Справа № 804/8961/13-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2014 рокусправа № 804/8961/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпродзержинський завод «МетСплав»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпродзержинський завод «МетСплав»
до Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дніпродзержинський завод
«МетСплав» звернулося до суду з
вищевказаним позовом в якому просило
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від 21
травня 2013 року № та № .

В обґрунтування позовних вимог
посилається на безпідставність
висновків податкового органу щодо не
встановлення факту реальності
господарських операцій по наданню
послуг та поставки товару по
правочинам укладеним з контрагентами
позивача зазначеними у акті перевірки,
за результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки з
питань фінансово-господарських
взаємовідносин та дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинам та
взаєморозрахункам з ТОВ «Шоковіта», ПП
«АТМ», ТОВ «ВК Віконні системи», ТОВ
«Галактика М», ПП «Екоскан Сервіс», ТОВ
«Ліга», ТОВ «Ангстрем Континенталь»,
ТОВ «Дидактика», ТОВ «Лігран», ТОВ
«Ферріт Д», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс»,
ТОВ «Старт Д», ТОВ «Супутник», ПП
«Транс-Атлантіка Сервіс», ПП «Мегіур»,
ТОВ «Техніка» за період з 01.01.2010 року по
31.01.2013 року, враховуючи той факт що
податковим органом не було взято до
уваги наявність усіх первинних
документів що підтверджують
реальність вказаних операцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2013 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
ТОВ «Дніпродзержинський завод
«МетСплав» подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просило постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ТОВ
«Дніпродзержинський завод «МетСплав»
підтримав апеляційну скаргу з
викладених у ній підстав, представник
податкового органу просив відмовити у
її задоволенні та залишити без змін
постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що податковим
органом в період з 25.02.2013 року по 01.03.2013
року було проведено позапланову
документальну невиїзну перевірку ТОВ
«Дніпродзержинський завод «МетСплав»
з питань фінансово-господарських
взаємовідносин та дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинам та
взаєморозрахункам з з ТОВ «Шоковіта»,
ПП «АТМ», ТОВ «ВК Віконні системи», ТОВ
«Галактика М», ПП «Екоскан Сервіс», ТОВ
«Ліга», ТОВ «Ангстрем Континенталь»,
ТОВ «Дидактика», ТОВ «Лігран», ТОВ
«Ферріт Д», ТОВ «Матадор», ТОВ «Ривс»,
ТОВ «Старт Д», ТОВ «Супутник», ПП
«Транс-Атлантіка Сервіс», ПП «Мегіур»,
ТОВ «Техніка» за період з 01.01.2010 року по
31.01.2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 07.03.2013 р. № 2226/88/22.5-07/37236958, яким
встановлено порушення п. 180.1 ст. 180, п. 185.1
ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, у зв'язку із чим
завищено податковий кредит на загальну
суму - 1 203 067, 00 грн. та занижено податок
на додану вартість на загальну суму - 1
203 067, 00 грн.; встановлено порушення пп.
134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1, п. 135.2, пп. 135.5.4 п.
135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.10
ст. 138 Податкового кодексу України, п. 1.23
ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств", у
зв'язку із чим занижено податок на
прибуток підприємства на загальну суму
- 2 779 085, 10 грн.

На підставі акту перевірки податковим
органом були винесені оскаржувані
податкові повідомлення-рішення від
21.05.2013 року за №№ , , якими
ТОВ «Дніпродзержинський завод
«МетСплав» було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, в тому числі за
основним платежем в сумі - 1 203 070, 00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в сумі - 300 768, 00 грн., збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств, в тому
числі за основним платежем в сумі - 2 779
085, 00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі - 694 771, 00 грн.
відповідно.

Таких висновків податковий орган
прийшов на підставі:

акту перевірки Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська № 7250/224/34656476 від 28.12.2012
року «Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України ТОВ «Лігран»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
34656476) під час здійснення господарських
відносин з ТОВ «Інфотерм»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
31343537) за червень 2011 року, ТОВ «Олімп»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
31441243) за вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 36293292) за березень 2011
року, ПВП «Форест» (ідентифікаційний
код юридичної особи - 25158848) за червень
2011 року, ТОВ «Кафепродакшн»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
37275541) за січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
31684481) за вересень 2011 року, БПП «Сура»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
30668399) за вересень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 37237904) за листопад 2011
року»;

акту перевірки Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська № 7206/224/33421689 від 21.12.2012
року «Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України ТОВ «Шоковіта»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
33421689) під час здійснення господарських
відносин з БПП «Сура»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
30668399) за період вересень 2011 року, ТОВ
«Компанія «Хімагросервіс»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
37237904) за період листопад 2011 року»;

акту перевірки Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська № 7204/224/3269/32694389 від
21.12.2012 року «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України ПП
«Транс-Атлантіка Сервіс»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
32694389) з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства з
контрагентами ТОВ «Кафепродакшн»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
37275541) за січень 2011 року, ТОВ
«Хімагросервіс» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 32694389) за листопад 2011
року, ПП «СВ Гермес» (ідентифікаційний
код юридичної особи - 36293292) за березень
2011 року, ТОВ «Пасіфік»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
31684481) за вересень 2011 року, ТОВ «Олімп»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
31441243) за вересень 2011 року, ТОВ
«Інфотерм» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 31343537) за червень 2011
року, БПП «Сура» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 30668399) за вересень 2011
року, ПВГ «Форест» (ідентифікаційний
код юридичної особи - 25158848) за червень
2011 року»;

даних АС «Аудит», АІС «Реєстр платників
податків», АРМ «Бест-Звіт», АРМ
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» за
період з 01.01.2010 року по 31.01.2013 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову виходив з
недоведеності факту передачі/поставки
товарів, надання послуг. Колегія суддів
вважає що такий висновок суду першої
інстанції зроблений без належного
аналізу та дослідження норм
податкового законодавства, які
регулюють спірні правовідносини.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України визначено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів, місце надання яких
знаходиться на митній території
України; поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 даного кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається
дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4.,
п.201.10, ст.201 ПК України платник податку
зобов'язаний виписати податкову
накладну у двох екземплярах та надати
покупцю податкову накладну, що має
містити визначені за законом певні
реквізити, у т. ч. ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що наявність у
позивача, податкових та видаткових
накладних, по господарськими
операціями, що перевірялися, а також
відповідних розрахункових документів,
дані яких враховані та відображені у
бухгалтерському та податковому обліку
позивача повністю підтверджують
законність нарахування ТОВ
«Дніпродзержинський завод «Метсплав»
відповідних сум прибутку, валових
витрат, нарахування податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, а також
підтверджують факт здійснення
господарських операцій позивача з
придбання у контрагентів товарів та
послуг на підставі яких відповідні
суми ПДВ у складі вартості придбаних
товарів, послуг були включені до
податкового кредиту.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті і перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом, а при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг, а
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі в разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця
та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладання
штрафних санкцій.

Висновками перевірки не встановлено
жодного фактичного порушення
позивачем вимог наведених норм
законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту, від'ємного
значення ПДВ та на подальше отримання
бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по
вказаним у перевірці контрагентам
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними,
банківськими виписками, актами
приймання-передачі робіт (виконання
послуг), товарно-транспортними
накладними.

Первинні бухгалтерські документи
свідчать про фактичне отримання
позивачем товарів, послуг що
відображено в бухгалтерському обліку
та інших документах, які були надані
позивачем до податкового органу до
проведення перевірки.

Зазначені первинні бухгалтерські
документи відповідають вимогам ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Посилання податкового органу на
відсутність у контрагентів позивача
можливостей для ведення господарської
діяльності в силу відсутності
виробничого обладнання, складських та
торгівельних приміщень, транспорту та
торгівельного обладнання, сировини,
матеріалів для здійснення основного
виду діяльності не може свідчити про
нереальність угод через те, що
укладення трудового договору, оренди
не є єдиним способом залучення
фізичних осіб до вчинення необхідних
дій в процесі надання послуг та
поставки товару, податкове
законодавство не ставить право
платника на податковий кредит та на
формування валових витрат в залежності
від того, за яких ресурсів (власних або
залучених) надавалися послуги або
здійснювалася поставка товару
постачальником.

Колегія суддів також вважає
безпідставним висновок податкового
органу про відсутність підстав
нарахування податкових зобов'язань
через недекларування відповідних сум
податкових зобов'язань контрагентами
позивача, оскільки зазначені доводи
суперечать практиці Європейського
суду з прав людини. Так, відповідно до
п. 57 Рішення Європейського суду з прав
людини по справі «Булвес» АД проти
Болгарії від 22 січня 2009 року судом
було зазначено, що оскільки
компанія-заявник у повному обсязі та
вчасно виконала обов'язки з дотримання
встановлених Державою-членом
Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала
засобів для забезпечення виконання
податкових зобов'язань постачальником
і не знала про невиконання останнім
своїх обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до
зазначеного рішення Європейського
суду з прав людини є надмірним тягарем
для платника податку, що порушує
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню з прийняттям нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпродзержинський завод «МетСплав» -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2013 року - скасувати та
прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпродзержинський
завод «МетСплав» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від 21
травня 2013 року № та № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпродзержинський
завод «МетСплав» сплачений судовий
збір у розмірі 2328,41 грн.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі постанова
складена 27 червня 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський