Справа № 2а-4394/08/0970
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 липня 2014 року м. Київ
В/800/3347/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів:
Гаманка О.І.,

Головчук С.В.,

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
квітня 2014 року, прийнятої за
результатами розгляду його касаційної
скарги у справі за позовом ОСОБА_4 до
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Управління
капітального будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Головного управління
регіонального розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України, Відділу державної реєстрації
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
заявою про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
квітня 2014 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2010 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11 квітня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 залишено без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2010 року - без змін.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України судового рішення у цій справі
ОСОБА_4 зазначає про неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: статті 49-2
Кодексу законів про працю України.

Вивчивши заяву та додані до неї
матеріали, колегія суддів дійшла
висновку про допуск до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківської
обласної державної адміністрації,
Управління капітального будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Головного управління
регіонального розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України, Відділу державної реєстрації
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 1 пункту 1
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, на який
посилається заявник у заяві, підставою
для перегляду судових рішень є,
зокрема, неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до статті 49-2 Кодексу
законів про працю України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. При вивільненні працівників у
випадках змін в організації
виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі,
передбачене законодавством. Одночасно
з попередженням про звільнення у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці власник або
уповноважений ним орган пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.
При відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.

Як вбачається зі змісту заяви, в
обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4
посилається на ухвалу від 14 травня 2014
року (К/800/18356/13), якою задоволено позовні
вимоги щодо скасування наказу про
звільнення згідно пункту 1 частини 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України та поновлено його на роботі,
оскільки про наступне звільнення у
зв'язку зі скороченням штатної
чисельності позивача було персонально
попереджено 1 грудня 2011 року, тобто не
пізніше ніж за два місяці до
звільнення, як того вимагає стаття 49-2
Кодексу законів про працю України,
Разом з цим, іншу посаду у ДПС у
Рівненській області позивачу було
запропоновано лише 26 березня 2012 року,
тобто, за 29 днів до звільнення (24 квітня
2012 року) та за спливом двохмісячного
терміну, а неодночасно з попередженням
про звільнення, що є порушенням вимог
вказаної норми Кодексу законів про
працю України.

Тоді як, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 11
квітня 2014 року було відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
зазначено про правомірність спірного
наказу про звільнення згідно пункту 1
частини 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України, оскільки позивача 18
жовтня 2005 року попереджено про можливе
звільнення через два місяці від дня
попередження у зв'язку з ліквідацією
управління та 28 грудня 2005 року ОСОБА_4
запропоновано вакантні посади в
Головному управлінні містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства обласної державної
адміністрації, від яких він відмовився.
І відповідно, позовні вимоги є
безпідставним, оскільки відповідачем
було дотримано вимоги статті 49-2
Кодексу законів про працю України.

Саме цю невідповідність ОСОБА_4 вважає
неоднаковим застосуванням одних і тих
самих норм матеріального права та
підставою для перегляду справи
Верховним Судом України.

Колегія суддів вважає, що зазначені в
заяві ОСОБА_4 обставини щодо
неоднакового застосування Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 11 квітня 2014 року та ухвалі
від 14 травня 2014 року (К/800/18356/13) норм
статті 49-2 Кодексу законів про працю
України, є підставою для допуску справи
до провадження Верховного Суду
України.

На підставі викладеного, колегія
суддів допускає справу до провадження
Верховного Суду України для перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 11 квітня 2014 року.

Керуючись статтями 102, 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_4
до Івано-Франківської обласної
державної адміністрації, Управління
капітального будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Головного управління
регіонального розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України, Відділу державної реєстрації
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді:
О.І. Гаманко

С.В. Головчук

В.І. Ємельянова

М.М. Заїка