Справа № 826/20342/13-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскоп - Україна» та
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аскоп -
Україна» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби у м. Києві, про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів від 02.07.2013 року №100270000/2013/300104/2,
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
02.07.2013 року №100270000/2013/01266, стягнення
надмірно сплачених платежів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 02.07.2013 року
№100270000/2013/300104/2, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 02.07.2013
року №100270000/2013/01266, стягнення надмірно
сплачених ввізного мита у розмірі 10474,03
грн. та податку на додану вартість у
розмірі 34322,58 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
лютого 2014 року позов задоволено
частково, визнані протиправними та
скасовані рішення про коригування
митної вартості товару та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, в частині
стягнення надмірно сплачених платежів
- в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 року в
частині відмовлених позовних вимог та
ухвалити в цій частині нове судове
рішення про задоволення позову.

Також, не погоджуючись із вказаною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
лютого 2014 року та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

В судовому засіданні представники
апелянтів підтримали вимоги
апеляційних скарг та просили їх
задовольнити.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби у м.
Києві в судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 05
квітня 2013 року між позивачем (покупець)
та фірмою «Гларн Інвест ЛЛП»
(Великобританія) (продавець) укладено
контракт №L-5/13, відповідно до якого
останній продає окремими партіями
хімічну сировину. Вид та кількість
кожної партії хімічної сировини
визначаються в додатках к контракту,
які є невід'ємною частиною. Додатковою
угодою від 18 квітня 2013 року №1
визначено найменування товару,
кількість, ціна, вартість партії
товару, вантажовідправник,
вантажоотримувач, умови оплати.

01.07.2013 року позивачем до митниці подано
митну декларацію №100270000/2013/168536 на
товар, який надійшов для позивача за
зазначеним контрактом, а саме: Хімічна
окрема органічна речовина L-Ly sine
(L-лізин) моногідрохлорид, що
відноситься до складу аміносполук, яка
містить функціональну групу з вмістом
кисню, для хімічних перетворень, а саме
до солі амінокислоти лізину - Sewon L-Lysine HCL
99%.

Митна вартість товару була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
контракту щодо товарів, які
імпортуються.

Однак, під час митного оформлення
товару та визначення митної вартості
товару, відповідач дійшов до висновку
про те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (документи мають
розбіжності), у зв'язку із чим у
позивача були витребувані додаткові
документи на підтвердження заявленої
митної вартості товару, а саме: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; 5) копію митної декларації
країни відправлення; 6) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

02.07.2013 року митним органом винесено
рішення про коригування митної
вартості товару №100270000/2013/300104/2, яким
було скориговано митну вартість товару
з 144000,00 доларів США до 164160,00 доларів США,
і складено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 02 липня 2013 року
№100270000/2013/01266.

26.07.2013 року позивач подав до митного
органу заяву про визнання митної
вартості товару, заявленої декларантом
за першим методом, скасування рішення
митниці про коригування заявленої
митної вартості та повернення митних
платежів; додатково надав витребувані
митницею документи, зокрема: виписку з
бухгалтерської документації;
прайс-лист; копію митної декларації
країни відправлення; висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»; копії
платіжних доручень.

Щодо інших документів, витребуваних
митним органом, позивач в зазначеній
заяві повідомив митницю про те, що
договір із третіми особами ТОВ
«Аскоп-Україна» не укладало; будь-які
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця не
виставлялись.

Листом від 08.08.2013 року за №14.1/2-26/3064
Київська міжрегіональна митниця
відмовила позивачу у визнанні
заявленої митної вартості товару з
урахуванням додаткових документів та у
скасуванні рішення про коригування
заявленої митної вартості.

Задовольняючи позов в частині позовних
вимог про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товару та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, суд першої
інстанції, з яким погоджується колегія
суддів виходив з наступного.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини є Митний кодекс України
від 13.03.2012 року №4495-VI (далі - Митний
кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

Згідно із статтею 52 вказаного Кодексу,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачем відповідно до вимог чинного
законодавства, для підтвердження
заявленої митної вартості товару було
подано до митного органу всі
обов'язкові та передбачені митним
законодавством документи, перелік яких
зазначений в гр. 44 митної декларації
№100270000/2013/168536.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 вказаного Кодексу, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу
України, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (ч. 11 ст. 264).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з ч. 1
цієї статті, митна вартість
визначається за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами 2 - 5 частин статті 57 МК
України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.
Так, відповідно до вказаної правової
норми метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Пороте, на думку колегії суддів,
позивачем у відповідності до вимог
митного законодавства для
підтвердження заявленої митної
вартості товару було подано до митного
органу всі необхідні для цього
документи.

Разом з тим, надання додаткових
документів є необхідним у разі потреби
в підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

Обґрунтовуючи свій сумнів у
правильності визначення декларантом
митної вартості, контролюючий орган
послався на те, що в п. 5 Контракту
зазначено, що ціна контракту включає в
себе ціну тари, разом з тим, до митного
оформлення не додано документи, в яких
міститься інформація щодо ціни такої
тари; в коносаменті від 30.04.2013 року
№MOLU3 вказано проформу - інвойс
№L1304-UR0001, який до митного оформлення не
надавався.

Щодо неможливості визначення митним
органом вартості самого товару
внаслідок неподання документів про
вартість тари, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про безпідставність висновків митного
органу, оскільки відповідно до п. 5
зовнішньоекономічного контракту ціна
товару включає в себе вартість тари,
фрахту до порту України і оформлення
необхідних документів, а за умовами п.п.
2 частини 10 статті 58 Митного кодексу
України при визначенні митної вартості
до ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари,
додається вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами.

Всі інші виявлені митним органом
розбіжності колегія суддів також
вважає такими, що не впливають на
визначення митної вартості
імпортованого позивачем товару.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
митним органом у спірному рішенні
зазначено, що перший метод не можливо
застосувати. Другорядні методи
неможливо застосувати, оскільки
відсутні дані щодо вартості операцій з
ідентичними та подібними товарами,
скориговані відповідно до комерційних
умов поставки та партії товару
(кількості) (метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних та подібних (аналогічних)
товарів), відсутні дані, необхідні для
проведення розрахунків (метод
визначення митної вартості на основі
віднімання та додавання (обчислена
вартість) вартості). Тому відповідачем
було застосовано резервний метод
визначення митної вартості.

Проте, колегія суддів вважає, що
загальні посилання на норми Митного
кодексу України щодо причин
незастосування того чи іншого методу
визначення митної вартості не
розцінюються як достатні доводи
обґрунтованості прийнятого суб'єктом
владних повноважень рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов в цій частині вимог.

Щодо позовних вимог про повернення
надмірно сплачених коштів, колегія
суддів виходить з такого.

Як було зазначено вище контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості (частина
перша статті 54 Митного кодексу
України). За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу
(частина третя вказаної статті
Кодексу).

Аналіз положень статті 55 Митного
кодексу України дає колегії суддів
підстави для висновку, що питання
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості, як і
визначення методу її обчислення у
встановленому законом порядку в разі
виникнення обґрунтованого сумніву,
відносяться до виключної компетенції
органів доходів і зборів.

Тому, встановивши протиправність
рішень митного органу про корегування
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, колегія суддів вважає, що суд
не вправі підміняти митний орган,
стягуючи з державного бюджету надмірно
сплачену з такої вартості суму коштів,
фактично визначаючи при цьому інший
метод обчислення митної вартості.

Тому, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову в цій
частині вимог.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційних скарг не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аскоп -
Україна» та Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
28.07.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Епель О.В.

Федотов І.В.