Справа № 826/14399/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів в м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 14 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів в м. Києві до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техноніколь-центр» про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів в м. Києві (далі -
позивач) звернулася до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноніколь-центр»
(далі - відповідач або
«Техноніколь-центр») про стягнення
суму заборгованості у розмірі 14 032 709,54
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
жовтня 2013 року в задоволенні позовних
вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції,
вказуючи на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, ТОВ
«Техноніколь-центр» взяте на облік у
ДПІ у Печерському районі м. Києва з
30.05.2002 року.

Державна податкова інспекція у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернулася до суду про стягнення
податкового боргу у розмірі 14 032 709,54
грн.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.01.2013 року у справі №2а-17258/12/2670
встановлено, що ТОВ
«Техноніколь-центр» подано до ПАТ "Ерде
Банк" ряд платіжних доручень, прийнятих
вказаним банком до виконання у день
подання, відповідно до яких та листа
від 01.10.2012року №117 до ПАТ "Ерде Банк" про
зміну призначення платежів про сплату
наступних платежів:

від 26.09.2012 року №52 про сплату ПДВ за
серпень 2012року у сумі 2 000000 грн.;

від 26.09. 2012 року №53 про сплату ПДВ за
вересень 2012року у сумі 2 100000 грн.;

від 26.09. 2012 року №54 про сплату ПДВ за
жовтень 2012року у сумі 2 000000 грн.;

від 26.09. 2012 року №55 про сплату ПДВ за
листопад 2012року у сумі 1 100000 грн.;

від 26.09. 2012 року №56 про сплату ПДВ за
грудень 2013року у сумі 700 000 грн.;

від 26.09. 2012 року №57 про сплату ПДВ за
січень 2013року у сумі 300 000 грн.;

від 26.09. 2012 року №58 про сплату ПДВ за
лютий 2013року у сумі 600 000 грн.;

від 26.09. 2012 року №59 про сплату податку
на прибуток за 3 квартал 2012року у сумі 900
000 грн.;

від 26.09. 2012 року №60 про сплату податку
на прибуток за 4 квартал 2012року у сумі 300
000 грн.;

від 18.10. 2012 року №64 про сплату ПДВ за
квітень 2013року у сумі 1 450000 грн.;

від 18.10. 2012 року №65 про сплату ПДВ за
травень 2013року у сумі 1 350000 грн.;

від 18.10. 2012 року №66 про сплату ПДВ за
червень 2013року у сумі 3 100000 грн.;

від 18.10. 2012 року №67 про сплату податку
на прибуток за 4 квартал 2012року у сумі 1
200000 грн.;

від 18.10.2012року №68 про сплату податку на
прибуток за 1 квартал 2013року у сумі 2 000000
грн.;

від 18.10.2012року №69 про сплату ПДВ за
березень 2013року у сумі 1 266 060,47 грн.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, із вказаних платіжних
доручень ПАТ "Ерде Банк" було виконано
лише від 26.09.2012 року №57 на суму 300 000 грн.
В решті - вказані платіжні доручення не
були виконані ПАТ "Ерде Банк" з вини
останнього.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.11.2012 року по справі
№5011-54/15437-2012 (яке набрало законної сили
11.12.2012 року) за позовом ТОВ
«Техноніколь-центр» до ПАТ "ЕРДЕ БАНК"
встановлено, що ПАТ "Ерде Банк" в
порушення Цивільного кодексу України
та умов договору банківського рахунку
№32788 від 20.07.2012 року не перерахував
грошові кошти по платіжному дорученню
від 26.09.2012 року №52, за реквізитами
призначення на сплату податку на
додану вартість.

Таким чином, рішенням Господарського
суду міста Києва від 27.11.2012 року по
справі №5011-54/15437-2012 встановлено вину
ПАТ "ЕРДЕ БАНК" за порушення строку
зарахування податків до бюджетів -
вказана обставина, у відповідності до
частини першої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не потребує доказування.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.03.2013 року у справі №826/7195/13-а, яка
набрала законної сили, зобов'язано
Державну податкову інспекцію у
Печерському районі м. Києва ДПС
(відповідача) внести до зворотного боку
карток особового рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Техноніколь-центр" (позивача) по ПДВ та
по податку на прибуток підприємств, що
ведуться Відповідачем, відомостей про
фактичну сплату Позивачем сум
відповідних податків, згідно платіжних
доручень: від 26.09.2012 pоку № 53 на сплату
податку на додану вартість у сумі 2 100
000,00 грн., від 26.09.2012 року № 54 на сплату
податку на додану вартість у сумі 2 000
000,00 грн. від 26.09.2012 року № 55 на сплату
податку на додану вартість у сумі 1 100
000,00 грн., від 26.09.2012 року № 56 на сплату
податку на додану вартість у сумі 700 000,00
грн., № 58 на сплату податку на додану
вартість у сумі 600 000,00 грн., від 26.09.2012
року № 59 на сплату податку на прибуток
у сумі 900 000,00 грн., від 26.09.2012 року № 60 на
сплату податку на прибуток у сумі 300 000,00
грн., від 18.10.2012 року № 64 на сплату
податку на додану вартість у сумі 1 450
000,00 грн., від 18.10.2012 року № 65 на сплату
податку на додану вартість у сумі 1 350
000,00 грн., від 18.10.2012 року № 66 на сплату
податку на додану вартість у сумі 3 100
000,00 грн., від 18.10.2012 року № 67 на сплату
податку на прибуток, у сумі 1 200 000,00 грн.,
від 18.10.2012 року № 68 на сплату податку на
прибуток у сумі 2 000 000,00 грн., від 18.10.2012
року № 69 на сплату податку на додану
вартість у сумі 1 266 060,47 грн.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком
сплати податку та збору визнається
період, що розпочинається з моменту
виникнення податкового обов'язку
платника податку із сплати конкретного
виду податку і завершується останнім
днем строку, протягом якого такий
податок чи збір повинен бути сплачений
у порядку, визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

У відповідності до вимог ст. 35 ПК
України сплата податків та зборів
здійснюється в грошовій готівковій або
безготівковій формі у національній
валюті України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом або законами
з питань митної справи (п. 35.1, п. 35.2).

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Частиною 5 ст. 45 Бюджетного кодексу
України встановлено, що податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Водночас загальні засади
функціонування платіжних систем і
систем розрахунків в Україні, поняття
та загальний порядок проведення
переказу коштів у межах України,
відповідальність суб'єктів переказу, а
також загальний порядок здійснення
нагляду (оверсайта) за платіжними
системами, врегульовано Законом "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" від 05.04.2001 року.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 даного Закону
банк зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження.

Пунктом 22.4 ст. 22 Закону передбачено, що
під час використання розрахункового
документа ініціювання переказу
вважається завершеним для платника з
дати надходження розрахункового
документа на виконання до банку
платника, а п. 30.1 ст. 30 цього Закону
передбачено, що переказ вважається
завершеним з моменту зарахування суми
переказу на рахунок отримувача або її
видачі йому в готівковій формі.

При цьому ст. 32 Закону встановлена
відповідальність банку, що обслуговує
платника, та банку, що обслуговує
отримувача, перед платником та
отримувачем.

Крім того, п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК
встановлено право органів державної
податкової служби за несвоєчасне
виконання установами банків та іншими
фінансово-кредитними установами
рішень суду та доручень платників
податків про сплату податків та зборів
стягувати з установ банків та інших
фінансово-кредитних установ пеню за
кожний день прострочення (включаючи
день сплати) у порядку та розмірах,
встановлених законами України щодо
таких видів платежів.

Пунктом 129.6 ст. 129 ПК визначено, що за
порушення строку зарахування податків
до бюджетів або державних цільових
фондів, установлених Законом України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні", з вини банку такий банк
сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, та
штрафні санкції у розмірах,
встановлених цим Кодексом, а також несе
іншу відповідальність, встановлену цим
Кодексом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податків, зборів (обов'язкових
платежів) до бюджету або державного
цільового фонду. При цьому платник
податків звільняється від
відповідальності за несвоєчасне або
перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів, включаючи нараховану
пеню або штрафні санкції.

З наведеного вище, вбачається, що
обов'язок юридичної особи щодо сплати
податку припиняється із його повною
сплатою до бюджету. При цьому виконання
платником зобов'язання по сплаті до
відповідного бюджету суми податкового
зобов'язання шляхом подання до банку
платіжного документа на перерахування
(переказ) сум податку, припиняється з
моменту прийняття обслуговуючим
банком такого платіжного документу.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що вини відповідача у
не зарахуванні коштів до державного
бюджету - немає та він не може бути
притягнений до відповідальності за
невиконання банком своїх обов'язків
щодо перерахунку грошових коштів до
бюджету України.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ
"Техноніколь-Центр" звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 20.02.2013 року № та №
. Постановою від 20.06.2013 року у
задоволенні позову відмовлено, 16.07.2013
року справу направлено до Київського
адміністративного апеляційного суду в
порядку апеляційного оскарження.

Таким чином, рішення у зазначеній вище
справі не набрало, на даний час,
законної сили, а тому судом першої
інстанції правильно встановлено, що
посилання позивача на узгодження
податкових вимог щодо донарахованих
штрафних санкцій згідно податкових
повідомлень-рішень від 20.02.2013 року
№ та № не знайшло свого
підтвердження в суді та грошове
зобов'язання вважається неузгодженим.

Крім того, колегія суддів критично
оцінює посилання позивача в
апеляційній скарзі на наявність у
відповідача відкритих рахунків в інших
банках. Зокрема, чинним законодавством
суб'єктам господарювання надана
можливість самостійно обирати
банківську установу, через яку
здійснювати платежі в рамках
господарської діяльності. При цьому
податковим законодавством не
визначено черговості використання
платником податків своїх
розрахункових рахунків при здійсненні
податкових платежів.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із судом першої інстанції
про те, що позовні вимоги є
необґрунтованими.

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів в м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 28.07.2014
року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.