Справа № 817/1221/14
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"23" липня 2014 р.
Справа № 817/1221/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю сторін:

представника позивача - Дяденчука А.І.

представника відповідача - Федченка
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОЛОР С.І.М." на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "29" травня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "КОЛОР
С.І.М." до Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування рішення,
картки відмови , стягнення ввізного
мита та ПДВ ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Колор С.І.М."
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Рівненської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Рівненській області про визнання
протиправним та скасування рішення
№204000003/2014/000011/2 від 25.03.2014 про
коригування митної вартості товарів;
визнання протиправною та скасування
картки відмови в митному оформленні
товару №204000003/2014/000011 від 25.03.2014;
стягнення ввізного мита в сумі 3003,87 грн.
та податку на додану вартість в сумі
6970,06 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ТОВ " Колор С.І.М.",
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати постанову суду та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Апелянт зазначив, що на виконання умов
контракту з фірмою HongMing Composites Co., Ltd,
Китай (Продавець) № 3012/2013 від 30.12.2013 ТОВ
"Колор С.І.М." у березні 2014 року було
поставлено товар відповідно до
рахунку-фактури (інвойсу) від 28.01.2014,
згідно з яким загальна вартість товару
визначалась на рівні 31970,12 USD.
Відповідно до пункту 2.1 контракту умови
поставки: СІF-Одеса, що згідно з
Інкотермс-2000 включає в себе вартість
тари, упаковки, маркування,
навантаження і доставку до порту Одеса.
Всі оплати і митні витрати на території
країни покупця повинні бути оплачені
покупцем. З метою митного оформлення
товару позивачем була заповнена та
подана до Рівненської митниці
Міндоходів декларація митної вартості
від 25.03.2014 №204050001/14/004446. Митна вартість
товару визначена за основним методом -
за ціною договору (контракту) в розмірі
31970,12 USD. Митним органом 25.03.2014 прийнято
рішення №204000003/2014/000011/2 про коригування
митної вартості товару, внаслідок чого
митну вартість збільшено з 31970,12 USD до
34378,00 USD, та складено картку відмови у
митному оформленні товару №
204000003/2014/00011 з підстав неподання
документів, що підтверджують складові
митної вартості товару.

Апелянт зазначив, що одночасно з митною
декларацією декларантом подано до
митного оформлення всі необхідні
документи, які підтверджують складові
митної вартості товару. Митним органом
в порушення ч.10 ст.58 Митного кодексу
України не вказано, які саме складові
митної вартості є не підтвердженими, та
які саме документи необхідно подати
для підтвердження конкретної
складової. У зв'язку з викладеним,
позивач вважає, що відмова у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю та
коригування митним органом митної
вартості товару із застосуванням
резервного методу визначення такої
вартості є безпідставними.

Також зазначає, що з метою розмитнення
товару 26.03.2014 до митного органу було
подано митну декларацію № 204050001/2014/004490,
згідно з якою сплачено мито на загальну
вартість 32736,15 грн. та 79262,20 грн. ПДВ, що є
більшим від необхідного на 9973,93 грн. У
зв'язку з протиправністю рішення
№204000003/2014/000011/2 від 25.03.2014 про
коригування митної вартості товарів та
картки відмови в митному оформленні
товару від 204000003/2014/000011 від 25.03.2014
надмірно сплачене ввізне мито в сумі 3
003,87 грн. та податок на додану вартість в
сумі 6 970,06 грн. на загальну суму 9 973,93
грн. підлягають поверненню на користь
ТОВ "Колор С.І.М.".

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.12.2013 між фірмою
HongMing Composites Co., Ltd, Китай (Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Колор С.І.М.", Україна
(Покупець) укладено контракт № 3012/2013,
предметом якого є поставка товару у
відповідності до додатково погоджених
специфікацій (п.1.1). Умови поставки:
СІF-Одеса, Україна, згідно з
Інкотермс-2000 включає в себе вартість
тари, упаковки, маркування,
завантаження і доставку до порту Одеса.
Всі оплати і митні витрати на території
країни покупця повинні бути оплачені
покупцем (п.2.1). Відповідно до п.3.3
загальна сума контракту становить 320 000
USD. Згідно з п.6.2 вартість тари та
завантаження входить у вартість товару
(а.с.10-13).

Специфікацією № 1 від 30.12.2013 до
контракту сторони погодили поставку
товарів: мати (неткані вироби) зі
скловолокна Е GLASS CHOPPED STRAND МАТ, тканини з
рівниці Е GLASSWOVFN ROVING та рівниці зі
скловолокна SPRAY UP ROVING 2400ТЕХ на загальну
суму 31 970,12 USD(а.с.14-15).

Відповідно до специфікації № 1 від
30.12.2013 покупець зобов'язаний здійснити
30% передоплату на розрахунковий
рахунок продавця і 70% передоплату
після отримання копії
товарно-транспортної накладної від
продавця.

На виконання умов контракту № 3012/2013 від
30.12.2013 ТОВ "Колор С.І.М." платіжним
дорученням в іноземній валюті № 466 від
03.01.2014 оплатило продавцю 9 591,04 USD (а.с.57).

28.01.2014 продавцем виставлено
рахунок-фактуру (інвойс) № HMCS201401 на
загальну суму 31970,12 USD (а.с.60).

Платіжним дорученням в іноземній
валюті № 488 від 24.02.2014 ТОВ "Колор С.І.М."
оплатило продавцю 22 379,08 USD (а.с.58).

На виконання умов контракту № 3012/2013 від
30.12.2013 ТОВ "Колор С.І.М." у березні 2014 року
імпортовано на митну територію України
та заявлено до митного оформлення
товари:

№ 1 мати (неткані вироби) зі скловолокна
Е GLASS CHOPPED STRAND МАТ у кількості 10836 кг
загальною вартістю 16579,08 дол. США, код
згідно з УКТЗЕД ;

№ 2 тканини з рівниці Е GLASSWOVFN ROVING у
кількості 5800 кг загальною вартістю 7824,00
дол. США, код згідно з УКТЗЕД ;

№ 3 рівниці зі скловолокна SPRAY UP ROVING
2400ТЕХ у кількості 7072 кг загальною
вартістю 7567,04 дол. США, код згідно з
УКТЗЕД , всього придбано товару на
загальну вартість 31970,12 дол. США.

Статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за товари.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Суд першої інстанції встановив, що для
митного оформлення імпортованого
товару 25.03.2014 декларантом подано митну
декларацію до відділу митного
оформлення № 1 митного поста
"Рівне-Центральний" Рівненської
митниці Міндоходів, електронну копію
якої зареєстровано за №204050001/2014/004446
(а.с.114-116). Митна вартість товару
самостійно визначалась декларантом за
першим (основним) методом визначення
митної вартості - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Разом з митною декларацією №
204050001/2014/004446 до митного оформлення
надано наступні документи: інвойс №
HMCS201401 від 28.01.2014; пакувальний лист;
зовнішньоекономічний контракт № 3012/3013
від 30.12.2013; доповнення №1 від 22.01.2014 до
контракту №3012/3013 від 30.12.2013;
специфікація №1 від 30.12.2013 до контракту
№3012/3013 від 30.12.2013; сертифікат про
походження товарів від 04.03.2014 №
ССРІТ131026401; сертифікат аналізу від
24.01.2014 №1401-06205; сертифікат аналізу від
24.01.2014 №1401-06206; сертифікат аналізу від
24.01.2014 №1401-06207; опис товару б/н від 25.03.2014;
платіжне доручення № 466 від 03.01.2014;
платіжне доручення № 488 від 24.02.2014;
декларація митної вартості б/н від
25.03.2014.

Згідно з ч.1, п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особи митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до наказу Державної митної
служби України від 13.07.2012 №362 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України" при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості посадова
особа, що здійснює контроль, проводить:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- перевірку наявності взаємозв'язку
продавця та покупця.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного
кодексу України визначено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товарів,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватись на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
підлягають обчисленню.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу
України основним методом визначення
митної вартості товарів є метод за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються. Відповідно до частини
другої цієї статті метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Митна вартість товарів є розрахунковою
величиною і при її визначенні
враховується вплив цілого ряду
факторів, зокрема, опис конкретного
товару, найменування виробника, країна
походження, умови поставки та оплати
цього товару, обсяги ввезення, маршрут
перевезення, репутація суб'єкта ЗЕД на
ринку України та в країні придбання
товару, інші складові, що впливають на
рівень ціни товару.

Митний орган при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товару повинен впевнитися, що
заявлена декларантом митна вартість
товару грунтується на дійсній
вартості.

Відповідно до Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 30.05.2012 № 631,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 10.08.2012 за № 1360/21672, посадовою
особою підрозділу митного оформлення
здійснюється контроль із
застосуванням системи управління
ризиками, в тому числі оцінка ризику за
митною декларацією шляхом аналізу
електронної копії митної декларації
митної вартості за допомогою
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками (АСАУР) (пп.4.5.4).

Матеріалами справи стверджено, що в
результаті застосування посадовою
особою митного органу автоматизованої
системи управління ризиками, системою
було згенеровано проведення
обов'язкової процедури по контролю
правильності визначення митної
вартості товарів (код 105-2) із визначеним
завданням: "Необхідно перевірити
достовірність складових митної
вартості товарів. Можливе страхування
оцінюваних товарів. Можливе заниження
митної вартості товару. Здійснити
перевірку правильності визначення
митної вартості, звернувши увагу на
вартість ідентичних або подібних
товарів" (а.с.118).

Крім цього, під час здійснення контролю
митної вартості посадовою особою
митного органу було встановлено, що
документи, подані до митного
оформлення, містять розбіжності в
частині дійсних умов поставки, що суд
вважає обгрунтованим.

Так, дослідженими судом першої
інстанції доказами стверджено, що за
зовнішньоекономічним контрактом №
3012/2013 від 30.12.2013 позивач придбавав
товар, ціна, кількість якого
зазначаються в специфікаціях. Загальна
сума контракту 320 000 дол. США. При цьому,
інвойсом № HMCS201401 передбачено поставку
товару на загальну суму 31970,12 USD вагою
23708 кг, разом з тим у вказаному інвойсі
відсутні реквізити контракту,
відповідно до якого позивач імпортував
оцінювані товари. Банківські платіжні
документи - платіжні доручення № 466 від
03.01.2014 та № 488 від 24.02.2014 не містять
посилання на інвойс чи проформу. Крім
того, банківські рахунки позивача,
зазначені в таких платіжних
документах, відмінні від зазначених в
контракті №3012/2013 від 30.12.2013 та додатку
№ 1 до даного контракту.

Водночас, за результатом аналізу
цінової інформації бази даних митних
оформлень Держмитслужби України
(Програмно-інформаційний комплекс
"Цінова інформація при визначенні
митної вартості" ЄАІС ДМСУ) за кодами
згідно з УКДЗЕД та заявленою країною
походження встановлено наступні
мінімальні вартісні рівні на ідентичні
та подібні товари, митне оформлення
яких проведено найбільш наближено в
часі до митного оформлення товарів
позивачем:

товар №1 - 1,58 дол.США/кг, митна
декларація 102110000/2014/021748 від 06.03.2014;

товар №2 - 1,5 дол.США/кг, митна
декларація 100270001/2014/200997 від 05.02.2014;

товар №3 - 1,21 дол.США/кг, митна
декларація 807100001/2014/001341 від 26.02.2014
(а.с.119-133), що є вищим від визначеної
декларантом митної вартості
імпортованих товарів за першим
методом.

За встановлених обставин, суд першої
інстанції дійшов висновку, що у
Рівненської митниці Міндоходів
виникли обгрунтовані сумніви щодо
правильності визначення митної
вартості товарів та достовірності
відомостей, необхідних для її
підтвердження. Зокрема, стосовно
відомостей, що підтверджують числові
значення складових частин митної
вартості товарів та відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена
(підлягає сплаті) за ці товари.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Враховуючи наведене, митним органом
цілком обгрунтовано та відповідно до
приписів закону під час проведення
консультацій з декларантом було
вказано на необхідність надання
додаткових документів: каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товарів на
широкий асортимент товару для
незалежного кола покупців; копія
митної декларації країни експорту;
проформа, згідно з якою було здійснено
оплату за товари; висновки про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціальними експертними
організаціями; CMR від 21.03.2014 № 911;
коносамент від 30.01.2014 № SGAODS
14010468 (а.с.117).

Декларантом апелянта подано CMR №911 від
21.03.2014 та коносамент SHAODS14010468 від 30.01.2014
(а.с.59,61) та зазначено, що інших
витребуваних документів надати немає
змоги (а.с.117).

Разом з тим, суд першої інстанції
встановив, що подані декларантом до
митного органу CMR №911 від 21.03.2014 та
коносамент № SHAODS14010468 від 30.01.2014 не
містять відомостей щодо вартості
імпортованих ТОВ "Колор С.І.М." товарів,
а відтак не підтверджують суму
заявленої митної вартості товарів.

За результатами розгляду поданої
декларації та доданих документів
відповідачем прийнято Рішення про
коригування митної вартості товарів
№204000003/2014/000011/2 від 25.03.2014 (а.с.24-26), із
застосуванням шостого, резервного
методу визначення митної вартості та
складено картку відмови у прийнятті
митної декларації за №204000003/2014/00011 від
25.03.2014 (а.с.27-28).

Суд першої інстанції враховував, що
згідно з ч.3 ст.54 Митного кодексу
України за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується,
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Суд встановив, що у графі 33
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів митним органом
обґрунтовано неможливість
застосування попередніх методів
визначення митної вартості.

Зокрема, зазначено, що митна вартість
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, у зв'язку з відсутністю у
поданих до митного оформлення
документах належних відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена (підлягає сплаті) за ці товари,
а саме: у банківських платіжних
документах відсутні посилання на
інвойс чи проформу; неподання
декларантом додаткових документів,
витребуваних органом доходів і зборів,
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах
другій-четвертій статті 53 МК України.
Орган доходів і зборів володіє
інформацією, яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості.

Зокрема, згідно зі ст. 266 МК України, на
декларанта покладений обов'язок надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

За результатом проведеної процедури
консультації з декларантом та у зв'язку
з відсутністю у декларанта та митного
органу інформації щодо вартості
операцій щодо ідентичних товарів,
подібних (аналогічних) товарів,
достовірної та документально
підтвердженої інформації щодо ціни
одиниці товару для обчислення митної
вартості за методом на основі
віднімання вартості, інформації щодо
складових вартості товарів наданої
виробником для обчислення митної
вартості за методом на основі
додавання вартості, що унеможливлює
визначення митної вартості шляхом
послідовного застосування методів,
зазначених у статтях 58-63 МК України, а
тому митну вартість скориговано з
використанням способів, які не
суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ), а саме із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості (ст. 64 МК
України).

У відповідності до п.4 ч.2 ст.55 МК
України, у рішенні про коригування
митної вартості зазначено
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів. При цьому, як
встановлено судом, при розрахунку
митної вартості товару взято за основу
вартість операції з подібними
товарами, що ввозились приблизно в тій
же кількості та на тих же комерційних
умовах, що і оцінювані товари, та
використано найменшу з таких вартостей
за операціями, найбільш наближеними в
часі.

Згідно зі ст.256 Митного кодексу України
відмова у митному оформленні - це
письмове вмотивоване рішення органу
доходів і зборів про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом. У
рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Відповідно до п.1 ч.11 ст.264 Митного
кодексу України орган доходів і зборів
відмовляє у прийнятті митної
декларації, зокрема, якщо митна
декларація не містить усіх відомостей
або подана без документів,
передбачених статтею 335 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до п.11 ч.3 ст.335 МК
України, разом з митною декларацією
органу доходів і зборів подаються
рахунок або інший документ, який
визначає вартість товару, та, у
випадках, встановлених цим Кодексом,
декларація митної вартості. У
встановленому цим Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів та обраний
метод її визначення відповідно до
статті 53 цього Кодексу.

За встановлених обставин, суд першої
інстанції дійшов висновку, з яким
погодилась і колегія суддів, вважає, що
відмовляючи Товариству у митному
оформленні товарів за першим методом
та приймаючи рішення про коригування
митної вартості товарів Митниця діяла
в межах повноважень та у спосіб,
визначений чинним законодавством
України, обгрунтовано та розсудливо, з
урахуванням фактичних обставин та
наявної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

При вирішенні даного
адміністративного спору суд першої
інстанції вірно врахував правову
позицію Верховного Суду України,
викладену у постанові Верховного суду
України від 10.04.2012 №21-52а12, відповідно до
якої митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. З цією
метою вони мають повноваження
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товарів в разі
наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України. Митниця може вимагати, а
суб'єкт господарювання має надати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності заявленої
митної вартості товару. Надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів.

Додатково колегія суддів враховує, що в
постановах Верховного Суду України
№21-342а13 від 22.10.2013 та №21-270а13 від 15.10.2013
зазначено, що наявність в Єдиній
автоматизованій системі Державної
митної служби України інформації про
іншу митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

Відповідно до постанов Верховного Суду
України № 21-242а12 та № 21-326а12,
обов'язковою умовою правомірності дій
митниці щодо застосування резервного
методу визначення митної вартості
товарів є дотримання встановленої
законом процедури, зокрема, проведення
консультації, у ході яких здійснено
обмін наявною у митниці та декларанта
інформацією та обгрунтування
неможливості застосування попередніх
п'яти методів визначення митної
вартості товарів.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За результатами судового розгляду
адміністративної справи суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що митний орган належними та
допустимими доказами довів
правомірність прийнятих ним рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів №204000003/2014/000011/2 від
25.03.2014 та картки відмови у здійсненні
митного оформлення №204000003/2014/000011 від
25.03.2014.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті,
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні усіх
обставин справи в їх сукупності. Судом
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення , не встановлено. Твердження
апеляційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "КОЛОР
С.І.М." залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "29" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "24" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОЛОР С.І.М."
вул.Центральна,38,смт.Клевань,Рівненськ
ий район, Рівненська область,35312

3- відповідачам: Рівненська митниця
Міністерства доходів і зборів України
вул.Соборна,104,м.Рівне,33023

- Головне управління Державної
казначейської служби України в
Рівненській області
вул.С.Петлюри,13,м.Рівне,33028

- ,