Справа № 2а-768/11/1370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
Справа № 9104/49472/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року по справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області,
Головного державного інспектора
відділу контролю забудови території №2
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Возняка Володимира
Петровича про визнання неправомірними
дій, скасування постанови,-

В С Т А Н О В
И Л А:

21 січня 2011 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Головного
державного інспектора відділу
контролю забудови території №2
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Возняка Володимира
Петровича в якому просив визнати
неправомірними дії Возняка В.П. по
складанню протоколу №21/1-ю про
правопорушення у сфері містобудування;
визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області №21/3-ю від 17 січня 2011
року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудування.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 11
січня 2011 року, за результатами
перевірки, Головним державним
інспектором відділу контролю забудови
території №2 інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Возняком
Володимиром Петровичем складено
протокол №21/1-ю про правопорушення в
сфері містобудування, у відповідності
до якого встановлено, що маючи право
власності на нерухоме майно, таке
експлуатувалось позивачем без вводу в
експлуатацію, що в свою чергу призвело
до складання заступником начальника
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Бандурою Р.Б.
постанови про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудування.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року адміністративний позов
задоволений повністю. Визнано
неправомірними дії Головного
державного інспектора відділу
контролю забудови території №2
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Возняка Володимира
Петровича по складанню протоколу №21/1-ю
про правопорушення у сфері
містобудування. Визнано протиправною
та скасовано постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області №21/3-ю
від 17 січня 2011 року про накладення
штрафу за правопорушення.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області подала апеляційну
скаргу на неї, в якій просила постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в позовних вимогах повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт по справі зазначає, що
оскаржувана постанова є прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Також, апелянт по справі зазначив, що
посилання суду першої інстанції, на те,
що на заклад громадського харчування
на АДРЕСА_1 було визнано право
власності рішенням Пустомитівського
районного суду від 11 вересня 2009 року і
на підставі цього він не підлягає здачі
в експлуатацію не відповідає нормам
законодавства України, оскільки право
власності на нежитлові приміщення не
надають право використовувати їх без
здачі в експлуатацію.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що 11
січня 2011 року Головним державним
інспектором відділу контролю забудови
території №2 інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Возняком
Володимиром Петровичем було проведено
перевірку з приводу законності
розташування на АДРЕСА_1, закладу
громадського харчування, що належить -
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, за
результатами якої складено Акт №21/1.

Зазначеним Актом перевірки
встановлено, що в 2009 році позивачем
було здійснено добудову до кафе та
отримано право власності на нерухоме
майно на підставі рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 11 вересня 2009
року, яке зареєстровано в Обласному
Комунальному підприємстві Львівської
обласної «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
від 28 вересня 2009 року, витяг №23969343.

На підставі Акта перевірки Головним
державним інспектором відділу
контролю забудови території № 2
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області Возняком В.П. 11
січня 2011 року складено протокол № 21/1-ю
про правопорушення в сфері
містобудування, у відповідності до
якого встановлено, що маючи право
власності на нерухоме майно, таке
експлуатувалось позивачем без вводу в
експлуатацію.

17 січня 2011 року Постановою №21/3-ю, за
порушення у сфері містобудування,
заступник начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області Бандура
Р.Б. наклав на позивача штраф у розмірі
3200грн.

Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу
України, право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Згідно із ст.319 Цивільного кодексу
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Держава не
втручається у здійснення власником
права власності.

З висновками суду першої інстанції про
задоволення вимог позивача погодитися
не можна. Колегія суддів вважає
наведені висновки суду першої
інстанції неправильними і такими, що не
відповідають вимогам законодавства
України та приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов`язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із абз.4 пп.6 п.3 Положення про
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній Республіці Крим, областях,
мм. Києві і Севастополі затвердженого
наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від 19
листопада 2007 року за №317 (в редакції,
яка діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
відповідно до покладених на них
завдань проводять у встановленому
порядку перевірки додержання
встановленого порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів.

Відповідно до ст.30-1 Закону України «Про
планування і забудову територій» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
експлуатація не прийнятих у
встановленому законодавством порядку
об`єктів будівництва забороняється.

Згідно із абз.10 ч.1 ст.1 Закону України
«Про відповідальність підприємств, їх
об'єднань, установ та організацій за
правопорушення у сфері
містобудування» (в редакції, яка діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) підприємства, їх
об'єднання, установи та організації
незалежно від форм власності, які
здійснюють проектування, роботи по
будівництву, реконструкції,
реставрації та капітальному ремонту,
виготовляють будівельні матеріали,
вироби і конструкції, а так само які є
замовниками у будівництві або
поєднують функції замовника і
підрядчика, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за експлуатацію або
використання будинків чи споруд після
закінчення будівництва без прийняття
їх державними приймальними
(технічними) комісіями - у розмірі
десяти відсотків вартості виконаних
робіт.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, так як право
власності у позивача на нежитлове
приміщення не звільняє його від
обов'язку введення такого об'єкту
будівництва в експлуатацію, а
накладення штрафних санкцій на
позивача не впливає на його право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном на власний
розсуд.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, то
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1,
4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області -
задоволити, Постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2011 року по справі № 2а-768/11/1370 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволені позовних вимог -
відмовити.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до касаційної інстанції протягом 20
днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.І. Мікула