Справа № К/9991/34618/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/34618/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в Чортківському районі
Тернопільської області про стягнення
заборгованості та зобов'язання
здійснити перерахунок доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та їх виплату згідно закону,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 травня 2011
року, -

встановив:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд із позовом, у якому просив визнати
дії УПФ України в Чортківському районі
Тернопільської області
неправомірними, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок і
виплату йому доплати до пенсії як
особі, яка проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
відповідно до статті 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №
796-XII) у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, а також додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії,
згідно статті 51 Закону № 796-XII, у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком за
період з 22 березня 2010 року по 1 грудня
2010 року та проводити такий перерахунок
надалі.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 13
грудня 2010 року позов задоволено.
Зобов'язано УПФ України в
Чортківському районі Тернопільської
області здійснити перерахунок і
виплатити ОСОБА_4 доплату до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю, починаючи з 22 березня 2010 року
у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 22 березня 2010 року з
урахуванням розмірів мінімальної
заробітної плати і мінімальної пенсії
за віком, встановлених Законами
України про Державний бюджет України
на відповідний рік або іншим
відповідним законодавством з
урахуванням виплачених сум до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10
травня 2011 року постанову Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 13 грудня 2010 року скасовано та
прийнято нову постанову, якою позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
протиправною відмову УПФ України в
Чортківському районі Тернопільської
області щодо перерахунку та виплати
ОСОБА_4 доплати до пенсії за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідності до
вимог частини 2 статті 39, частини 1
статті 51, частини 3 статті 67 Закону №
796-XII. Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату ОСОБА_4 доплати
до пенсії за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати з розрахунку
мінімального розміру заробітної плати,
встановленого Законами України про
Державний бюджет України на
відповідний рік і додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, що
визначається частиною 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №
1058-ІV), з 26 травня 2010 року з урахуванням
виплачених сум. Позовні вимоги ОСОБА_4
до УПФ України в Чортківському районі
Тернопільської області щодо
перерахунку та виплати доплати до
пенсії за проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідності до вимог
частини 2 статті 39, частини 1 статті
51, частини 3 статті 67 Закону № 796-XII, за
період з 22 березня 2010 року по 25
травня 2010 року залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати зазначене рішення
апеляційного суду з мотивів порушення
норм матеріального і процесуального
права та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 перебуває
на обліку в УПФ України в Чортківському
районі Тернопільської області як
непрацюючий пенсіонер, є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії. Позивач
зареєстрований та постійно проживає в
АДРЕСА_1, яке відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 23 липня
1991 року № 106 віднесене до зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

За змістом положень частин 1, 2 статті 39
Закону № 796-ХІІ непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю, до пенсії провадиться
доплата у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, щомісячну
грошову допомогу у фіксованому
розмірі, а не у кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати, як це
передбачено статтею 39 Закону № 796-ХІІ.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
від 27 квітня 2010 року № 2154-VІ надано
право Кабінету Міністрів України у 2010
році встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, Кабінетом Міністрів України у
відповідному році таке право
використано не було, а тому вказана
норма не підлягає застосуванню під час
визначення розміру виплати,
передбаченої статтею 39 Закону № 796-ХІІ.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Вирішуючи цей спір, суд з огляду на
загальні засади пріоритету законів над
підзаконними нормативними актами
обґрунтовано визнав, що при визначенні
розміру згаданої виплати застосуванню
підлягає положення саме статті 39
Закону № 796-ХІІ, а не положення
постанови Кабінету Міністрів України,
якою керувався відповідач, оскільки
така істотно звужує обсяг установлених
законом прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону
№ 796-ХІІ особам, віднесеним до
категорії 2, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктом 13 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
28 грудня 2007 року № 107-VI до Закону №
796-ХІІ, зокрема, до статті 51, визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпункту 13 пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» вказана
правова норма втратила чинність і
застосуванню не підлягала.

У 2010 році положення статті 51 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

Пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі, та повинна
виплачуватися у визначеному розмірі до
внесення змін у відповідне
законодавство.

За приписами частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Положення частини 2 статті 46 Закону №
1058-ІV, частини 2 статті 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» не
підлягають застосуванню до таких
вимог, оскільки зазначені приписи
встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення та
нарахування пенсій.

Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Оскільки ОСОБА_4 звернувся в суд із
адміністративним позовом лише 26
листопада 2010 року, не надавши належних
доказів поважності причин пропуску
передбаченого законом строку для
звернення до суду, то суд апеляційної
інстанції обґрунтовано задовольнив
його позовні вимоги з 26 травня
2010 року, тобто у межах шестимісячного
строку до моменту звернення позивача в
суд.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10
травня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області про стягнення
заборгованості та зобов'язання
здійснити перерахунок доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та їх виплату згідно закону -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.