Справа № 2а-1428/09/2170
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/23490/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 06.07.2009

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.03.2011

у справі № 2-а-1428/09/2170

за позовом ОСОБА_2

до 1. Головних державних податкових
ревізорів-інспекторів ДПА у
Херсонській області Бондаренко
Олександра Миколайовича, Кузочкіна
Євгена Олександровича,

2. Державної податкової адміністрації
у Херсонській області,

3. Державної податкової інспекції у
Білозерському районі

про визнання протиправними дій
державного органу влади та його
посадових осіб, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про
визнання протиправними дій ДПА у
Херсонській області щодо організації
проведення перевірки, визнання дій
посадових осіб податкового органу щодо
проведення перевірки та складання акту
від 03.01.2009 протиправними, скасування
направлення на перевірку № 4/237, акту
перевірки від 03.01.2009, рішень від 21.01.2009 №
та № про застосування
штрафних санкцій у сумі 1101 грн. та у
сумі 1700 грн. відповідно.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 06.07.2009,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23.03.2011, в частині позовних вимог про
визнання протиправними дій ДПА у
Херсонській області щодо організації
проведення перевірки, визнання
протиправними дій посадових осіб
податкового органу щодо проведення
перевірки, скасування рішень від 21.01.2009
№ та № про застосування
штрафних санкцій відмовлено. У частині
позовних вимог про скасування
направлення на перевірку № 4/237 та акту
перевірки від 03.01.2009 провадження у
справі закрито.

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права:
ст.ст. 15, 16 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, ст.ст. 11-1, 11-2
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», ст. 21 Конституції
України, ст.ст. 8, 9, 10, 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У запереченнях на касаційну скаргу
Державна податкова адміністрація у
Херсонській області зазначає про
правильність та обґрунтованість
висновків судів попередніх інстанцій
та просить залишити оскаржувані
рішення без змін, а скаргу - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами ДПА
в Херсонській районі на підставі
направлення від 02.01.2009 № 4/237 у
відповідності до плану-графіку
перевірок СПД, затвердженого наказом
голови ДПА в Херсонській районі від
24.12.2008 № 415, проведено перевірку
належного позивачці магазину, за
результатами якої складено акт від
03.01.2009 № 0004/21/22/23/.

Вказаним актом перевірки від 03.01.2009 №
0004/21/22/23/ зафіксовано порушення:

- п.п. 1, 6, 10, 13 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР щодо
здійснення розрахункових операцій без
застосування реєстратора
розрахункових операцій,
незабезпечення зберігання
розрахункової книги та книги обліку
розрахункових операцій та
незабезпечення відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі, яка зазначена у
денному звіті РРО (невідповідність
склала 118,20 грн.), які слугували
підставою для прийняття рішення від
21.01.2009 № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1101
грн.;

- п. 8 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР
щодо продажу тютюнових виробів (сім
штук сигарет «Мальборо») поштучно, якіе
слугували підставою для прийняття
рішення від 21.01.2009 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій ув сумі 1700 грн.

Суд касаційної інстанції погоджується
з необхідністю відмови в задоволенні
позову в частині визнання
протиправними дій Державної
податкової адміністрації у
Херсонській області щодо організації
проведення перевірки та дій щодо
проведення перевірки, з огляду на таке.

Недотримання контролюючим органом
встановлених ст. 111 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
від 04.12.1990 № 509-ХІІ вимог щодо підстав
та порядку проведення органами
державної податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів) є
порушенням суб'єктивних прав платника
податків.

Утім, платник податків, який вважає
порушеним порядок та підстави
призначення податкової перевірки щодо
нього, має захищати свої права шляхом
недопуску посадових осіб
контролюючого органу до такої
перевірки. Якщо ж допуск до проведення
перевірки відбувся і перевірка
фактично проведена, суд повинен надати
правову оцінку суті виявлених в ході
перевірки порушень податкового та
іншого законодавства.

Таким чином, зважаючи на допуск до
проведення перевірки та фактичне її
проведення, позов, спрямований на
оскарження дій контролюючого органу
щодо організації та проведення
перевірки, задоволенню не підлягає.

Є також правильними висновки судів про
відмову в задоволенні позову щодо
скасування рішень від 21.01.2009 № та
№ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, виходячи з такого.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, постановами Білозерського
районного суду Херсонської області від
11.02.2009 у справі № 3-100/2009 рік та у справі
№ 3-101/2009 рік ОСОБА_5 (продавець) та
ОСОБА_2 відповідно визнано винними у
порушенні встановленого законом
порядку проведення розрахунків у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, передбаченого ч. 1 ст. 155-1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Вказаними судовими рішеннями
встановлено факт здійснення
розрахункових операцій без
застосування реєстратора
розрахункових операцій,
незабезпечення зберігання
розрахункової книги та книги обліку
розрахункових операцій та
незабезпечення відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі, яка зазначена у
денному звіті РРО, а також здійснення
продажу тютюнових виробів поштучно.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за якими обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку щодо
правомірності рішень відповідача від
21.01.2009 № та № про
застосування штрафних санкцій за
порушення, вчинення яких встановлено
судовими рішеннями, що набрали
законної сили.

У частині позову про скасування акту
перевірки та направлення на проведення
перевірки суди попередніх інстанцій
обґрунтовано закрили провадження у
справі, оскільки, позовні вимоги про
скасування акту перевірки та
направлення на проведення перевірки не
підлягали розгляду судами.

Згідно з п. 1.3. ст. 1 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 № 327 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.08.2005 за №925/11205 (далі -
Порядок) (чинного на час виникнення
спірних відносин), акт є документом,
який оформляється за результатами
проведення невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок фінансово-господарської
діяльності суб'єктів господарювання.

Дана норма Порядку під актом розуміє
службовий документ, який стверджує
факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Із норм вказаного Порядку та Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» випливає, що направлення на
проведення перевірки є службовим
документом, що оформляється на
підставі наказу на проведення
перевірки та який є чинним лише
протягом зазначеного в ньому строку
здійснення перевірки. Ненадання
направлення є підставою для недопуску
суб'єктом господарювання посадових
осіб податкового органу до проведення
перевірки.

Отже, акт перевірки та направлення на
проведення перевірки не є тими
рішеннями суб'єкта владних
повноважень, які б породжували для
суб'єкта господарювання певні правові
наслідки, були спрямовано на
регулювання тих чи інших відносин і
мали обов'язковий характер для
суб'єктів цих відносин, та, відповідно,
могли бути предметом
адміністративного позову. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені податковим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому його оцінка може бути
надана судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акту. Направлення на
проведення перевірки є документом,
прийнятим в результаті виконання
функцій контролюючого органу щодо
здійснення заходів державного
контролю (нагляду), яке засвідчує право
посадових осіб здійснювати перевірку
суб'єкта господарювання.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
06.07.2009 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун