Справа № 335/6375/14-а
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 335/6375/14-а 2-а/335/179/2014 П О С
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Воробйова А.В., при секретарі Зубович
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залу суду в м. Запоріжжя
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
пенсійного фонду України в Запорізькій
області про визнання протиправною
діяльність суб'єкту владних
повноважень щодо відмови поновити
виплату пенсії та визнання права на
поновлення виплати пенсії, -
Позивач звернувся до суду з позовом до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області про
визнання протиправною діяльність
суб'єкту владних повноважень щодо
відмови поновити виплату пенсії та
визнання права на поновлення виплати
У позовній заяві вказує, що він є
лейтенантом внутрішньої служби і з 01
червня 2012 року повторно прийнятий на
службу до державної пенітенціарної
служби України, яку проходить до
теперішнього часу. Наказом начальника
управління ДПтС України в Запорізькій
області №54 о/с від 01.06.2012 року він
призначений на посаду інспектора групи
мобілізаційної роботи та цивільної
оборони Дружилюбівського виправного
центру управління ДПтС України в
Запорізькій області №1.
До повторного прийняття на державну
службу, він в період з 1997 року по 15
березня 2011 року проходив державну
службу у складі управління ДПтС
України в Запорізькій області на
посаді чергового помічника начальника
установи відділу нагляду і безпек
Дружелюбивського виправного центру
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області.
Наказом начальника управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області від 15.03.2011 року №30
о/с його було звільнено зі служби в
запас відповідно до п.64 „ж" (за власним
бажанням) „Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справи України".
Станом на день звільнення загальна
вислуга для призначення пенсії
складала 20 років 28 днів, з них
календарна - 15 років 04 місяці 28 днів.
До Головного управління Пенсійного
фонду України в Запорізькій області,
встановленим чином, надійшли
відповідні документи позивача для
призначення пенсії за вислугу років. З
16 березня 2011 року йому призначена
довічна пенсія з урахуванням
пільгового обчислення вислуги років.
Він отримував пенсію до травня 2012 року,
тобто до повторного прийняття на
Під час повторного проходження служби,
маючи намір звільнитися у 2014 році та
поновити виплату пенсії, він звернувся
з усним питанням до фахівців
консультаційного центру Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області з питанням
поновлення виплати пенсії. Йому було
роз'яснено що у разі звільнення у 2014
році він не має право на отримання
пенсії оскільки не вистачає
календарної вислуги років.
Після письмового звернення до
Пенсійного фонду України, було
роз'яснено, що у зв'язку зі змінами
законодавства (ст.12 Закону України
„Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб) він не має права на
призначення пенсії з урахуванням
додаткової вислуги років, оскільки
право на призначення пенсії мають лише
особи при наявності 21 календарного
року 6 місяців і більше, але оскільки
раніше була призначена пенсія, у разі
звільнення зі служби він матиме право
на поновлення виплати пенсії у розмірі,
визначеному на момент припинення її
З урахуванням наведених роз'яснень та
усвідомлюючи, що поновлення пенсії є
виключно компетенцією Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області, він звернувся із
заявою з проханням підтвердити право
поновити виплату раніше призначеної
пенсії, виплата якої була припинена у
зв'язку із повторним прийняттям на
Головне управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області прийняло
рішення про відмову поновити виплату
пенсії та письмово, листом №27/О-9 від
24.01.2014 року роз'яснило, що він взагалі не
має на отримання пенсії, у зв'язку з
недостатністю календарної вислуги
років для призначення виплати пенсії.

Позивач вважає, що правова позиція
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області щодо
відмови визнати його право на
поновлення виплати пенсії, визначеної
на момент припинення її виплати, не
відповідає вимогам законодавства
України та завдають суттєву шкоду його
правам та законним інтересам.

На підставі викладеного позивач
просить: визнати протиправними дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області щодо
прийняття рішення про відсутність
права ОСОБА_1 на поновлення виплати
пенсії за вислугу років, передбаченої
статтею 12 Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб"; визнати право ОСОБА_1 на
поновлення виплати призначеної з 16.03.2011
року пенсії за вислугу років,
передбаченої Законом України „Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" у розмірі, визначеному на момент
припинення її виплати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав, наполягаючи на
обставинах та підставах викладених у
позовній заяві. Просить позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області - Есауленко В.В.
позов не визнав. Вважає позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними і
такими, що не підлягають задоволенню в
повному обсязі. Просить в задоволенні
позову відмовити. Письмові заперечення
залучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, вивчивши
обставини справи, дослідивши письмові
докази, суд вважає, що адміністративний
позов підлягає задоволенню на
підставі встановлених обставин та
відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є лейтенантом внутрішньої
служби і з 01 червня 2012 року повторно
прийнятий на службу до державної
пенітенціарної служби України, яку
проходить до теперішнього часу.
Наказом начальника управління ДПтС
України в Запорізькій області №54 о/с
від 01.06.2012 року він призначений на
посаду інспектора групи
мобілізаційної роботи та цивільної
оборони Дружилюбівського виправного
центру управління ДПтС України в
Запорізькій області №1.

До повторного прийняття на державну
службу, позивач в період з 1997 року по 15
березня 2011 року проходив державну
службу у складі управління ДПтС
України в Запорізькій області на
посаді чергового помічника начальника
установи відділу нагляду і безпеки
Дружелюбивського виправного центру
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області.

Наказом начальника управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області від 15.03.2011 року №30
о/с позивача було звільнено зі служби в
запас відповідно до п.64 „ж" (за власним
бажанням) „Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справи України".
Станом на день звільнення загальна
вислуга для призначення пенсії
складала 20 років 28 днів, з них
календарна - 15 років 04 місяці 28 днів.

До Головного управління Пенсійного
фонду України в Запорізькій області,
встановленим чином, надійшли
відповідні документи позивача для
призначення пенсії за вислугу років. З
16 березня 2011 року йому призначена
довічна пенсія з урахуванням
пільгового обчислення вислуги років.
Він отримував пенсію до травня 2012 року,
тобто до повторного прийняття на
службу.

Під час повторного проходження служби,
маючи намір звільнитися у 2014 році та
поновити виплату пенсії, позивач
звернувся з усним питанням до фахівців
консультаційного центру Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області з питанням
поновлення виплати пенсії. Йому було
роз'яснено що у разі звільнення у 2014
році він не має право на отримання
пенсії оскільки не вистачає
календарної вислуги років.

Після письмового звернення до
Пенсійного фонду України, було
роз'яснено, що у зв'язку зі змінами
законодавства (ст.12 Закону України
„Про пенсійне забезпечення осіб
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб) він не має права на
призначення пенсії з урахуванням
додаткової вислуги років, оскільки
право на призначення пенсії мають лише
особи при наявності 21 календарного
року 6 місяців і більше, але оскільки
раніше була призначена пенсія, у разі
звільнення зі служби він матиме право
на поновлення виплати пенсії у розмірі,
визначеному на момент припинення її
виплати.

В подальшому позивач звернувся із
заявою до відповідача з проханням
підтвердити право поновити виплату
раніше призначеної пенсії, виплата
якої була припинена у зв'язку із
повторним прийняттям на службу.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області прийняло
рішення про відмову поновити виплату
пенсії та письмово, листом №27/О-9 від
24.01.2014 року роз'яснило, що він взагалі не
має на отримання пенсії, у зв'язку з
недостатністю календарної вислуги
років для призначення виплати пенсії.

Відповідно до ст.2 Закону України „Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" (в редакції яка діяла на час
призначення позивачу довічної пенсії
за вислугу років)
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
мають право на пенсійне
забезпечення, пенсії відповідно до
цього Закону призначаються і
виплачуються після звільнення їх зі
служби. Пенсіонерам з числа
військовослужбовців та осіб, які
отримують пенсію за цим Законом, у разі
повторного прийняття їх на військову
службу до Збройних Сил України,
інших утворених відповідно до законів
України військових формувань та
Державної спеціальної служби
транспорту, службу до органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органів та
підрозділів цивільного захисту,
податкової міліції та Державної
кримінально-виконавчої служби України
виплата пенсій на час їх служби
припиняється. При наступному
звільненні із служби цих осіб виплата
їм пенсій здійснюється з урахуванням
загальної вислуги років на день
останнього звільнення.

За змістом наведеної норми Закону,
право на пенсію за вислугу років
особам, які повторно прийняті на
службу, не втрачають, а виплата
призначеної пенсії припиняється на час
їх служби. Тобто після наступного
звільненні із служби виплата пенсії
здійснюється з урахуванням загальної
вислуги років на день останнього
звільнення. Після призначеної позивачу
у вересні 2011 року пенсії за вислугу
років, на думку суду, право на пенсію
позивач не втрачав, але у зв'язку з
повторним прийняттям на службу виплата
йому пенсії була на підставі ст.2 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", припинена лише на
час його служби. Збереження за
позивачем права на пенсію за вислугу
років є підставою для поновлення
виплати пенсії.

Оскільки законодавством про умови
вислуги років для призначення пенсії
змінилося, а саме - збільшена вислуга
років та встановлена необхідність
календарної вислуги років, для
призначення пенсії, новий період
вислуги років позивачу не
зараховується під час вирішення
питання про призначення пенсії, але,
суд вважає, що зміна законодавства не
може бути підставою позбавлення
позивача права на пенсію, яка йому була
призначена довідно.

Крім того, дії відповідача суперечать
ст.58 Конституції України, відповідно до
якої Закони та інші нормативно-правові
акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Крім того, питання щодо дії
нормативно-правових актів у часі
неодноразова розглядалось
Конституційним Судом України в
рішеннях №1-зп від 13.05.1997 року, №1-рп/99
від 09.02.1999 року, №3-рп/2001 від 05.04.2001 року,
№13-рп/2002 від 02.07.2002 року, №3-рп/2004, в яких
встановлено, що нормативно-правові
акти поширюють свою дію тільки на ті
відносини, які виникли після набуття
законами чи іншими
нормативно-правовими актами чинності.

Дію нормативно-правового акту в часті
необхідно розуміти так, що до події,
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце. Дія
закону та іншого нормативно-правового
акта не може поширюватися на
правовідносини, які виникли і
закінчилися до набрання чинності цим
законом або нормативно-правовим актом.

В зв'язку з викладеним, зміна
пенсійного законодавства, яка мала
місце з 01.10.2011 року, застосовується до
нового періоду служби позивача з 2012
року, але ця зміна не може скасовувати
право позивача на довічно призначену
йому пенсію, яке виникло та відбулося у
березні 2011 року до набрання чинності
змін пенсійного законодавства.

В зв'язку з викладеним, позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного
управління пенсійного фонду України в
Запорізькій області про визнання
протиправною діяльність суб'єкту
владних повноважень щодо відмови
поновити виплату пенсії та визнання
права на поновлення виплати пенсії -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області щодо прийняття
рішення про відсутність права ОСОБА_1
на поновлення виплати пенсії за
вислугу років, передбаченої статтею 12
Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

Визнати право ОСОБА_1 на поновлення
виплати призначеної з 16.03.2011 року
пенсії за вислугу років, передбаченої
Законом України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" у розмірі, визначеному на момент
припинення її виплати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 73 гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
отримання її копії.

Суддя:
Воробйов А.В.