Справа № 520/3910/14-а
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3910/14-а
Провадження № 2-а/520/217/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого-судді - Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до начальника Інспекції
з питань захисту прав споживачів в
Одеській області Варавви Людмили
Анатоліївни про скасування постанови
по справі про адміністративне
правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2014 року позивач звернувся до суду із
позовною заявою, в якій просив суд
скасувати постанову начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області Варавви
Людмили Анатоліївни від 03.12.2013 року № 912
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності.

Свої вимоги мотивував тим, що на
підставі акту № 001831 від 19 листопда 2013
року та складеного протоколу про
адміністративне правопорушення № 001744
від 21.11.2013 року у відношенні нього, як
заступника директора ТОВ
«ІНТЕР-НАФТА», начальником Інспекції
Варавва Л.А. була винесена Постанова №
912 від 03 грудня 2013 року, згідно якої його
притягнуто до адміністративної
відповідальності по ч. 1 ст. 155 та ч. 1 ст.
156-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення і
наклений штраф у розмірі 10
неоподаткових мінімумів доходів
громадян, що на день вчинення
правопорушення складає 170 грн.

Позивач вважає, що вищевказана
постанова є безпідставною,
необгрунтованою та підлягає
скасуванню, у зв'язку з чим звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі, просив його
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, вважаючи, що
позовні вимоги є необгрунтованими.

Розглянувши поданий адміністративний
позов, заслухавши сторін дослідивши
матеріали справи та надані докази, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови в задоволені позову, виходячи з
наступного.

У судовому засідані встановлено, що
вибірковою перевіркою Інспекції з
питань захисту прав споживачів,
проведеною 19 листопада 2013 року на АЗС
ТОВ «Інтер-Нафта» встановлено
реалізацію нафтопродукту (бензин
автомобільний підвищеної якості А - 95 -
Євро), що підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні, але у
документах, згідно з якими його
передано на реалізацію
(товарно-транспортна накладна №1105/1 від
05.11.2013 року) відсутні реєстраційні
номери сертифікатів відповідності.
Також встановлено відсутність
документу про якість нафтопродукту
(паспорт якості) на бензин
автомобільний підвищеної якості А - 95 -
Євро, чим порушено вимоги нормативних
документів (ДСТУ 4454:2005). Крім того,
встановлено відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про назву нафтопродукту,
дані про основні властивості, строк
придатності та найменування і
місцезнаходження виробника. В загалом
перевіркою встановлено порушення
вимог п.п.9, 27, 29 Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами,
затверджених Постановою КМУ №1442 від
20.12.1997 року (із змінами та доповненнями),
ст.ст.6,15 Закону України «Про захист
прав споживачів», ДСТУ 4454:2005.

Зазначені порушення були зафіксовані в
акті перевірки №001831 від 19.11.2013р.

Відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про
захист прав споживачів», продавець
(виробник, виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію.

Продавець (виробник, виконавець) на
вимогу споживача зобов'язаний надати
йому документи, які підтверджують
належну якість продукції.

В ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист
прав споживачів» викладено, що
споживач має право на одержання
необхідної доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про
захист прав споживачів», інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Так, порядок приймання, зберігання та
роздрібна торгівля бензином, дизельним
паливом, гасом, маслами, мастилами
(нафтопродуктами), а також вимоги у
дотриманні прав споживачів щодо
належної якості цих нафтопродуктів,
безпеки для життя та здоров'я
споживачів, навколишнього природного
середовища і рівня торгівельного
обслуговування регулюються Постановою
КМУ №1442 від 20.12.1997р. Про затвердження
Правил роздрібної торгівлі
нафтопродуктами (далі - Постанова КМУ
№1442 від 20.12.1997р.).

Згідно з п.9 Постанови КМУ №1442 від
20.12.1997р., суб'єкт господарювання, що
здійснює продаж нафтопродуктів,
зобов'язаний своєчасно подати
споживачеві необхідну, доступну та
достовірну інформацію про
нафтопродукти, а також копії паспортів
якості. в яких зазначені нормативні
документи, вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні). В інформації
про нафтопродукти зазначаються: їх
назва; дані про їх основні властивості;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно- правовими актами; ціна та
умови їх придбання; відомості про умови
їх зберігання; правила та умови їх
ефективного і безпечного використання;
строк їх придатності, обов'язкові дії
споживача після його закінчення, а
також можливі наслідки в разі
невчинення цих дій; найменування та
місцезнаходження суб'єкта
господарювання і підприємства, яке
здійснює його функції щодо прийняття
претензій від споживача. Інформація
подається споживачеві згідно із
законодавством про мови.

Приймання нафтопродуктів, що
доставлені автомобільним транспортом
від постачальників, здійснюється
працівниками АЗС за марками та видами
(дизельне паливо залежно від масової
частки сірки) згідно з
товарно-транспортними накладними за
наявності паспорта якості та копії
сертифіката відповідності
нафтопродукту чи свідоцтва про
визнання відповідності, виданих у
порядку, установленому законодавством.

Забороняється приймати нафтопродукти
на АЗС у разі: відсутності на
автоцистернах пломб
вантажовідправника, їх пошкодження (у
разі пломбування автоцистерни) або
невідповідності їх відбитку печатки на
товарно-транспортній накладній;
відсутності свідоцтва про повірку
автоцистерни; несправності зливного
пристрою автомобільної цистерни;
несправності заземлювального
пристрою; настання грози; неналежного
оформлення або відсутності
товарно-транспортної накладної;
наявності підтоварної води і
механічних домішок у нафтопродуктах;
невідповідності якості нафтопродуктів
вимогам нормативних документів;
відсутності паспорта якості
нафтопродукту або неналежного його
оформлення (відсутність номера, марки
та виду, не зазначені усі показники
якості); відсутності копії сертифіката
відповідності чи свідоцтва про
визнання відповідності (п.29 Постанови
КМУ №1442 від 20.12.1997р.).

Згідно П.8.29 ДСТУ 4454:2005 «Нафта і
нафтопродукти. Маркування, пакування,
транспортування та зберігання»та
обовязкового додатку до нього (В), кожну
партію нафтопродукту треба
супроводжувати документом про якість.

Про приведення надання послуг у
відповідність до вимог чинного
законодавства та усунення виявлених в
ході перевірки порушень надано припис
до акту перевірки в порядку ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким зобов'язано ТОВ «Інтер-Нафта»
усунути порушення, вказані в акті
перевірки, про що надати письмову
інформацію з документальним
підтвердженням; надати прибуткові
документи на отриману партію продукції
(зазначену у додатку №7 до акту
перевірки) та повідомити про виконання
цього припису (з відповідним
документальним підтвердженням)
Держспоживінспекцію в Одеській
області до розгляду матеріалів справи
в термін до 03.12.2013р.

Припис Держспоживінспекції в Одеській
області є обов'язковим для виконання.

20.11.2013р. за вхід № 4188
Держспоживінспекцією в Одеській
області отримано документальне
підтвердження від ТОВ «Інтер-Нафта»
про усунення вказаних в акті перевірки
порушень, а саме: копія паспорту якості
№118 від 09.10.2013р. на бензин автомобільний
підвищеної якості А - 95 - Євро та копія
сертифікату відповідності
№ІІА1.033.0210346-13 на цей бензин.

Діяльність органів влади у сфері
захисту прав споживачів
регламентована у р. IV Закону України
«Про захист прав споживачів».
Відповідно до ст. 26 зазначеного закону,
спеціально уповноважений орган
центральної виконавчої влади у сфері
захисту прав споживачів та його
територіальні органи мають право не
тільки давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів,
але і накладати на них стягнення,
передбачені ст.23 цього закону, в
порядку визначеному КМУ.

Таким чином, 03.12.2013 р.
Держспоживінспекцією в Одеській
області було винесено постанову №672
про накладення стягнень, передбачених
ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст. 255 КУпАП, у справах про
адміністративні правопорушення, що
розглядаються органами, зазначеними в
статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи
про правопорушення мають право
складати уповноважені на те посадові
особи, поміж інших, центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного контролю
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі
про адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши
справу про адміністративне
правопорушення, орган (посадова особа)
виносить постанову по справі.
Постанова виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради по
справі про адміністративне
правопорушення приймається у формі
рішення.

Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Постанова по справі повинна містити
вирішення питання про вилучені речі і
документи, а також вказівку про порядок
і строк її оскарження.

Постанова по справі про
адміністративне правопорушення
підписується посадовою особою, яка
розглянула справу.

Згідно зі ст. 285 КУпАП, постанова
оголошується негайно після закінчення
розгляду справи. Копія постанови
протягом трьох днів вручається або
висилається особі, щодо якої її
винесено.

Так, 21.11.2013 року посадовою особою
Інспекції стосовно заступника
директора ТОВ «Інтер-Нафта» - ОСОБА_1
було складено протокол №001744 про
адміністративне правопорушення, який
позивач підписав, попередньо
ознайомившись зі змістом цього
документа.

Також зі змісту протоколу вбачається,
що позивач визнав виявлені порушення,
оскільки власноруч зазначає у графі
«пояснення особи, що притягається до
адміністративної відповідальності»
про те, що порушення будуть усунені.

Про розгляд справи про адміністративне
правопорушення, призначеній згідно з
протоколом №001744 на 03.12.2013 р., ОСОБА_1 був
повідомлений належним чином.

При розгляді матеріалів справи були
встановлені ознаки правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156-1 КУпАП.

03.12.2013 року начальником
Держспоживінспекції в Одеській
області була винесена постанова №912 у
справі про адміністративне
правопорушення, якою накладено на
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у розмірі 10
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що на день вчинення
правопорушення складає 170 гривень.

Як ствердує позивач, копію зазначеної
постанови він отримав поштою лише
26.03.2014 року, однак, суд не може
погодитись з таким твердженням, так як
сам позивач до позову додав копію
поштового конверту, з якого вбачається,
що зазначена постанова була отримана
ним ще 24.02.2014 року (а.с.9), тобто суд
вважає, що підстави для поновлення
строку звернення до суду у позивача
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 КУпАП, порушення
правил торгівлі, виконання робіт і
надання послуг працівниками торгівлі,
громадського харчування та сфери
послуг, громадянами, які займаються
підприємницькою діяльністю, - тягне за
собою накладення штрафу від одного до
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 156-1 КУпАП, відмова
працівників торгівлі, громадського
харчування та сфери послуг і громадян,
які займаються підприємницькою
діяльністю в цих галузях, у наданні
громадянам-споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про товари (роботи, послуги),
їх кількість, якість, асортимент, а
також про їх виробника (виконавця,
продавця), у навчанні безпечного та
правильного їх використання, а так само
обмеження прав громадян-споживачів на
перевірку якості, комплектності, ваги
та ціни придбаних товарів - тягнуть за
собою накладення штрафу від одного до
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що вимоги позивача не є
обґрунтованими, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності субєктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах у повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобовязані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, суд прийшов до
висновку, що обставини, на які
посилався позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог, не знайшли своє
підтвердження, а отже в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2ст.171-2 КАС України
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2,7,8,9,11-14, 159-164 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області
Варавви Людмили Анатоліївни про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення -
залишити без задоволення.

Постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя
Куриленко О. М.