Справа № 806/3093/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2014 р.
Житомир справа №
806/3093/14

категорія 3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лавренчук О.В.,

за участі
секретаря - Карплюк А.І.,

за участю
представника позивача ОСОБА_1,

за участю
представника відповідачів Юхимчук О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Громадянина Узбекистану ОСОБА_4 до
Управління Державної міграційної
служби України у Житомирській області,
Народицький районний сектор
Управління Державної міграційної
служби України у Житомирській області
про визнання протиправним та
скасування рішення,-

встановив:

Громадянин Узбекистану ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до
Управління Державної міграційної
служби України у Житомирській області
в якому просить визнати протиправним
та скасувати рішення Народицького
районного сектору управління
Державної міграційної служби України в
Житомирській області від 28.02.2014 року
про примусове повернення за межі
України. В обґрунтуванні позову
зазначає, що допустив незначне
порушення правил перебування
іноземців на території України з
причин недосконалого знання
українського законодавства.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник відповідачів проти
заявлених позовних вимог заперечувала
в повному обсязі з мотивів, викладених
в письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та заперечення представника
відповідачів, з'ясувавши обставини у
справі та перевіривши їх доказами,
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року
позивач прибув на територію України
через КПП "Гоптівка" з метою
працевлаштування.

26 лютого 2013 року уповноваженою особою
Державної міграційної служби України
Народицького районного сектору
управління Державної міграційної
служби України в Житомирській області
був виявлений громадянин Узбекистану
ОСОБА_4, якого було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 203 Кодексу України про
адміністративні правопорушення шляхом
складання протоколу про
адміністративне правопорушення, в
якому зазначено, що ОСОБА_4 протягом
одного місяця та 10 діб проживає на
території України без документів на
право проживання в Україні (а.с. 35).

26.02.2014 року винесено Постанову ПН МЖТ
008843 про накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,
00 грн (а.с. 36). Зазначений протокол та
Постанову позивач отримав 26.02.2014 року,
про що свідчить його особистий підпис.

Під час розгляду справи встановлено, що
позивач постійного місця проживання на
території України, де міг би бути
зареєстрованим, не має; у нього
відсутній дозвіл на працевлаштування
на території України; відсутні
документи, які б підтверджували
звернення до органів ДМС з питань
законного перебування на території
України та відсутні докази
перебування у шлюбі з громадянкою
України, окрім того, ОСОБА_4 вчинив
адміністративне правопорушення,
визначене ч. 1 ст. 203 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

28 лютого 2014 року головним спеціалістом
Народицького районного сектору
управління Державної міграційної
служби України в Житомирській області
Карапузовою Т. С. винесено Рішення про
примусове повернення з України
іноземця або особи без громадянства
щодо громадянина Узбекистану ОСОБА_4
(а.с.6), в якому зазначено, що за
порушення законодавства України про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства, вирішено примусово
повернути за межі України громадянина
Узбекистану та заборонити подальший
в'їзд в Україну на три роки та
зобов'язано покинути територію України
до 28.03.2014 року. Рішення позивач отримав
28.02.2014 року, про що свідчить його
особистий підпис.

Однак, суд не бере до уваги твердження
представник позивача, що оскаржуване
Рішення та паспорт, позивач отримав
лише 25.04.2014 року та на те, що при
отриманні позивач звернув увагу на те,
що в Рішенні проставлена дата 28.02.2014
року, оскільки позивач мав можливість
відмовитись від підпису або ж внести
виправлення в дату, яка зазначена.
Наданим правом позивач не скористався.

Представник відповідача в судовому
засіданні наголосила на тому, що
Рішення про примусове повернення за
межі України та паспорт громадянина
Узбекистану з відповідними відмітками
щодо прийнятих рішень, позивачу
вручено 28.02.2014 року, тобто в день
прийняття оскаржуваного Рішення. Це ж
підтверджується поясненням завідувача
Народицького РС УДМС України в
Житомирській області Пантюком В. І., що
міститься в матеріалах справи (а.с. 25).

В судовому засіданні представник
позивача не заперечував, що підпис,
проставлений на Рішенні, належить
позивачу.

У відповідності до ч. 2 "Порядку
продовження строку перебування та
продовження або скорочення строку
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства на території
України" затвердженого Постановою КМУ
№ 150 від 15.02.2012 року, іноземці та особи
без громадянства, які на законній
підставі прибули в Україну, можуть
тимчасово перебувати на її території: 1)
протягом наданого візою дозволу в разі
в'їзду з держав з візовим порядком
в'їзду, якщо інший строк не визначено
міжнародними договорами України; 2) не
більш як 90 днів протягом 180 днів з дати
першого в'їзду з держав з безвізовим
порядком в'їзду, якщо інший строк не
визначено міжнародними договорами
України; 3) на період дії візи, але не
більш як 90 днів протягом 180 днів з дати
першого в'їзду за візою, оформленою до 11
вересня 2011 року.

У відповідності до правових норм ст. 26
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства",
іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Рішення про примусове повернення
іноземців та осіб без громадянства,
зазначених у частині першій цієї
статті, може супроводжуватися
забороною щодо подальшого в'їзду в
Україну строком на три роки. Строк
заборони щодо подальшого в'їзду в
Україну обчислюється з дня винесення
такого рішення. Порядок виконання
рішення про заборону щодо подальшого
в'їзду в Україну визначає Кабінет
Міністрів України.

Один із примірників рішення про
примусове повернення іноземців та осіб
без громадянства видається іноземцю
або особі без громадянства, стосовно
яких воно прийнято. У рішенні
зазначаються підстави його прийняття,
порядок оскарження та наслідки
невиконання. Форма рішення про
примусове повернення іноземців та осіб
без громадянства затверджується
спільним наказом Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України та центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
захисту державного кордону.

У відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства", іноземець
або особа без громадянства зобов'язані
самостійно залишити територію України
у строк, зазначений у рішенні про
примусове повернення.

Судом встановлено та представником
позивача не заперечувалось, що позивач
у визначені строки в добровільному
порядку Рішення не виконав.

Представник позивача в судовому
засіданні зауважив, що постанова про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності не
набрала законної сили на день
прийняття оскаржуваного рішення, що є
підставою для скасування останнього.
Дані твердження суд розцінює кретично,
оскільки підставою для винесення
рішення від 28.02.2014 року про примусове
повернення за межі України громадянина
Узбекистану ОСОБА_4 стало порушення
позивачем частини ч. 2 "Порядку
продовження строку перебування та
продовження або скорочення строку
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства на території
України" затвердженого Постановою КМУ
№ 150 від 15.02.2012 року та статті 26 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства", якими не
ставить в залежність притягнення до
адміністративної відповідальності
іноземців або осіб без громадянства
від прийняття оскаржуваного рішення.

Отже, відсутні законодавчо визначені
підстави для скасування Рішення про
примусове повернення з України
іноземця або особи без громадянства,
оскільки представником позивача не
наведено об'єктивних обставин та
фактів, підтверджених документально,
які б ставили під сумнів законність
винесеного Рішення.

Керуючись статтями 158-163, 167, 183-5 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п"яти днів
з дня проголошення.

Головуючий суддя
О.В. Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 15
липня 2014 р.