Справа № 334/685/13-а (2а/334/70/2013)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року м. Київ
К/800/33215/14, К/800/17856/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової
О.В.,

секретаря - Наумця О.В.,

за участю представника Генеральної
прокуратури України - Клюге Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
касаційними скаргами публічного
акціонерного товариства "Запорізький
арматурний завод", управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Запоріжжя на постанову
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
від 8 листопада 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 7 березня 2014
року у справі №334/685/13-а (2а/334/70/2013) за
позовом прокурора Ленінського району
міста Запоріжжя в інтересах ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя, третя
особа публічне акціонерне товариство
"Запорізький арматурний завод" про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року прокурор Ленінського
району міста Запоріжжя в інтересах
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя, третя
особа публічне акціонерне товариство
"Запорізький арматурний завод", в якому
просив, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог: визнати
незаконними та скасувати
розпорядження управління Пенсійного
фонду у Ленінському районі м. Запоріжжя
№181300 від 15.06.2011 року; визнати
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Запоріжжя щодо припинення
виплати пільгової пенсії ОСОБА_2 на
підставі розпорядження управління
Пенсійного Фонду України у Ленінському
районі №181300 від 15.06.2011 р., винесеного у
зв'язку з отриманням
заяви-повідомлення відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
арматурний завод" від 13.05.2011 року
вих.№260 про анулювання та відкликання
довідки №9 від 21.01.2009 року; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя
поновити виплату пільгової пенсії
ОСОБА_2 та здійснити виплату ОСОБА_2
всіх недоотриманих пенсійних виплат з
01.07.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_2 є тією особою від імені, в
інтересах та для захисту прав якої має
право звертатися прокуратура
Ленінського району міста Запоріжжя у
зв'язку із порушенням її прав
управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя, що
внаслідок прийняття відповідачем
незаконного розпорядження №181300 від
15.06.2011р., відповідач незаконно припинив
виплату пільгової пенсії ОСОБА_2.

Постановою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 8 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 7 березня 2014
року, позовні вимоги задоволені.
Поновлений строк для звернення до суду.
Визнане незаконним та скасоване
розпорядження управління Пенсійного
фонду у Ленінському районі №181300 від
15.06.2011 року. Визнані протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя щодо
припинення виплати пільгової пенсії
ОСОБА_2 на підставі розпорядження
управління Пенсійного Фонду України у
Ленінському районі № 181300 від 15.06.2011 р.,
винесеного у зв'язку з отриманням заяви
повідомлення відкритого акціонерного
товариства "Запорізький арматурний
завод" від 13.05.2011 року вих. № 260 про
анулювання та відкликання довідки № 9
від 21.01.2009 року. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Запоріжжя поновити виплату
пільгової пенсії ОСОБА_2 та здійснити
виплату ОСОБА_2 всіх недоотриманих
пенсійних виплат з 01.07.2011 року.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями публічне акціонерне
товариство "Запорізький арматурний
завод" та управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя звернулися до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами, в яких просять,
відповідно, скасувати ухвалу
апеляційного суду і направити справу
для продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції та скасувати
рішення судів і прийняти нове рішення
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Згідно письмових заперечень ОСОБА_2
просить залишити касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Запорізький арматурний завод" без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційних скарг,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за
віком, перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Запоріжжя та отримувала
пенсію на пільгових умовах по Списку
№2, призначену відповідно до ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Згідно довідки №9 від
21.01.2009р., виданою третьою особою ВАТ
"ЗАЗ" на ім'я ОСОБА_2 для пред'явлення до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя,
підтверджується пільговий характер
роботи за Списком №2 ОСОБА_2 на
Запорізькому арматурному заводі за
періоди: з 24.02.1982 по 27.05.1990; з 03.07.1990 по
25.02.1993р.. Вказаний стаж підтверджується
записами в трудовій книжці позивача.
ВАТ "ЗАЗ" своєю заявою-повідомленням
від 13.05.2011 вих.№260 анулювало та
відкликало вищевказану довідку. На
підставі цього, управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Запоріжжя без жодних
попереджень/повідомлень та рішень суду
призупинив виплату пільгової пенсії
ОСОБА_2.

ОСОБА_2 звернулася до прокуратури
району із заявою про представництво її
інтересів у суді у зв'язку з порушенням
її прав щодо пенсійного забезпечення.
Представництво інтересів ОСОБА_2
здійснювалося прокурором, зокрема, з
підстав заподіяння позивачу шкоди
внаслідок вчинення службовими особами
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя
злочину. Так, прокуратурою області
23.05.2012р. порушена кримінальна справа за
фактом перевищення повноважень
службовими особами управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Запоріжжя щодо скасування
пенсій колишнім працівникам ВАТ
"Запорізький арматурний завод" за ч.3
ст.365 КК України.

Судами першої та апеляційної інстанції
також встановлено, що ОСОБА_2 була
призначена пенсія, яка розрахована на
підставі документів про вік, страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться в пенсійній
справі та відповідають вимогам
законодавства. У ОСОБА_2 є трудова
книжка з відповідними записами, які
робилися на підставі наказів з
печатками та підписами посадових осіб
і які свідчать про те, що ОСОБА_2
працювала на Запорізькому виробничому
об'єднанні арматуробудування, яке як
юридичною адресою так і виробничими
площинами повністю співпадало з його
головним підприємством - Запорізький
арматурний завод.

Також судами було встановлено, що
наказом Міністерства хімічного та
нафтового машинобудування СРСР від
15.03.1966 №100 "Про зміну найменувань
окремих підприємств Міністерства
хімічного та нафтового
машинобудування" Запорізький
арматурно-ливарний завод "Армалід" був
перейменований у Запорізький
арматурний завод.

Згідно з наказом Міністерства
хімічного та нафтового
машинобудування СРСР від 22.10.1975 № 221
створене Виробниче об'єднання
"Запоріжпромарматура" на базі
Запорізького (головного), Генічеського
та Сімферопольського арматурних
заводів. Запорізький арматурний завод
припинив свою діяльність як самостійне
підприємство. Згідно з наказом
Міністерства важкого машинобудування
СРСР від 07.08.1989 р. №4 Виробниче
об'єднання "Запоріжпромарматура"
підпорядковане Міністерству важкого
машинобудування СРСР, за наказами
Міністерства важкого машинобудування
та атомної енергетики і промисловості
СРСР від 08.04.1991 р. № 105/180 передано з
відання Міністерства важкого
машинобудування СРСР та прийняте у
відання Міністерства атомної
енергетики і промисловості СРСР у
такому складі: Запорізький арматурний
завод - головний, Сімферопольський
арматурний завод, Славгородський
арматурний завод. Відповідно до
законів України "Про підприємства
України", "Про власність", "Про
підприємництво", згідно з
розпорядженням Ленінського
райвиконкому від 23.12.1993 №6431
Запорізький арматурний завод вийшов зі
складу ВО "Запоріжпромарматура" і
продовжив свою діяльність як
самостійне державне підприємство.

Виходячи з наведеного з 22.10.1975 і до
23.12.1993 Запорізький арматурний завод
входив до складу ВО
"Запоріжпромарматура" (ЗВО
"Арматуробудування") і факт роботи
ОСОБА_2 на Запорізькому арматурному
заводі підтверджується трудовою
книжкою ОСОБА_2 та вищевказаними
архівними довідками, з яких видно, що на
той час не існувало ВАТ "ЗАЗ", але це
підприємство виникло на базі
Запорізького арматурного заводу, яке
на той час входило до складу ВО
"Запоріжпромарматура" (ЗВО
"Арматуробудування") на підставі наказу
Мінмашпрома від 28.01.1994 №104 і вже з 1994
року Запорізький арматурний завод
продовжив свою діяльність як
самостійне державне підприємство, у
подальшому як ВАТ "ЗАЗ", яке на сьогодні
володіє всіма архівними документами.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що дії відповідача є
неправомірними, оскільки пенсія згідно
законодавства України призначається
довічно, а підставою припинення її
виплати може бути лише рішення суду, що
набрало законної сили. Разом з тим
відкликання відкритим акціонерним
товариством "ЗАЗ" своєю
заявою-повідомленням довідки, що
підтверджує пільгових характер праці
позивача не є підставою для припинення
виплати позивачу пенсії, оскільки
пільговий стаж позивача підтверджений
записами у трудовій книжці та іншими
документами.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи предметом спору
є правомірність дій управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Запоріжжя стосовно припинення
виплати пільгової пенсії на підставі
заяви-повідомлення про анулювання та
відкликання довідки підприємством, яке
її видало.

Відповідно ч.2 ст.60 КАС України з метою
представництва інтересів громадянина
або держави в адміністративному суді
прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з адміністративним позовом
(поданням), бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступити
за своєю ініціативою у справу,
провадження в якій відкрито за
адміністративним позовом інших осіб,
на будь-якій стадії її розгляду, подає
апеляційну, касаційну скаргу, заяву про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України, про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
для представництва інтересів
громадянина або держави. При цьому
прокурор повинен надати
адміністративному суду докази, які
підтверджують неможливість
громадянина самостійно здійснювати
представництво своїх інтересів.

Згідно ст.36-1 Закону України "Про
прокуратуру" підставою представництва
у суді інтересів громадянина є його
неспроможність через фізичний стан,
недосягнення повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежену
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оскаржувані права або
реалізувати процесуальні
повноваження.

Відповідно до ч.5 ст.36-1 Закону України
"Про прокуратуру" за наявності підстав,
передбачених ч.2-4 ст.36-1 Закону України
"Про прокуратуру", з метою
представництва громадянина прокурор
має право в порядку, передбаченому
процесуальним законом, звернутися до
суду з позовом.

Судами було встановлено, що підставою
представництва інтересів ОСОБА_2 у суді
є те, що вона є пенсіонером, юридично
необізнаною особою, матеріально не
забезпеченою. Разом з тим,
представництво інтересів ОСОБА_2
здійснювалося прокурором також з
підстави заподіяння її шкоди внаслідок
вчинення службовими особами
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя
злочину.

Таким чином, прокурором надані
адміністративному суду докази, які
підтверджують неможливість
громадянина самостійно здійснювати
представництво своїх інтересів.

Згідно ст.99 КАС України для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Разом з тим, з огляду на те, що ОСОБА_2
звернулася до прокуратури району з
приводу представництва її інтересів у
суді після отримання у жовтні 2012 року
відповіді прокуратури області про
результати розгляду її звернення щодо
законності дій посадових осіб
відповідача, а прокуратурі району про
порушення пенсійного права ОСОБА_2
стало відомо після її звернення, то з
урахуванням строку звернення до суду з
позовом передбаченого ст.ст. 99, 100 КАС
України, суди вірно зазначили про
наявність підстав для поновлення
строку звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" пенсія
призначається довічно.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 р. №637, за відсутності
трудової книжки, а також у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться
неправильні чи неточні записи про
періоди роботи, для підтвердження
трудового стажу приймаються довідки,
виписки із наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення, характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 р. №637 У тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального
трудового стажу приймаються
уточнюючі довідки підприємств,
установ, організацій або їх
правонаступників.

У відповідності до ч.17 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого Постановою
Правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, довідка
про заробітну плату (дохід) особи
видається на підставі особових
рахунків, платіжних відомостей та
інших документів про нараховану та
сплачену заробітну плату
підприємством, установою чи
організацією, де працювала особа, яка
звертається за пенсією. Якщо такі
підприємства, установи, організації
ліквідовані або припинили своє
існування з інших причин, то довідки
про заробітну плату видаються
правонаступником цих підприємств,
установ чи організацій або архівними
установами.

Судами було встановлено, що ОСОБА_2 має
трудову книжку з відповідними
записами, які робилися на підставі
наказів з печатками та підписами
посадових осіб і які свідчать про те, що
ОСОБА_2 працювала на Запорізькому
виробничому об'єднанні
арматуробудування, яке як юридичною
адресою так і виробничими площинами
повністю співпадало з його головним
підприємством - Запорізький арматурний
завод, отже ОСОБА_2 за вказаний період
заробила на цьому підприємстві
необхідний стаж роботи за Списком №2,
для призначення пільгової пенсії.
Копії трудової книжки знаходяться в
пенсійній справі.

З аналізу наведеного вбачається, що
відповідач безпідставно застосував
положення пункту 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №
637, з огляду на те, що зазначеним пунктом
врегульовані випадки, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу.

Крім того, як вірно зазначають суди
попередніх інстанцій діючим
законодавством не передбачене
відкликання раніше виданих довідок про
уточнення особливого характеру роботи
чи умов праці, необхідних для
призначення пільгової пенсії.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про протиправність
розпорядження управління Пенсійного
Фонду України у Ленінському районі №
181300 від 15.06.2011 р. та про протиправність
дій відповідача щодо припинення
виплати пільгової пенсії ОСОБА_2 з
огляду на наявність у ОСОБА_2
необхідного стажу роботи для
призначення пільгової пенсії за
Списком №2, що підтверджений записами у
трудовій книжці.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційних скарг не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої та апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги публічного
акціонерного товариства "Запорізький
арматурний завод", управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 8 листопада 2013 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 7 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав
передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: