Справа № 820/12735/14
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 липня 2014 р.
№ 820/12735/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Севастьяненко
К.О.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Т.С.,

за участю представника позивача - Нос
Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до приватного підприємства
"Воля" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
приватного підприємства "Воля", в якому
просить суд стягнути з приватного
підприємства "Воля" (юридична адреса:
61004, Харківська обл., м. Харків, вул. Миру,
буд. 8, кв. 6, , МФО 351878, рр
06 у ПАТ "Інпромбанк") на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16,
, одержувач: р/р 0003,
МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
11600,00 грн. та пені в розмірі 271,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем не виконано
норматив 1 робоче місце з
працевлаштування інвалідів. Розмір
середньорічної заробітної плати на
підприємстві за 2013 рік становить 11600,00
грн. Таким чином, сума
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у 2013
році, з урахуванням положень ст. 20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
становить 11600,00 грн. У зв'язку з
порушенням термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
відповідачу була нарахована пеня у
сумі 271,44 грн. Отже, суб'єкт
господарювання у спірних
правовідносинах допустив порушення
положень Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", працевлаштування інвалідів
не забезпечив, суму
адміністративно-господарських санкцій
самостійно не сплатив, а відтак, спірна
сума заборгованості підлягає
стягненню в судовому порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, причин неприбуття суду
не повідомив, заперечень проти позову
не надав, заяви про відкладення
розгляду справи чи розгляд справи за
його відсутності до суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідач, приватне підприємство
"Воля", в установленому законодавством
порядку зареєстрований як юридична
особа (код 31645079).

Судом встановлено, що відповідачем
було подано до Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів "Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів" за 2013 рік
форми № 10-ПІ від 21.03.2014 року, про що є
відповідна відмітка про отримання
Фондом від 21.03.2014 року, згідно якого
середньооблікова чисельність штатних
працівників складу підприємства у 2013
році становила 16 осіб. При цьому у звіті
зазначено, що середньооблікова
чисельність інвалідів - штатних
працівників фактично працюючих на
підприємстві становила 0 осіб та
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст.19 ЗУ "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" - 1
особа (а.с. 10).

Згідно розрахунку суми позову,
наданого позивачем, відповідачем не
виконано норматив - 1 робоче місце з
працевлаштування інвалідів, розмір
середньорічної заробітної плати на
підприємстві за 2013 рік становив 11600,00
грн., тому сума
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у 2013
році становить 11600,00 грн. (а.с. 9).

Суд зазначає, що визначення показника
середньооблікової кількості штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, здійснюється відповідно
до Інструкції із статистики кількості
працівників, затвердженої Наказом
Державного комітету статистики
України від 28.09.2005 № 286. Згідно вказаної
інструкції п. 3.2.5. середньооблікова
кількість штатних працівників за
період з початку року (у тому числі за
квартал, півріччя, 9 місяців, рік)
обчислюється шляхом підсумовування
середньооблікової кількості штатних
працівників за всі місяці роботи
підприємства, що минули за період з
початку року до звітного місяця
включно, та ділення одержаної суми на
кількість місяців у цьому періоді.
Пунктом 3.2.1 вказаної інструкції
передбачено, що середньооблікова
кількість штатних працівників за
місяць обчислюється шляхом
підсумовування кількості штатних
працівників облікового складу за
кожний календарний день звітного
місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для
лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні,
святкові та неробочі дні, і ділення
одержаної суми на число календарних
днів звітного місяця. Відповідно до п.
3.4. Інструкції щодо заповнення форми №
10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів",
затвердженої Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
10.02.2007 № 42 дані щодо середньооблікової
кількості штатних працівників
облікового складу (рядок 01),
середньооблікової кількості штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02), та кількості
інвалідів, які повинні працювати на
робочих місцях (рядок 03),
відображаються в цілих одиницях. Якщо
при обчисленні виникає дробове число,
його необхідно округлити до цілого
(якщо після коми число 5 і більше, то
воно округлюється в бік збільшення).
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що до середньооблікової
кількості штатних працівників за рік,
яким відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність, включаються особи, які
пропрацювали на підприємстві шість та
більше місяців за рік.

Таким чином, відповідно до даних
зазначених відповідачем у "Звіті про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів" за 2013 рік форми № 10-П1 від
21.03.2014 року, середньооблікова
чисельність інвалідів, які працювали
на підприємстві відповідача у 2013 р.,
становить 0 осіб.

Статтею 18 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" встановлено, що
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік,
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Після самостійного розрахунку
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою вищевказаної статті,
здійснюється та забезпечується
працевлаштування інвалідів.

Таким чином, на законодавчому рівні
імперативно визначено єдиний для всіх
роботодавців норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
порядок його обчислення.

Отже, дослідивши дані звіту
відповідача, суд приходить до висновку,
що відповідачем не виконано норматив
робочих місць з працевлаштування
інвалідів у кількості 1 особи.

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" обов'язок
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою ст. 19 цього Закону.

У відповідності зі ст.18-1 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Аналіз норм чинного законодавства
України щодо соціальної захищеності
інвалідів свідчить про те, що на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок їх безпосереднього
працевлаштування. Обов'язок такого
працевлаштування виникає у місцевих
органів соціального захисту населення,
державної служби зайнятості після
виконання підприємствами вимог,
встановлених законодавством, а саме:
інформування вказаних органів про
вільні робочі місця та вакантні посади,
на яких може використовуватись праця
інвалідів.

Наказом Державного комітету
статистики № 420 від 19.12.2005 року
затверджена форма статистичної
звітності № 3-ПН „Звіт про наявність
вакансій", а також наказом Міністерства
соціальної політики України № 316 від
31.05.2013 року затверджена форма
статистичної звітності № 3-ПН
„Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості.

Судом встановлено, що у 2013 році
відповідачем до Харківського міського
центру зайнятості інформація про
наявне вакантне робоче місце для
працевлаштування інвалідів не
надавалась, що підтверджується листом
Харківського міського центру
зайнятості: № ХМЦЗ-03-20153-22/14 від 14.07.2014
року. Доказів зворотнього відповідачем
суду не надано.

Викладене свідчить про невиконання ПП
"Воля" обов'язку щодо належного та
своєчасного інформування центру
зайнятості про наявність вільних
робочих місць на підприємстві та
потребу у направленні йому центром
зайнятості інвалідів для
працевлаштування, що є порушенням
вимог ст.ст. 18, 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Крім того, відповідно до
вищевказаного листа Харківського
міського центру зайнятості
відповідачем у 2013 році не було
працевлаштовано жодної особи з
обмеженими фізичними можливостями,
відмови у працевлаштуванні інвалідів з
боку ПП "Воля" відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою зазначеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин несе відповідальність,
зокрема, за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що він ужив усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що відповідач у
силу ст. 218 Господарського кодексу
України підлягає притягненню до
відповідальності, передбаченої ч.1 ст.20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", адже
не забезпечив дотримання вимог
зазначеного закону щодо реального
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а також
щодо належного та своєчасного
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць на
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Крім того, суд зазначає, що
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені.
Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на
повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Останнім днем сплати
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 11600,00 грн. є 16 квітня 2014 року.
Сума пені за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
за період з 16.04.2014 року по 02.07.2014 року
включно (78 днів) склала 271,44 грн.

Таким чином, сума заборгованості
відповідача становить всього 11871,44 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідач правом участі в судовому
засіданні не скористався, письмових
заперечень проти поданого
адміністративного позову до суду не
надав.

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Досліджуючи докази в їх сукупності, суд
зазначає, що відповідачем не подано до
суду фактичних даних, які б
засвідчували реальне створення
відповідачем робочих місць для
подальшого працевлаштування інвалідів
(наказів про створення робочого місця
для працевлаштування інваліда;
документу про обсяг обов'язків за
відповідною посадою, штатного розпису
з вакантним робочим місцем тощо);
доказів вжиття всіх необхідних для
працевлаштування інвалідів заходів, а
також судом встановлено невиконання ПП
"Воля" обов'язку щодо належного та
своєчасного інформування центру
зайнятості про наявність вільних
робочих місць на підприємстві та
потребу у направленні йому центром
зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
Харківського обласного відділення
фонду соціального захисту інвалідів
про стягнення з приватного
підприємства "Воля"
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у 2013
році, нормативно та документально
обґрунтовані, заборгованість у
загальному розмірі 11600 грн. 00 коп.
відповідачем станом на час судового
розгляду не сплачена, тому позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства "Воля" про
стягнення заборгованості -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з приватного підприємства
"Воля" (юридична адреса: 61004, Харківська
обл., м. Харків, вул. Миру, буд. 8, кв. 6, , МФО 351878, рр 06 у ПАТ
"Інпромбанк") на користь Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (61022, м.
Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16, , одержувач: р/р 0003, МФО
851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
11600 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч шістсот
грн. 00 коп.) та пені в розмірі 271 грн. 44
коп. (двісті сімдесят одна грн. 44 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови
виготовлено 29.07.2014 року.

Суддя
К.О. Севастьяненко