Справа № 802/2243/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 липня 2014 р.
Справа № 802/2243/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

секретаря судового засідання: Мошняги
В.І.

представника позивача: Довгаля І.О.

представника відповідача: не з'явився

третіх осіб: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк"

до: відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції, третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль"

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк" з адміністративним позовом до
відділу державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції, третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4, публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль", про зобов'язання
звільнення з-під арешту майна.

Позовні вимоги обґрунтовані
твердженням про пріоритетність вимог
іпотекодержателя, яким являється
позивач, перед іншими обтяжувачами.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з посиланням на
обставини, викладені у позовній заяві,
та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності. При вирішенні спору
покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, про розгляд справи
повідомлена судом належним чином та
завчасно, її неявка в силу ст. 128 КАС
України не перешкоджає розгляду та
вирішенню справи.

Представник публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
проти позовних вимог заперечував в
повному обсязі та просив відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.10.2006 року
акціонерний комерційний банк
"Райффайзенбанк Україна",
правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк",
та ОСОБА_4 уклали кредитний договір №
СМ-SMEB00/077/2006, відповідно до якого банк
надав ОСОБА_4 в кредит грошові кошти у
розмірі 250000 доларів США (а.с. 9-12).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між іпотекодержателем та
іпотекодавцем 19.10.2006 року укладений
договір іпотеки № РМ-SMEB00/077/2006,
відповідно до якого ОСОБА_4 передала
акціонерному комерційному банку
"РайффайзенБанк Україна" нерухоме
майно, а саме: 21/100 частку
вбудовано-прибудованих приміщень,
загальною площею 255,6 кв.м., яке
складається з вбудованого приміщення
кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" у АДРЕСА_1 (а.с. 31-33).

Даний договір цього ж дня
зареєстрований в Державному реєстрів
іпотек та Єдиному державному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна (а.с 34, 35).

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції 21.02.2011 року виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 24644220, якою наклав арешт на все майно,
що належить ОСОБА_4 (а.с. 56).

Вказане рішення прийняте державним
виконавцем у зв'язку з виконанням
виконавчого листа № 2-4160, виданого
02.02.2011 року Замостянським районним
судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
боргу в розмірі 542889,25 грн.

Враховуючи викладене, позивач
звернувся до суду із вимогою
зобов'язати відповідача звільнити
з-під арешту частину майна, що
знаходиться в іпотеці на його користь.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 17 цього Закону примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Статтею 11 Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріали справи свідчать, що згідно
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 21.02.2011 року арештоване
все майно ОСОБА_4, з метою забезпечення
виконання її зобов'язань перед ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль".

В той же час, як встановлено судом,
частина її нерухомого майна, а саме: 21/100
частка вбудовано-прибудованих
приміщень, загальною площею 255,6 кв.м.,
яке складається з вбудованого
приміщення кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" у
АДРЕСА_1, передана в заставу АКБ
"Райффайзенбанк Україна", згідно
договору іпотеки № РМ-SMEB00/077/2006, в
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
СМ-SMEB00/077/2006.

Згідно Статуту ПАТ "ОТП Банк" є
правонаступником усіх прав та
обов'язків АКБ "Райффайзенбанк Україна"
(а.с. 61-65)

У зв'язку з невиконанням основного
зобов'язання третьої особи ОСОБА_4,
перед ПАТ "ОТП банк", як правонаступника
АКБ "Райффайзенбанк Україна", рішенням
Вінницького міського суду від 04.04.2013
року на користь позивача стягнуто суму
заборгованості за кредитним договором
№ СМ-SMEB00/077/2006 (а.с. 44-47), а на виконання
договору іпотеки третьою особою
повідомлено банк про перебування
предмету іпотеки під арештом на
користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і
необхідність звільнення майна з-під
арешту (а.с. 48, 49-55).

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження").

Порядок та підстави звернення
стягнення на заставлене майно
визначені ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження", згідно ч. 1 якої
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч. 8 цієї ж статті
передбачено, що примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 6 ст. 3 цього Закону у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки.

Судом встановлено, що право іпотеки на
нежитлове приміщення по вул. Київській,
74 у м. Вінниці виникло внаслідок
укладеного договору іпотеки від 19.10.2006
року, тоді як арешт нерухомого майна
згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження, як підстава
обтяження на виконання виконавчого
листа № 2-4160 від 02.02.2011 року, в Єдиному
державному реєстрі заборон на
відчуження об'єктів нерухомого майна в
порядку доступу державних виконавців
зареєстрований 23.02.2011 року (а.с. 50, 52).

Таким чином, право іпотеки виникло
раніше ніж видано виконавчий лист та
відкрито виконавче провадження, відтак
позивач має переважне право перед
іншими особами на задоволення
забезпечених вимоги за рахунок
предмета іпотеки.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам, у зв'язку
з чим підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції
звільнити з-під арешту нерухоме майно -
21/100 частки вбудовано-прибудованих
приміщень, загальною площею 255,6 кв.м., що
складається з вбудованого приміщення
кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", знаходиться у
АДРЕСА_1, яке перебуває в іпотеці
публічного акціонерного товариства
"ОТП Банк", відповідно до договору №
PM-SMEB00/077/2006 від 19.10.2006 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ "ОТП Банк" 73,08 грн.
судових витрат.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Альчук Максим
Петрович