Справа № 806/1871/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"19" червня 2014 р.
Справа № 806/1871/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Зеліковій О.В. ,

за участю сторін:

від позивача: не з"явились,

від відповідача: Колодяжної Н.В.,
представника за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "22" травня
2014 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області про визнання
протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в
якому просить скасувати рішення
управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області № 155 від 17.04.2014 р.
про застосування фінансових санкцій за
неподання відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку. В
обгрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що оскаржуване рішення
яким йому нараховано 15835,33 грн.
фінансових санкцій за несвоєчасне
неподання звітності по
персоніфікованому обліку за 2006 рік є
безпідставним, оскільки прийнято із
порушеннями вимог Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Конституції України а
саме: прийнято із порушенням норми
Закону яка втратила чинність з 01.01.2011
року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення управління Пенсійного фонду
України в м.Бердичеві та
Бердичівському районі Житомирської
області № 155 від 17.04.2014 року про
застосування фінансових санкцій за
неподання відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

З постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач, подав апеляційну
скаргу, в якій з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказану постанову та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
фізична особа - підприємець ОСОБА_4
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м.Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області, як платник страхових внесків.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області проведено
позапланову перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати платежів, контроль за
нарахуванням та сплатою яких покладено
на Пенсійний фонд України за період з
09.01.2001 року по 14.04.2014 р., за результатами
якої складено акт № 37 від 16.04.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п.7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", в результаті чого
підприємцем несвоєчасно подано
відомості, які використовуються в
системі персоніфікованого обліку за 2006
рік.

На підставі вказаного акту
відповідачем винесено рішення №155
від 17.04.2014 року, яким до позивача
застосовано фінансові санкції в сумі
15835,33 грн. на підставі п.5 ч.9 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
нарахування після 01 січня 2011 року
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області на підставі
пункту 5 частини 9 ст.106 Закону №1058/IV
позивачу штрафних санкцій за неподання
відомостей, що використовується в
системі персоніфікованого обліку за 2006
рік, є протиправними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до положень пункту 5 частини
9 статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (у
редакції до 01 січня 2011 року) виконавчі
органи Пенсійного фонду застосовують
до страхувальників такі фінансові
санкції: за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

З 01 січня 2011 року набрав чинності
Закон України №2464-VІ "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
норму пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виключено.

Згідно з абзацом п'ятим пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону № 2464-VІ стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання
Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого,
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком сду першої інстанції, що
фінансові санкції застосовані до
позивача рішенням від 17.04.2014 року за
несвоєчасне неподання звітності по
персоніфікованому обліку за 2006 рік є
неправомірними.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області, при прийнятті
оскаржуваного рішення на підставі п. 5
ч. 9 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яка на момент прийняття
цього рішення втратила чинність, діяло
не на підставі, та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, тому передбачених
статтями 201, 202 КАС України підстав для
його зміни чи скасування та ухвалення
нового рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "22" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "19" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області
вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житоми
рська область,13312

4-третій особі: - ,