Справа № 825/1241/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1241/14
Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Селянського (фермерського)
господарства "Світанок" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Чернігівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з позовом про
стягнення з Селянського (фермерського)
господарства "Світанок"
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що
відповідач, в порушення вимог чинного
законодавства, не створював в 2013 році
робочі місця для працевлаштування
інвалідів відповідно до встановленого
нормативу.

На підставі наведених обставин позивач
просив стягнути з Селянського
(фермерського) господарства "Світанок"
21500 грн. адміністративно-господарських
санкцій та 6,45 грн. пені за несвоєчасну
сплату зазначених санкцій.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позову в повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для зміни
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
21.02.2014 р. Селянським (фермерським)
господарством "Світанок" подано звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ.

Згідно цьому звіту середньооблікова
кількість штатних працівників на
підприємстві становила 16 осіб.
Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» становить 1 особа.

Проте, одне робоче місце інвалідом
зайняте не було.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам ефективно
реалізувати права та свободи людини і
громадянина та вести повноцінний
спосіб життя згідно з індивідуальними
можливостями, здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.91 N 875-XII (надалі за
текстом - «Закон № 875-XII»).

Частиною другою статті 18 Закону N 875-XII
визначено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 70 від 31.01.2007 р. «Про реалізацію статей
19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», відповідач зобов'язаний
щороку до 1 березня подавати відділенню
Фонду інвалідів звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону № 875-XII для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

При цьому, частиною другою статті 19
Закону 3 875-XII зобов'язано підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
самостійно розраховувати кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті та забезпечувати
працевлаштування інвалідів.

За змістом частин 1 та 2 статті 20 Закону
№ 875-XII підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Аналіз положень Закону № 875-XII дає
підстави зробити висновок про те, що
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.

У розгляді цієї справи місцевий
адміністративний суд за наслідками
дослідження первинних документів
дійшов висновку про те, що відповідачем
у 2013 році були вчинені всі необхідні
дії та створені робочі місця для
працевлаштування працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена група інвалідності. Адже,
як вірно зазначив суд першої інстанції,
на підтвердження факту виконання
відповідачем покладеного на нього
обов'язку останнім протягом 2013 року
подавав до Прилуцького міськрайонного
центру зайнятості інформацію про
наявну вакансію для працевлаштування
інваліда за формою № 3-ПН..

З огляду на викладене слід погодитись з
висновком суду попередньої інстанції
про відсутність правових підстав для
задоволення позову, оскільки
відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою для застосування
господарсько-правової
відповідальності до учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду попередньої інстанції
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що місцевим адміністративним
судом при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.