Справа № 809/2169/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"18" липня 2014 р.
Справа № 809/2169/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 14028,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
в суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу по сплаті
єдиного податку в сумі 14028,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення статтей 16, 295
Податкового кодексу України не
сплачено єдиний податок в сумі 14028,00
грн., який виник внаслідок несплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання згідно поданої податкової
декларації платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за 2013 рік від
07.11.2013 року.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи позивач
судом повідомлений належним чином,
подав на адресу суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився без
поважних причин та без повідомлення
ним про причини неприбуття, хоча згідно
частини 4 статті 33, частини 11 статті 35
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідач був повідомлений
належним чином про дату, час та місце
судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що, із
врахуванням положень частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, розгляд справи
можливий за відсутності позивача і
відповідача та розглянув справу в
порядку письмового провадження на
підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
подані докази, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.04.2013 року
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного держаного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.6) та перебуває на
обліку в Державній податковій
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

На підставі поданої відповідачем 15.04.2013
року заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування (а.с.10-11),
відповідач з 08.04.2013 року перейшов на
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності зі сплати єдиного податку,
про що останньому видано свідоцтво
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
(а.с.9). Відповідно до вказаної заяви
відповідач відноситься до третьої
групи платників єдиного податку, а
ставка єдиного податку встановлена для
відповідача згідно обраного виду
господарської діяльності (49.41
Вантажний автомобільний транспорт)
визначена в розмірі 5 % до розміру
доходу.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що
07.11.2013 року фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 подано позивачу податкову
декларацію платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за 2013 рік, де
відповідачем самостійно розраховано
суму доходу за звітний період та суму
єдиного податку, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в сумі 14106,00 грн.
(а.с.14-15).

Відповідно до пункту 56.11. статті 56
Податкового кодексу України
самостійно визначене платником
податків податкове зобов'язання
оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно нараховане податкове
зобов'язання відповідача з єдиного
податку в сумі 14106,00 грн., визначене ним
в податковій декларації платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця за 2013 рік від 07.11.2013
року, є узгодженим з дня подання такої
декларації.

Частина нестягнутого у судовому
порядку та несплаченого податкового
зобов'язання на момент розгляду справи
за вищенаведеною податковою
декларацією платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця становить
14028,00 грн.

Пунктом 295.3. статті 295 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
надсилалася відповідачу податкова
вимога форми "Ф" від 16.01.2014 року за № 178-11
(а.с.12), яка отримана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 07.02.2014 року,
про що свідчить підпис останньої на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.13).
На час розгляду справи податкова
вимога є неоскаржена та невідкликана.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи, що,
у відповідності до статті 36 Кодексу, є
податковим обов'язком. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком, збором та є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом. Підстави припинення
податкового обов'язку, крім його
виконання, визначені пунктом 37.3. статті
37 Податкового кодексу України. Згідно
пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2. статті 38 Податкового
кодексу України визначено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сплата єдиного податку є
обов'язком відповідача, що
передбачений статтями 16, 295 Податкового
кодексу України.

Судом встановлено, що відповідач свої
податкові зобов'язання належним чином
не виконав та не сплатив до бюджету
узгоджену суму грошового зобов'язання
з єдиного податку, що привело до
виникнення заборгованості в сумі 14028,00
грн.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податкове зобов'язання - це сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сума податкових
зобов'язань з єдиному податку в розмірі
14028,00 грн., є податковим боргом
відповідача, який ним не сплачено.

Заборгованість відповідача
підтверджується податковою
декларацією платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця за 2013 рік від
07.11.2013 року (а.с.14-15), податковою вимогою
форми "Ф" від 16.01.2014 року за № 178-11 (а.с.12),
довідкою про борг (а.с.5), зворотнім
боком облікових карток платника
податків, що міститься в матеріалах
справи (а.с.7-8).

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин відповідач
зобов'язаний погасити суму податкового
боргу по єдиному податку в розмірі 14028,00
грн. Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується статтею
67 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
податкового боргу в сумі 14028,00 грн. є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
в дохід бюджету податковий борг в сумі
14028 (чотирнадцять тисяч двадцять вісім)
гривень 00 копійок з розрахункових
рахунків в банках, які обслуговують
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 та за
рахунок готівки, що йому належить.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Біньковська Н.В.