Справа № 2а-7877/12/2670
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 липня 2014 року м. Київ
В/800/3251/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Голяшкіна О.В.; Леонтович К.Г.;
Логвиненка А.О.; Мороза В.Ф.,
здійснивши розгляд заяви Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 12 грудня 2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» до
Київської регіональної митниці
Державної митної служби України, треті
особи: Державна митна служба України,
Головне управління державної
казначейської служби в м. Києві, про
скасування рішень та стягнення коштів,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 грудня 2013 року залишено
без змін постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року, якою цей позов
задоволено частково - визнано
протиправними та скасовані рішення
відповідача про коригування митної
вартості, а у задоволенні решти вимог
відмовлено.

Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів (правонаступник
відповідача у спірних відносинах)
звернулася до суду із заявою про
перегляд Верховним Судом України
наведеного рішення касаційного суду.

Як на підставу здійснення перегляду,
заявник посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України положень Митного кодексу
України від 11 липня 2002 року № 92-IV.

Зокрема, заявником додано копію ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 26 червня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» до
Київської регіональної митниці
Державної митної служби України та
Головного управління державної
казначейської служби в м. Києві про
скасування рішень та стягнення коштів.
Вказаною ухвалою скасовано рішення
апеляційного суду та залишено в силі
рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову.

У наведеній ухвалі, на думку заявника,
касаційний суд по іншому, ніж у
оскаржуваній постанові, застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів вважає доводи заявника
щодо наявності підстав для допуску
справи до перегляду Верховним Судом
України необґрунтованими.

Згідно зі статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171 1 цього Кодексу.

З аналізу рішення, про перегляд якого
йдеться, та доданої заявником ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 26 червня 2014 року вбачається, що у
цих справах відсутня подібність
правовідносин. Це виключає можливість
стверджувати про неоднакове
застосування норм матеріального права.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

У справі, про перегляд якої йдеться,
касаційний суд погодився з висновками
апеляційного суду про незаконність
здійснення коригування митної
вартості, при цьому виходив з того, що у
митного органу не було підстав для
сумнівів у задекларованій позивачем
митній вартості товарів.

В той же час, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 26
червня 2014 року касаційний суд зазначив
про безпідставність позову, оскільки у
митного органу виник обґрунтований
сумнів у задекларованій позивачем
митній вартості товарів, а вимогу про
подання додаткових документів на
підтвердження контрактної вартості
декларант не надав.

Таким чином, у рішенні, про
перегляд якого йдеться, та ухвалі,
наданій заявником на підтвердження
неоднакового застосування касаційним
судом норм матеріального права,
відсутня подібність правовідносин, що
виключає можливість перегляду справи
Верховним Судом України з мотиву,
передбаченого пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до провадження у
Верховному Суді України справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» до
Київської регіональної митниці
Державної митної служби України, треті
особи: Державна митна служба України,
Головне управління державної
казначейської служби в м. Києві, про
скасування рішень та стягнення коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.І.Цуркан

О.В.Голяшкін

К.Г.Леонтович

А.О.Логвиненко

В.Ф.Мороз