Справа № 2а/2570/4274/2011
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.
Чернігова до Головного управління
юстиції в Чернігівській області про
визнання дій незаконними та скасування
постанов, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.
Чернігова звернувся до суду з позовом
до Головного управління юстиції в
Чернігівській області про визнання дій
незаконними та скасування постанови
від 05 серпня 2011 року про стягнення з
боржника виконавчого збору в розмірі
1360,00 грн. та постанови стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій в розмірі 45,62 грн. у
виконавчому провадженні № 27690706.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова у справі № 2-а/2506/11480/11
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Чернігова здійснити ОСОБА_3
перерахунок та виплату пенсії по
інвалідності з 06 грудня 2010 року по 18
червня 2011 року відповідно до ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

На виконання виконавчого листа,
виданого Деснянським районним судом м.
Чернігова 19 липня 2011 року по справі №
2-а/2506/11480/11, старшим державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Чернігівській області
Курилець В.І. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
27690706.

05 серпня 2011 року старшим державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Чернігівській області
Курилець В.І. винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 1360,00 грн. та складено акт б/н
про витрати на проведення виконавчих
дій.

Також, 05 серпня 2011 року старшим
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Чернігівській області Курилець В.І.
винесено постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 45,62 грн. та
направлено на адресу позивача вимогу №
1199-5 про надання 5-денного терміну для
виконання рішення суду з дня отримання
вимоги.

Не погоджуючись з вищевказаними
постановами та вважаючи її
протиправними, позивач звернувся до
суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606 визначено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 11 вищевказаного Закону,
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Пунктом 8 частини 2 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що підлягають виконанню
державною виконавчою службою також
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу визначені
серед переліку виконавчих документів,
що підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 вищевказаного
Закону, у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті Закону,
виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону.

Відповідно до ч. 2 та п. 7 ч. 4 ст. 41 Закону
України «Про виконавче провадження»,
витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. До витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату, в тому
числі, з інших витрат, необхідних для
забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчий збір по даній справі
стягнуто відповідачем за виконавчим
листом про стягнення періодичних
платежів.

Крім того, в акті б/н від 05 серпня 2011
року про витрати на проведення
виконавчих дій, визначено перелік та
суми витрат, пов'язаних із виконанням
таких дій, разом з тим, документів на
підтвердження понесених витрат до
відповідачем не надано.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вимога відповідача від 05 серпня 2011
року про надання позивачу повторного
строку для виконання рішення суду
суперечить ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
зазначеною нормою не передбачено
надання боржнику повторного строку для
самостійного виконання рішення суду.

Як вбачається з листа Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова від 08
серпня 2011 року № 2664/06, в серпні 2011 року
рішення суду виконано у повному обсязі.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог, оскільки оскаржувані позивачем
постанови прийняті з порушенням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», є протиправними та
підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 17.07.2014
року.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.