Справа № 804/7697/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р. Справа № 804/7697/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Павлоградського міськрайонного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов
Павлоградського міськрайонного центру
зайнятості до ОСОБА_2 в якому позивач
просить стягнути з ОСОБА_2 суму в
розмірі 698,53 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що
спірна сума підлягає стягненню з
відповідача у зв'язку із пропуском
останнім занять з перепідготовки без
поважних причин та відмовою
добровільно повернути кошти за такі
зайняття.

Позивач надав клопотання про розгляд
справи без участі представника.

Відповідач заперечень на позовну заяву
та повноважного представника у судове
засідання не направив. Про час і місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Частиною 8 ст. 35 КАС України вважається,
що повістку вручено юридичній особі,
якщо вона доставлена за адресою,
внесеною до відповідного державного
реєстру, або за адресою, яка зазначена
її представником, і це підтверджується
підписом відповідної службової особи.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі сторін
відповідно до положень ст.128 КАС
України в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, в
Павлоградському міськрайцентрі
зайнятості в період з 04.11.2013р. по 21.02.2014р.
знаходилася на обліку та отримувала
допомогу по безробіттю ОСОБА_2.

04.11.2013 року Наказом № НТ131104 відповідачу
надано статус безробітного та Наказом
№ НТ131111 призначена допомога по
безробіттю незастрахованій особі без
урахування страхового стажу
відповідно до п.п. 2, 4 ст. 22, п.1 ст. 33
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та п.п.2.7, 2.9 «Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності» у розмірі,
встановленому законодавством протягом
180 к.д. з 11.11.2013 р по 09.05.2014 року

25.11.2013 року ОСОБА_2 написала заяву з
проханням направити її на курси
«Продавець непродовольчих товарів» з
27.11.2013 року.

26.11.2013 між Павлоградським
міськрайцентром зайнятості та
Відповідачем був укладений договір №
00010 щодо її професійного навчання.

Згідно з табелем обліку відвідувань
занять за січень, лютий 2014 року
відповідач не відвідувала заняття.

04.02.2014 року вих. № 353 ОСОБА_2 було
направлено листа з проханням
повідомити Павлоградский
міськрайонний центр зайнятості щодо
причини невідвідування занять.
Поважної причини відповідач не надала.
В зв'язку з цим наказом Міжшкільного
навчально-виробничого комбінату
трудової та професійної підготовки і
профорієнтації школярів та молоді м.
Павлограда - № 06 від 21.02.2014 року ОСОБА_2
відрахували з 21.02.2014 року з курсів у
зв'язку з пропуском занять без поважної
причини та неявкою на іспит.

Наказом директора Павлоградського
міськрайонного центру зайнятості від
21.02.2014 року № 99 було прийнято рішення
стягнути з ОСОБА_2, яка навчалася за
направленням в Міжшкільному
навчально-виробничому комбінаті
трудової та професійної підготовки і
профорієнтації школярів та молоді м.
Павлограда на курсах за професією
«Продавець непродовольчих товарів»
згідно договору № 00010 в сумі 698,53
грн. за навчання у зв'язку з пропусками
занять без поважної причини та неявки
на іспит.

21.02.2014 року вих. № 636 Павлоградським
міськрайонним центром зайнятості було
направлено наказ центру зайнятості № 99
від 21.02.2014 року ОСОБА_2 про необхідність
добровільно повернути кошти, які були
витрачені на її професійне навчання в
загальній сумі 698,53 грн.

Наказом № НТ 140221 від 21.02.2014 року
безробітній ОСОБА_2 припинили виплату
допомоги по безробіттю відповідно до
п.1 ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», та припинили реєстрацію
безробітньої у зв'язку з припиненням
професійного навчання за направленням
територіального органу без поважних
причин відповідно до абзацу 21 пп.1 п.37
Порядку реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу з 21.02.2014 року.

Відповідно до п. 3.1.2. договору №
00010 у разі припинення навчання без
поважних причин, або відмови працювати
за професією, набутою в результаті
професійного навчання з громадянина
стягується загальна сума витрат на
професійне навчання, включаючи суму
виплаченої матеріальної допомоги у
період професійного навчання, витрат
на проїзд до місця навчання і назад та
витрат на проживання. Якщо громадянка
відмовляється добровільно повернути
кошти, то питання їх повернення
вирішується у судовому порядку.

Оскільки відповідач ігнорує
повернення витрачених державою коштів,
це є підставою для звернення з позовом
до суду.

Суд відмічає, що спірні правовідносини
врегульовані Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та Порядком надання
матеріальної допомоги у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації безробітного,
затвердженим Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.00№ 308, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції 14.12.00 за №916/5137.

Відповідно до ст. 36 згаданого Закону у
разі припинення професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації за
направленням державної служби
зайнятості без поважних причин або
відмови працювати за одержаною
професією (спеціальністю) із
застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації. Наведеним законодавчим
положенням кореспондують положення п.28
Порядку, відповідно до яких у разі
припинення професійного навчання за
направленням державної служби
зайнятості без поважних причин або
відмови працювати за набутою професією
(спеціальністю) з осіб стягується
загальна сума витрат на професійне
навчання, включаючи суму виплаченої
матеріальної допомоги у період
професійного навчання, витрат на
проїзд до місця навчання і назад
(включаючи щоденні), витрат на
проживання та витрат, пов'язаних з
попереднім медичним та наркологічним
оглядом відповідно до законодавства.

Поважними причинами вважаються: 1)
працевлаштування безробітного; 2)
поновлення безробітного на роботі за
рішенням суду; 3) вступ до навчального
закладу на навчання з відривом від
виробництва; 4) призов на строкову
військову або альтернативну
(невійськову) службу; 5) набрання
законної сили вироком суду про
позбавлення волі безробітного або
направлення його за рішенням суду на
примусове лікування; 6) отримання права
на пенсію відповідно до законодавства
України; 7) призначення безробітній
жінці допомоги по вагітності та
пологах; 8) подання безробітним
письмової заяви про бажання
здійснювати догляд за дитиною до
досягнення нею трирічного віку; 9)
переїзд на постійне місце проживання в
іншу місцевість; 10) хвороба
безробітного, що має медичні
протипоказання щодо продовження
навчання або працевлаштування за
набутою професією (спеціальністю), що
підтверджено відповідними
документами; 11) інші причини, що не
залежать від безробітного,
підтверджені документально. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Павлоградського міськрайонного центру
зайнятості суму в розмірі 698,53 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова