інтересів
позивача, тому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
Луцької ОДПІ про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
№ від 22.05.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві,
просив позов задовольнити, визнавши
протиправним і скасувавши оскаржуване
рішення.

Представники відповідача в судовому
засіданні та в письмових запереченнях
позов не визнали. Вважають, що
оскаржуване рішення сформоване у
відповідності до норм чинного
законодавства, а відтак просили суд в
позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов до
задоволення не підлягає, враховуючи
наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку регулюються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закон № 2464-VІ
визначено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. ст. 4 Закону № 2464-VІ
платниками єдиного внеску, є
роботодавці: підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

В розумінні зазначеної статті Закону №
2464-VІ відповідач є платником єдиного
внеску.

Згідно п. 4 ч. 2 ст.6 Закону № 2464-VІ платник
єдиного внеску зобов'язаний подавати
звітність до органу доходів і зборів за
основним місцем обліку платника
єдиного внеску у строки, порядку та за
формою, встановленими центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Частиною 11 статті 9 Закону № 2464-VІ
визначено, що у разі несвоєчасної або
не в повному обсязі сплати єдиного
внеску до платника застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 13
Закону органи доходів і зборів мають
право стягувати з платників
несплаченої суми єдиного внеску.

Згідно частини 2 статті 25 Закону у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків платники єдиного
внеску зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 11 та частиною 10 статті
25 Закону передбачено, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум. На суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим
Законом, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно (ч. 13 ст. 25 Закону).

Відповідно до вищезазначених норм
Луцькою ОДПІ було прийнято рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску № від 22.05.2014 року,
яким до ФОП ОСОБА_4 було застосовано:

пеню в загальному розмірі 2639,75 грн. з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу за
відповідні періоду прострочення по
наступних сумах: 8,36 грн. + 99, 2 грн. + 14,97
грн. + 177,63 грн. + 229,76 грн. + 159,39 грн. + 56,48
грн. + 337,66 грн., 21,57 грн., 1,82 грн., + 462,1 грн. +
150,1 грн. + 328,62 грн., + 4,38 грн. + 152,97 грн. + 5,93
грн. + 6,06 грн. + 298,85 грн. + 17,02 грн. + 39,46 грн.
+ 2,2 грн. + 23,12 грн. + 29,32 грн. + 12,78.

штрафну санкцію в загальному розмірі
5690,79 грн. у розмірі 10 відсотків
своєчасно не сплачених сум: 252,48 грн. +
230,69 грн. + 19,44 грн. + 757,55 грн. + 36,56 грн. + 3,08
грн. + 97,38 грн. + 582,17 грн. + 19,44 грн. + 230,69
грн. + 40,52 грн. + 766,27 грн. + 60,83 грн. + 469,07
грн. + 1026,93 грн. + 10 грн. + 60,83 грн. + 30,32 грн. +
358,77 грн. + 418,83 грн. + 218,94.

Порядок сплати єдиного внеску
визначено у ст. 9 Закону № 2464-VІ та
розділі VI Інструкції про порядок
нарахування та сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове соціальне
страхування, затвердженої Наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 09.09.2013 р. №455, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 19.09.2013 р.
за №1622/24154 (надалі - Інструкція №455)

У п. 4.1 ст. 4 Інструкції № 455 зазначено, що
єдиний внесок нараховується на суми
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці»,
відповідно до класів професійного
ризику виробництва, до яких віднесено
платників єдиного внеску з урахуванням
видів їх економічної діяльності.

Платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця. (ч. 8 ст. 9
Закону № 2464-VІ).

Дані положення кореспондуються з п.4.3.6.
п.4.3 Інструкції №455, яким передбачено,
що нараховані за відповідний базовий
звітний період суми єдиного внеску
сплачуються платником шляхом
перерахування безготівкових коштів з
його банківського рахунку не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом, незалежно від
виплати заробітної плати та інших
видів виплат, на суми яких
нараховується єдиний внесок. Базовим
звітним періодом, є календарний місяць.
Єдиний внесок підлягає сплати
незалежно від фінансового стану
платника.

За нормами п. 6.2 Інструкції №455 сума
єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені
відповідно до Закону, обчислена
органами доходів і зборів у випадках,
передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до положень статті 25 Закону
№ 2464-VІ суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів. Орган доходів і зборів у
порядку, за формою і в строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізацію державну
податкову та митну політику надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. У разі
незгоди з розрахунком суми недоїмки
платник єдиного внеску узгоджує її з
органом доходів і зборів шляхом
оскарження вимоги про сплату єдиного
внеску в адміністративному або
судовому порядку. У разі якщо згоди з
органом доходів і зборів не досягнуто,
платник єдиного внеску зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею протягом
десяти календарних днів з лня
надходження рішення відповідного
органу доходів і зборів або оскаржити
вимогу до органів доходів і зборів
вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 10, п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №
2464-VІ на суму недоїмки нараховується
пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми
недоплати за кожний день прострочення
платежу.

Частиною 14 статті 25 Закону №
встановлено, що про нарахування пені та
застосування штрафів, передбачених цим
Законом, орган доходів і зборів у
порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, приймає рішення,
яке протягом трьох робочих днів
надсилається платнику єдиного внеску.

Орган доходів і зборів застосовує до
платника єдиного внеску штрафні
санкції за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Зазначеним нормам законодавства
відповідає п.7.2.2 п. 72. вказаної
Інструкції, за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум. При цьому складається
рішення про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за формою
згідно з додатком 9.

Розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних карток
особових рахунків платників.

Для платників, зазначених у підпунктах
1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї
Інструкції, таким періодом є
календарний місяць, для платників,
зазначених у підпунктах 3 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 4
пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, -
календарний рік, для платників,
зазначених у підпункті 3 пункту 2.1
розділу II цієї Інструкції, які обрали
спрощену систему оподаткування, -
календарний квартал відповідно.

При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний період, за який сплачується
єдиний внесок, незалежно від кількості
випадків сплати за вказаний період.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні з метою погашення
відповідачем заборгованості, Луцькою
ОДПІ було сформовано та надіслано на
адресу відповідача вимоги про сплату
боргу (недоїмки): №Ф-5532-17 від 12.12.2013 року
на суму 37 963,07 грн. та №Ф-117-17 від 05.02.2014
року на суму 4 701,16 грн. Дані вимоги у
визначений законом строк не
оскаржувалися, а тому вважаються
узгодженими.

Як вбачається із зворотнього боку
облікової картки платника податків
станом на 31.05.2014 року на особовому
рахунку платника числилася переплата в
сумі 1352,02 грн., тобто суму недоїмки, у
тому числі на яку нараховувалися пеня
штрафні санкції по оскаржуваному
рішенні була погашена платником.

Рішення органу доходів і зборів про
нарахування пені та/або застосування
штрафів є виконавчим документом (п. 7.10
Інструкції № 455).

У разі якщо платник єдиного внеску
отримав рішення про нарахування пені
та/або застосування штрафів і не
сплатив зазначені в них суми протягом
десяти робочих днів, а також не
оскаржив це рішення чи не повідомив у
цей строк відповідний орган доходів і
зборів про його оскарження, таке
рішення передається для виконання
органу державної виконавчої служби або
до органів Державної казначейської
служби України (п. 7.11 Інструкції № 455).

Суми штрафів та нарахованої пені,
застосованих за порушення порядку та
строків нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску, стягуються в
тому самому порядку, що і суми недоїмки
із сплати єдиного внеску (п. 7.12
Інструкції № 455).

Крім того, відповідно до частини 12
статті 9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника. За
наявності у платника єдиного внеску
одночасно із зобов'язаннями із сплати
єдиного внеску зобов'язань із сплати
податків, інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Таким чином наявна на особовому
рахунку платника переплата в сумі 1352,02
грн., при включенні в особову картку
12.06.2014 року суми боргу по рішенню про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску № від 22.05.2014 року
була спрямована на часткове погашення
даного боргу по пені та штрафних
санкціях.

Крім того, як вбачається із зворотнього
боку облікової картки на підставі
платіжного доручення № 196 від 19.06.2014
року на загальну суму 9188,25 грн.
відбулося подальше погашення боргу по
пені та штрафних санкціях по
оскаржуваному рішенню до повної сплати
даного боргу.

Таким чином станом на 19.06.2014 року по
особовому рахунку числилася
передплата в сумі 2209,73 грн., а
відповідно борг по рішенню про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску № від 22.05.2014 року
був повністю сплачений позивачем.

Оскільки ФОП ОСОБА_4 несвоєчасно
проплачував на відповідні рахунки
єдиний соціальний внесок за період з
21.08.2013 року по 13.03.2014 року, що
підтверджується оглянутими судом
картками особового рахунку за 2013-2014
роки, у зв'язку із зазначеним
відповідачем було прийнято рішення
№ від 22.05.2014 року про застосування
до позивача штрафних санкцій та
нарахування пені.

Суд критично сприймає доводи
позивача в частині неможливості
визначити правильність здійснених
розрахунків штрафної санкції, пені та
періоду такого нарахування, оскільки в
рішенні лише вказано про порушення
норм ч. 10, п. 2 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування» та період з
21.08.2013 року по 13.03.2014 року. Водночас,
будь-яких інших обґрунтованих доказів
щодо неправомірного застосування
відповідачем штрафної санкції та
нарахування пені позивачем до суду не
надано, а дана обставина
спростовується оглянутим в судовому
засіданні розрахунком штрафної
санкції та пені за вказаний період в
якому вказані кількість днів
прострочення сплати та суми
нарахованої пені та штрафних санкцій
за вказані дні.

З врахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що не заслуговують на увагу
твердження представника позивача з
приводу того, що оспорюваним рішенням
неможливо визначити правильність
здійснених розрахунків.

Крім того суд не бере до уваги
посилання позивача на ту обставину, що
контролюючим органом не виносилась
податкова вимога, яка передбачена ч. 4
ст. 25 Закону № 2464-VІ, як на підставу для
скасування рішення № від 22.05.2014
року, оскільки як встановлено в судом
Луцькою ОДПІ виносились дві податкові
вимоги №Ф-5532-17 від 12.12.2013 року на суму 37
963,07 грн. та №Ф-117-17 від 05.02.2014 року на
суму 4 701,16 грн., які надсилались
позивачу.

З огляду на викладені обставини,
враховуючи, визнання позивачем
порушення строків сплати єдиного
внеску, суд приходить до висновку, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому позовні вимоги позивача про
скасування рішення № від 22.05.2014
року про застосування штрафних санкцій
та нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом не підтверджено обставини щодо
порушення відповідачем прав, свобод та
інтересів позивача, а стороною
позивача не надано суду належних
доказів на підтвердження позовних
вимог.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог та
відмову в задоволенні позову.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону
України «Про судовий збір» судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено, що ставки судового
збору встановлюються у таких розмірах:
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру - 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

З платіжного доручення №194 від 17.06.2014
року вбачається, що позивачем сплачено
судовий збір з вимог майнового
характеру в сумі 182,70 грн., тобто 10%
ставки судового збору.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
розмір мінімальної заробітної плати з 1
січня 2014 року становить 1 218,00 грн.

Таким чином, адміністративний позов
майнового характеру підлягає оплаті
судовим збором у сумі 1 827 грн. (не менше
1,5 розміру мінімальної заробітної
плати).

Згідно рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску №
від 22.05.2014 року до ФОП ОСОБА_4
застосовані фінансові санкції на
загальну суму 8 330,54 грн.

Враховуючи те, що судом відмовлено в
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними та скасування
постанов про застосування фінансових
санкцій, тому згідно ч. 3 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» з позивача
підлягає до стягнення решта суми
судового збору: 1 827 грн. - 182,70 грн.
(сплачена сума) = 1 644,30 грн.

Таким чином з ФОП ОСОБА_4 слід стягнути
на користь бюджету України несплачену
суму судового збору в розмірі 1 644,30 грн.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі статтей 1, 4, 6, 9, 13, 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_2) на користь Державного бюджету
України судовий збір у сумі 1 644 (одну
тисячу шістсот сорок чотири) гривні 30
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 21 липня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич