Справа № 2а/0470/5148/12
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м.
Київ К/800/27500/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Юрченко В.П.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року

у справі № 2а/0470/5148/11

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ресурсстройінвест»

до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі

міста Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів

у Дніпропетровській
області

про скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ресурсстройінвест»
(надалі також - позивач, ТОВ
«Ресурсстройінвест») подано
адміністративний позов до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі міста Дніпропетровська
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Жовтневому районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області надалі також - ДПІ, відповідач)
про визнання протиправними дій щодо
невизнання податкових декларацій з
податку на додану вартість за липень,
вересень, жовтень, грудень 2010 року та з
податку на прибуток за півріччя та
9 місяців 2010 року; скасування
рішення, оформленого листом від 21 січня
2011 року за № 2632/10/28-219 «Про
надання податкової звітності» та
рішення Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській
області від 31 березня 2011 року за вих.
№ 9628/10/28-419 про
невизнання податкових декларацій з
податку на додану вартість;
зобов'язання визнати декларації з
податку на додану вартість за липень,
вересень, жовтень, грудень 2010 року та з
податку на прибуток за півріччя та за 9
місяців 2010 року як податкову звітність;
зобов'язання видалити в електронних
базах статус «Не визнано, як податкова
декларація» декларації з податку на
додану вартість за липень, вересень,
жовтень, грудень 2010 року та з податку на
прибуток за півріччя та за 9 місяців 2010
року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2012 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
щодо невизнання податкових декларацій;
зобов'язав визнати декларації як
податкову звітність; зобов'язно
видалити в електронних базах статус
«Не визнано, як податкова декларація».

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року апеляційну скаргу
ДПІ задоволено частково. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року скасовано в частині зобов'язання
визнати декларації з податку на додану
вартість за липень, вересень, жовтень,
грудень 2010 року та з податку
на прибуток за півріччя та за 9 місяців
2010 року як податкову звітність та
зобов'язання видалити в електронних
базах статус «Не визнано, як податкова
декларація» декларації з податку на
додану вартість за липень, вересень,
жовтень, грудень 2010 року та з податку на
прибуток за півріччя та за 9 місяців 2010
року. У позові в цій частині відмовлено.
В іншій частині постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11
квітня 2012 року залишено без змін.

Відповідач в касаційній скарзі,
вказуючи на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року і притяти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як підтверджується матеріалами справи,
ТОВ «Ресурсстройінвест» на паперових
носіях поштою були подані до ДПІ
декларації з податку на додану
вартість за липень, вересень, жовтень,
грудень 2010 року та з податку на
прибуток за півріччя та 9 місяців 2010
року.

Листом від 21 січня 2011 року № 2637/10/28-219
ДПІ повідомила ТОВ
«Ресурсстройінвест» про невизнання
звітності у зв'язку з порушенням
позивачем вимог пункту 48.3 статті 48
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року № 2755-VI (надалі також ПК
України; тут і надалі - в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), а саме:

- в податкових деклараціях з податку на
додану вартість за липень та вересень
2010 року не зазначений номер
Свідоцтва про реєстрацію платником
ПДВ;

- податкові декларації з податку на
прибуток за півріччя та 9 місяців 2010
року не підписані посадовими особами
та не засвідчені печаткою
підприємства;

- податкова декларація з податку на
додану вартість за грудень 2010 року з
додатками роздруковані на спеціальних
бланках нотаріальних документів, що не
відповідає Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженому наказом Державної
податкової адміністрації України від 30
травня 1997 року № 166.

Так, згідно з пунктом 48.1 статті 48 ПК
України податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та
чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Пунктом 48.2 статті 48 ПК України
визначено, що обов'язкові реквізити - це
інформація, яку повинна містити форма
податкової декларації та за
відсутності якої документ втрачає
визначений цим Кодексом статус із
настанням передбачених законом
юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 ПК
України податкова декларація повинна
містити такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток посадових осіб
платника податків; підписи платника
податку - фізичної особи та/або
посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

Пунктом 48.4 сатті 48 ПК України
визначено, що у окремих випадках, коли
це відповідає сутності податку або
збору та є необхідним для його
адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити такі
обов'язкові реквізити: відмітка про
звітування за спеціальним режимом; код
виду економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер та номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період.

За змістом пункту 48.5 статті 48 ПК
України податкова декларація повинна
бути підписана керівником платника
податків або уповноваженою особою, а
також особою, яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації до органу
державної податкової служби. У разі
ведення бухгалтерського обліку та
подання податкової декларації
безпосередньо керівником платника
податку така податкова декларація
підписується таким керівником та
особою, яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку;

Згідно з пунктом 48.7 статті 48 ПК України
податкова звітність, складена з
порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією.

Відповідно до пункту 49.8 статті 48 ПК
України прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової
декларації полягає у вчиненні
посадовою особою податкового органу
фактичних дій із: 1) перевірки наявності
та достовірності заповнення
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового
кодексу України; 2) реєстрації
податкової декларації у день її
отримання органом державної
податкової служби.

Разом з тим, як слідує з матеріалів
справи та встановлено судами
попередніх інстанцій,відмова ДПІ у
прийнятті податкових декларацій є
протиправною з огляду на наступне.

Висновки ДПІ про те, що подані
позивачем декларації заповнені з
порушенням вимог чинного
законодавства, в ході розгляду справи
попередніми судовими інстанціями не
підтвердилися, оскільки, як свідчать
матеріали справи, декларації з податку
на додану вартість за липень та
вересень 2010 року заповнені у
відповідності до вимог визначених
ПК України, а саме у рядку 05 вступної
частини зазначених декларацій вказано
номер свідоцтва про реєстрацію
платника, а декларації з податку на
прибуток за 1 півріччя та
9 місяців 2010 року підписані посадовими
особами та засвідчені печаткою
платника податку.

Щодо відмови ДПІ прийняти податкову
декларацію з податку на додану
вартість за грудень 2010 року з додатками
з тих підстав, що вона роздрукована на
спеціальних бланках нотаріальних
документів, Вищий адміністративний суд
України вважає її також такою, що не
ґрунтується на положеннях чинного
законодавства, оскільки за змістом
пункту 49.8 статті 48 ПК України при
прийнятті декларації податковим
органом перевіряються обставини
заповнення обов'язкових реквізитів,
передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48
Податкового кодексу України.

Відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється (пункт 49.10 статті 49
Кодексу).

При цьому, положення пунктів 48.3 та 48.4
статті 48 Податкового кодексу України
не містять вимог щодо формату паперу на
якому роздруковується податкова
звітність, а відтак, такі дії
відповідача суперечать положенням
пункту 49.8 статті 48 ПК України

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду апеляційної інстанції та рішення
суду першої інстанції, в частині, що
залишена без змін слід залишити без
змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі міста
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відхилити, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

В.П. Юрченко