Справа № 806/1881/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
Житомир справа № 806/1881/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Новоград-Волинського міського
центру зайнятості до Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в місті Києві про
зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

У квітні 2014 року Новоград-Волинський
міський центр зайнятості звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому просить визнати бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в місті Києві щодо
неповідомлення Новоград-Волинського
міського центру зайнятості про розгляд
скарги та зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції в місті
Києві надати Новоград-Волинському
міському центру зайнятості постанову
про відкриття виконавчого провадження
та документи, які підтверджують
проведення виконавчих дій.

Представник позивача просив справу
розглянути в письмовому провадженні.
Надав відповідну заяву.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Про причини
неявки до суду не повідомив, заперечень
на адміністративний позов не подав.

Згідно частин 4, 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Суд, розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дійшов висновку про задоволення
позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 травня 2012 року
старшим державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції на підставі заяви
Новоград-Волинського міського центру
зайнятості про примусове виконання
виконавчого листа № 91, виданого 18.01.2011
року Житомирським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Новоград-Волинського
міського центру зайнятості
заборгованості в сумі 834,97 грн. відкрито
виконавче провадження, про що винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ВП № 32579873).

16 травня 2012 року старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 91, виданого 18.01.2011
року Житомирським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Новоград-Волинського
міського центру зайнятості
заборгованості в сумі 834,97 грн.
Підставою для закінчення виконавчого
провадження став той факт, що боржник
(ОСОБА_1) проживає та працює в АДРЕСА_1.

Даний виконавчий лист державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції надіслано для
виконання за належністю до Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в місті Києві.

19 грудня 2012 року Новоград-Волинським
міським центром зайнятості було
надіслано на адресу Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції в м. Києві
лист за № 07-2/92 з вимогою надати копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження та інформацію про хід
стягнення боргу з боржника. Даний лист
відповідачем було отримано 28.12.2012 року,
що підтверджується копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

07 лютого 2013 року Новоград-Волинським
міським центром зайнятості було
повторно надіслано на адресу Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві лист за № 07-228 з
вимогою надати копію постанови про
відкриття виконавчого провадження та
інформацію про хід стягнення боргу з
боржника, який було отримано останнім
11.02.2013 року.

12 квітня 2013 року Новоград-Волинським
міським центром зайнятості було
надіслано начальнику Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві скаргу на дії
(бездіяльність) державного виконавця
щодо не направлення копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
та не надання інформації про вчинення
виконавчих дій. Дана скарга отримана
відділом 22.04.2013 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

09 квітня 2014 року позивачем повторно
надіслано на ім'я начальника Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві скаргу на дії
(бездіяльність) державного виконавця
щодо не направлення копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
та не надання інформації про вчинення
виконавчих дій. Дана скарга отримана
відділом 14.04.2014 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 1 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів, що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку регулюються
Законом України "Про виконавче
провадження".

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
державну виконавчу службу", завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Згідно зі частинами 1, 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Частиною 1 статті 12 Закону встановлено,
сторони виконавчого провадження мають
право ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; судові накази;
виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення; за заявою
прокурора у випадках представництва
інтересів громадянина або держави в
суді; у разі якщо виконавчий лист
надійшов від суду на підставі ухвали
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду в
порядку, встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках (ч. 1 ст. 19
Закону).

У відповідності до вимог ч. 1 статті 20
Закону, виконавчі дії провадяться
державним виконавцем за місцем
проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Згідно статті 25 Закону, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

З аналізу положень чинного
законодавства суд зазначає, що орган
державної виконавчої служби
зобов'язаний не пізніше наступного дня
після прийняття постанови про
відкриття провадження надіслати її
копію на адресу сторін виконавчого
провадження із зазначенням строку
добровільного виконання обов'язку
боржника.

Слід зазначити, що на час розгляду
адміністративної справи Відділом
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві копію постанови про
відкриття виконавчого провадження чи
інформації про хід виконавчих дій
Новоград-Волинському міському центру
зайнятості надано не було.

Частинами 1, 3, 8 статті 82 Закону
встановлено, що рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Скарга на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
подається начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Рішення,

Скарга, подана у виконавчому
провадженні начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України "Про звернення
громадян".

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем подавалися неодноразово
скарги на ім'я начальника Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві на дії
(бездіяльність) державного виконавця,
проте до цього часу скарги залишаються
без реагування, що є порушенням вимог
статті 82 Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів, які
свідчили про обґрунтованість його дій
по виконанню вищевказаного
виконавчого документу.

Крім того, відповідач не забезпечив
явку свого представника в судове
засідання, яка неодноразово
визнавалася обов'язковою та не надав
письмових заперечень.

З огляду на викладене позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись Законом України "Про
виконавче провадження", статтями 71, 86,
158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати бездіяльність Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції в місті Києві щодо
неповідомлення Новоград-Волинського
міського центру зайнятості про розгляд
скарги.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції в місті
Києві надати Новоград-Волинському
міському центру зайнятості постанову
про відкриття виконавчого провадження
та документи, які підтверджують
проведення виконавчих дій.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа