Справа № 826/7482/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2014 року №
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Катан-Авто»до
відповідача Управління
Укртрансінспекції у м.
Києвіпровизнання протиправними та
скасування постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 26.03.2014 р. № 046121 та № 046122
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Катан-Авто»
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до відповідача
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 26.03.2014 р. № 046121 та № 046122.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30.05.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/7482/14 та призначено справу до
судового розгляду на 17.06.2014 р.
В судовому засіданні 17.06.2014 р.
представник позивача заявлені у
позовній заяві позовні вимоги
підтримав повністю, та просив суд:
- визнати протиправними та скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції у м. Києві від 26.03.2014
р. № 046121 та № 046122 про застосування
адміністративно-господарського штрафу
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Катан-Авто».
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що Управлінням Укртрансінспекції у м.
Києві було невірно встановлено
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю «Катан-Авто» вимог
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» щодо не
надання для перевірки всіх
передбачених законодавством
документів, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення (в
даному випадку для регулярних
спеціальних пасажирських перевезень),
відповідальність за що встановлена
абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».
З приводу зазначеного представник
позивача наголосив на тому, що статтею
39 Закону України «Про автомобільний
транспорт» взагалі не передбачено
надання водіями автобусів, що
здійснюють регулярні спеціальні
пасажирські перевезення, для перевірки
паспорта маршруту, на обов'язковості
чого наполягав відповідач під час
проведення перевірки, та крім того,
автобуси позивача у вказані дні
взагалі здійснювали такі перевезення
за іншим маршрутом, ніж передбачений
паспортом маршруту на такі
перевезення, з метою більшої зручності
та безпеки пасажирів.
Відповідачем, в свою чергу, до
канцелярії суду було подано письмове
клопотання про перенесення розгляду
справи № 826/7482/14 з 17.06.2014 р. на іншу дату,
зважаючи на знаходження представника
відповідача у відпустці, з огляду на що,
в судове засідання 17.06.2014 р. відповідач
не прибув та не скерував свого
представника, хоча останній належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.
Однак, жодних підтверджень щодо
знаходження представника відповідача
станом на 17.06.2014 р. у відпустці, а також
неможливості скерувати іншого
представника в судове засідання 17.06.2014
р. - Управлінням Укртрансінспекції у м.
Києві суду надано не було, зважаючи на
що, клопотання останнього про
перенесення розгляду справи було взято
судом до уваги, та частково задоволено
шляхом переходу до розгляду
адміністративної справи № 826/7482/14 в
порядку письмового провадження, з
метою надання відповідачу часу для
подачі ним заперечень та документів на
підтвердження нормативно-правової
позиції до канцелярії суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття всіх осіб, що беруть участь у
справі, в даному випадку - відповідача
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві, що був повідомлений належним
чином, в судове засідання 17.06.2014 р., суд
ухвалив продовжити розгляд даної
адміністративної справи № 826/7482/14 в
порядку письмового провадження, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, проти чого також не
заперечив представник позивача.
Про перехід до розгляду даної справи №
826/7482/14 в порядку письмового
провадження, відповідача було належним
чином повідомлено листом від 17.06.2014 р.,
докази чого також містяться в
матеріалах справи.
За наслідками зазначеного (переходу в
письмове провадження), від відповідача
до канцелярії суду 01.07.2014 р. надійшли
додаткові матеріали по справі № 826/7482/14.
Станом на 22.07.2014 року інших документів з
приводу даної справи № 826/7482/14 від
сторін по справі до канцелярії суду не
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 26 березня 2014 року начальником
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві Гринюком О. А. були прийняті
постанови № 046121 та № 046122 про
застосування до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Катан-Авто»
адміністративно-господарського штрафу
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт,
відповідальність за яке передбачена
абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».
Вказані постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
були прийняті відповідачем на підставі
висновків актів про проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом від 10.02.2014 р. № 005364 та від
11.02.2014 р. № 005309, щодо порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Катан-Авто» вимог
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» стосовно не
надання для перевірки всіх
передбачених законодавством
документів, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення (в
даному випадку для регулярних
спеціальних пасажирських перевезень),
відповідальність за що встановлена
абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».
Однак, вважаючи вказані постанови про
адміністративно-господарського штрафу
від 26.03.2014 р. № 046121 та № 046122
протиправними, незаконними,
необґрунтованими, необ'єктивними та
такими, що підлягають скасуванню у
зв'язку з тим, що начальником
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві не в повній мірі з'ясовані
обставини, що мають істотне значення
для справи, дано неправильну оцінку
встановленим обставинам, допущено
порушення норм діючого законодавства,
позивач оскаржив такі постанови
відповідача в судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши норми відповідного
законодавства з приводу даного спору,
суд дійшов до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог позивача, зважаючи
зокрема на наступне.
Як підтверджується наявними у справі
доказами, та не заперечувалося
позивачем, 10.02.2014 року та 11.02.2014 року
державними інспекторами Управління
Укртрансінспекції у м. Києві було
проведено рейдову перевірку
транспортних засобів, що належать
позивачу ТОВ «Катан-Авто».
Так, інспекторами відповідача було
перевірено транспортні засоби
позивача: YUTONG, номерний знак АА 2025 АА, та
МЕRCEDES-BENZ, номерний знак АА 1455 АА, в
результаті чого оформлено акти
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом від 10.02.2014 р. № 005364 та від
11.02.2014 р. № 005309, щодо порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Катан-Авто» вимог
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» стосовно не
надання для перевірки всіх
передбачених законодавством
документів, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення (в
даному випадку для регулярних
спеціальних пасажирських перевезень),
а саме - паспортів маршрутів на такі
регулярні спеціальні пасажирські
Зазначеного також не заперечувалося
позивачем, проте як останній у своїй
позовній заяві наголошує на тому, що
статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» взагалі не
передбачено надання водіями автобусів,
що здійснюють регулярні спеціальні
пасажирські перевезення, для перевірки
паспорта маршруту, на обов'язковості
чого наполягав відповідач під час
проведення перевірки, та крім того,
автобуси позивача у вказані дні
взагалі здійснювали такі перевезення
за іншим маршрутом, ніж передбачений
паспортом маршруту на такі
перевезення, з метою більшої зручності
та безпеки пасажирів, що відповідно, на
переконання позивача, свідчить про
відсутність порушень Закону України
«Про автомобільний транспорт» з боку
Однак, із такими твердженнями позивача
суд погодитися не може, та вважає їх
необґрунтованими та безпідставними, з
Основними нормативними актами, що
регулюють порядок здійснення
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту, вимог
законодавства про автомобільний
транспорт є: Закон України «Про
автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р.
№ 2344-ІІІ та Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р.
№ 1567.
Відповідно до статті 3 Закону України
«Про автомобільний транспорт» від
05.04.2001 року № 2344-ІІІ, цей Закон регулює
відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень.
Згідно частини 12 статті 6 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
від 05.04.2001 р. № 2344-ІІІ, державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби українських та іноземних
перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.
Відповідно до частини 14 статті 6 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
від 05.04.2001 р. № 2344-ІІІ, державний
контроль автомобільних перевізників
на території України здійснюється
шляхом проведення планових,
позапланових і рейдових перевірок
(перевірок на дорозі).
Згідно пункту 2 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, що затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р.
№ 1567, державному контролю підлягають
усі транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання, що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
Так, статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р.
№ 2344-ІІІ визначено перелік документів,
на підставі яких виконуються
пасажирські перевезення.
Згідно абзацу 1 статті 39 Закону України
«Про автомобільний транспорт» від
05.04.2001 р. № 2344-ІІІ, автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
Так, відповідно до абзацу 3 статті 39
Закону України «Про автомобільний
транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-ІІІ,
документами для регулярних
спеціальних пасажирських перевезень
(що в даному випадку здійснювалися
- для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із замовником
транспортних послуг, паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
- для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, схема маршруту,
розклад руху, інші документи,
передбачені законодавством України.
В даному випадку, що підтверджується
наявним у справі доказами та не
заперечувалося позивачем, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Катан-Авто» є саме автомобільним
перевізником, який здійснює регулярні
спеціальні пасажирські перевезення на
підставі договору про надання
транспортних послуг № 01-TR-12/13 від 01.08.2012
р., укладеного із замовником ТОВ
«Печерська міжнародна школа».
Відповідно до зазначеного, та
наведених норм законодавча, при
здійсненні регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, позивач ТОВ
«Катан-Авто», як автомобільний
перевізник (працівник позивача, що
здійснює такі перевезення), повинен
мати та пред'являти на вимогу
відповідного контролюючого органу (в
даному випадку Управління
Укртрансінспекції у м. Києві): ліцензію,
договір із замовником транспортних
послуг, паспорт маршруту, документ, що
засвідчує використання автобуса на
законних підставах, та інші документи,
передбачені законодавством України.
Тобто, як вбачається з наявних
матеріалів справи, відповідачем
Управлінням Укртрансінспекції у м.
Києві здійснювалася рейдова перевірка
саме автомобільного перевізника ТОВ
«Катан-Авто», на підставі відповідного
направлення на перевірку від 10.02.2014 р. №
022276, а не просто водія автобуса як
фізичної особи, яка працює водієм,
зважаючи на, що представник
перевізника, який саме здійснював такі
перевезення пасажирів (регулярні
спеціальні пасажирські перевезення)
від імені автомобільного перевізника
ТОВ «Катан-Авто» на підставі договору
про надання транспортних послуг №
01-TR-12/13 від 01.08.2012 р., укладеного із
замовником ТОВ «Печерська міжнародна
школа», на вимогу інспектора
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві повинен був, у відповідності в з
вимогами абзацу 3 статті 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ, надати для
перевірки наступні документи:
ліцензію, договір із замовником
транспортних послуг, паспорт маршруту,
документ, що засвідчує використання
автобуса на законних підставах, інші
документи, передбачені законодавством
України, чого останнім здійснено не
було, а саме - не було надано паспорта
маршруту на регулярні спеціальні
пасажирські перевезення автомобільним
перевізником ТОВ «Катан-Авто» на
виконання договору про надання
транспортних послуг № 01-TR-12/13 від 01.08.2012
р., укладеного із замовником ТОВ
«Печерська міжнародна школа».
Отже, пред'явлення водієм автобуса на
вимогу відповідного контролюючого
органу: посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційних документів на
транспортний засіб, ліцензійної
картки, схеми маршруту, розкладу руху,
та інших документів, передбачених
законодавством України, не позбавляє
останнього, як представника
автомобільного перевізника, що
здійснює регулярні спеціальні
пасажирські перевезення, від надання
на вимогу відповідного контролюючого
органу документів, що посвідчують
право автомобільного перевізника
здійснювати регулярні спеціальні
пасажирські перевезення, а саме:
ліцензії, договору із замовником
транспортних послуг, паспорта
маршруту, документу, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, та інших документів,
передбачених законодавством України.
Враховуючи зазначене, наявні у справі
докази та норми наведеного
законодавства, судом вбачається не
вірне тлумачення позивачем норм Закону
України «Про автомобільний транспорт»
від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ, а саме - абзацу 3
статті 39 вказаного Закону.
Крім того, жодним чином не позбавляє
позивача від відповідальності за
порушення вимог абзацу 3 статті 39
Закону України «Про автомобільний
транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ,
посилання останнього на те, що автобуси
позивача у вказані дні (10.02.2014 р. та
11.02.2014 р.) здійснювали такі перевезення
за іншим маршрутом, ніж передбачений
паспортом маршруту на такі
перевезення, з метою більшої зручності
та безпеки пасажирів, оскільки, у
будь-якому випадку, паспорт маршруту на
регулярні спеціальні пасажирські
перевезення по договору із замовником
транспортних послуг - є обов'язковим
документом, який з поміж інших
вищеперелічених, посвідчує право
автомобільного перевізника на
здійснення господарської діяльності з
регулярних спеціальних пасажирських
перевезень, проте як зміна такого
маршруту внаслідок заторів, аварійних
ситуацій на дорозі (інших причин) не
позбавляє перевізника обов'язку мати
та пред'являти на вимогу відповідних
контролюючих органів передбачені
законодавством документи.
Відповідно до вимог абзацу 3 частини 1
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за: надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.
Таким чином, враховуючи наявні в
матеріалах справи докази, а також норми
наведеного законодавства, суд
приходить до висновку про
правомірність прийнятих відповідачем
відносно позивача постанов про
адміністративно-господарського штрафу
від 26.03.2014 р. № 046121 та № 046122, за
наслідками порушення ТОВ «Катан-Авто»
вимог статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» щодо не
надання для перевірки всіх
передбачених законодавством
документів, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення
автомобільним перевізником.
Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В даному випадку, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, довів суду
правомірність прийнятих ним стосовно
позивача постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 26.03.2014 р. № 046121 та № 046122, за
наслідками порушення ТОВ «Катан-Авто»
вимог статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» щодо не
надання для перевірки всіх
передбачених законодавством
документів, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення
автомобільним перевізником.
Натомість позивач не надав суду
допустимих доказів на обґрунтування
заявлених ним позовних вимог.
Зважаючи на викладене, враховуючи
наявні у справі докази та норми
наведеного законодавства, суд дійшов
до висновку про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
1. В адміністративному позові
Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
Я.І.
Добрянська

Дата складання та підписання постанови
в повному обсязі - 22.07.2014 р.