Справа № 750/3001/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/3001/14
Головуючий у 1-й інстанції: Супрун
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Бабенка К.А., Бистрик Г.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 травня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до
суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові (далі - Відповідачі) у якому
просила визнати незаконною відмову
відповідача про призначення пенсії за
вислугу років та зобов'язати
призначити зазначену пенсію.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 16 травня 2014 року
вимоги адміністративного позову
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки сторони у судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач при наявності відповідного
стажу роботи у навчальних закладах має
право на призначення їй пенсії за
вислугу років як працівнику освіти, а
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному об'ємі.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено відповідними записами
в трудовій книжці, позивач працювала:

- 17.09.1982 по 06.09.1984 рік - на посаді
вихователя, музичного керівника
дитячого садка № 1;

- 15.10.1985 по 20.06.1986 рік - на посаді
музичного керівника дитячого садка
«Айна»;

- 15.10.1986 по 01.06.1987 рік - на посаді
музичного керівника дитячого садка
«Айна»;

- 09.11.1987 по 03.04.1989 рік - на посаді
музичного керівника дитячого садка
«Ромашка»;

- 08.10.1990 по 28.12.1990 рік - на посаді
музичного керівника дитячого садка
«Ромашка»;

- 29.10.1991 по 17.02.1992 рік - на посаді
музичного керівника дитячого садка
«Ромашка»;

- 28.12.1992 по 03.09.1993 рік - на посаді
інструктора пропагандистом для роботи
з молоддю, що навчається, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авема»;

- 04.09.1993 по 31.12.2003 рік - на посаді
концертмейстера вокально-хорового
відділення ДМШ №2 м. Чернігова;

- 01.01.2004 року - на посаді викладача та
концертмейстера Чернігівської міської
школи мистецтв.

03.01.2014 року ОСОБА_2 звернулась із заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Чернігові з заявою про призначення
їй пенсії за вислугу років згідно п. «е»
ст. 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Рішенням відповідача № 39/10/Ф-7 від 20.01.2014
року відмовлено позивачу у призначенні
пенсії за вислугу років і зазначено
наступне.

Зарахувати до стажу роботи за вислугу
років період з 09.11.1987 року по 03.04.1989 рік
на посаді музичного керівника
неможливо, оскільки згідно копії
трудової книжки неможливо визначити
тип закладу. Переліком закладів і
установ освіти, охорони здоров'я,
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, робота в
Товариствах з обмеженою
відповідальністю не передбачена, тобто
на думку відповідача, зарахувати
період роботи до стажу роботи за
вислугу років з 28.12.1992 року по 03.09.1993 рік
немає законних підстав. Щодо
зарахування періоду роботи з 04.09.1993
року по 31.12.2003 рік на посаді
концертмейстера вокально-хорового
відділення ДМШ №2, просило надати копію
Статуту (Положення) про учбовий заклад,
оскільки згідно із записів у трудовій
книжці неможливо визначити чи
відноситься ДМШ №2 до установ освіти.

Відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ право
на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Постанова Кабінету Міністрів України
№ 433 від 6 травня 2001 року «Про
затвердження переліку типів
позашкільних навчальних закладів і
Положення про позашкільний навчальний
заклад» відносить музичні школи до
переліку позашкільних навчальних
закладів.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні заяви позивача відповідач
не взяв до уваги, що згідно із ст. 29
Закону України «Про освіту» від 23
травня 1991 року № 1060-ХІІ позашкільна
освіта разом із загальною середньою,
професійно-технічною, вищою та іншими
освітами становить структуру (систему)
освіти в Україні.

Статтею 21 Закону України «Про
позашкільну освіту» від 22 червня 2000
року № 1841-ІІІ передбачено, що права,
обов'язки та соціальні гарантії для
педагогічних працівників
позашкільного навчального закладу
визначаються Конституцією України,
Законом України «Про освіту», цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами. Педагогічні працівники
позашкільних навчальних закладів
мають право на пенсію за вислугу років
за наявності педагогічного стажу
роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 963 від 14 червня 2000 року «Про
затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників» посади на яких працювала
ОСОБА_2 включені до переліку посад
педагогічних працівників.

Окрім того, постановою Кабінету
Міністрів України № 909 від 04 листопада
1993 року «Про перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років» (із
змінами внесеними постановою уряду від
26 вересня 2002 року № 1436) встановлено, що
в музичних і художніх школах право на
пенсію за вислугу років мають особи,
які працювали, зокрема, на посаді
учителя.

За клопотанням Міністерства
соціального захисту населення України
від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 Кабінет
Міністрів України погодився поширити
на викладачів музичних, художніх,
хорових, хореографічних шкіл, шкіл
мистецтв та інших шкіл естетичного
виховання порядок призначення пенсій
за вислугу років, передбачений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 909 від 04 листопада 1993 року, без
внесення змін до неї.

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції та
вважає, що позивач має право на
призначення пенсії за вислугу років.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин по справі дана вірно, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
- залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 травня 2014 року - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
К.А. Бабенко

Г.М. Бистрик

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Бабенко К.А

Бистрик Г.М.