Справа № 754/11483/14-а
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/569/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.07.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспектора ДПС Шевченківського району
м. Києва Лозко Андрія Анатолійовича про
визнання дій незаконними та скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
незаконними та скасування протоколу
про адміністративне правопорушення,
мотивуючи свої вимоги тим, що 29.06.2014
року відносно нього інспектором ДАІ
був складений протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 130 КпАП України за порушення Правил
дорожнього руху, а саме за те, що
начебто він 29.06.2014 року в 08 год. 20 хв.
керуючи автомобілем «Мітсубісі» д/н
НОМЕР_1 по вул. Стеценко,1 в м. Києві
перебував у стані з ознаками
наркотичного сп»яніння, від
проходження медичного огляду на стан
наркотичного сп»яніння відмовився в
присутності свідків. Оскільки він не
згодний з відомостями, що викладені в
адміністративному протоколі, був
вимушений звернутися до суду з даними
позовними вимогами, просить визнати
дії інспектора щодо складання такого
незаконними та скасувати протокол про
адміністративне правопорушення від
29.06.2014 року, а також зобов»зати
відповідача повернути вилучене
посвідчення водія.

В судовому засіданні позивач
повністю підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач Інспектор ДПС
Шевченківського району м. Києва Лозко
А.А. в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, просив суд відмовити
в задоволенні адміністративного
позову. Вважає свої дії при складанні
адміністративного протоколу та
вилученні водійських документів у
ОСОБА_1 правомірними.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, вивчивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 29.06.2014 року
інспектором ДПС Лозко А.А. складений
протокол про адміністративне
правопорушення за ч. 1 ст.130 КпАП України
відносно позивача ОСОБА_1

В протоколі вказано, що водій ОСОБА_1
29.06.2014 року в 08 год. 20 хв. керуючи
автомобілем «Мітсубісі» д/н НОМЕР_1 по
вул. Стеценко,1 в м. Києві перебував у
стані з ознаками наркотичного
сп»яніння, від проходження медичного
огляду на стан наркотичного сп»яніння
відмовився в присутності свідків, чим
порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього
руху та скоїв правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Згідно із ст. 9 КпАП України
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 254 КпАП
України про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне
правопорушення, у разі його оформлення,
складається у двох екземплярах, один з
яких під розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності.

Статтею 255 КпАП України
передбачено вичерпний перелік осіб та
органів, які мають право складати
відповідні протоколи про
адміністративні правопорушення.

Згідно із ст. 256 КпАП України у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складання, посада, прізвище,
ім"я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка
його склала, і особою, яка притягається
до адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

Позивач в своїх поясненнях
стверджує, що інспектором ДПС було
неправомірно складено протокол про
адміністративне правопорушення
відносно нього, а також вилучено
водійські документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, у
разі наявності підстав вважати, що
водієм вчинено порушення, за яке
відповідно до цього Кодексу може бути
накладено адміністративне стягнення у
вигляді позбавлення права керування
транспортними засобами, працівник
відповідного підрозділу Міністерства
внутрішніх справ України, що
забезпечує безпеку дорожнього руху,
тимчасово вилучає посвідчення водія до
набрання законної сили постановою у
справі про адміністративне
правопорушення, але не більше ніж на
три місяці з моменту такого вилучення,
і видає тимчасовий дозвіл на право
керування транспортними засобами.

Як встановлено судом при розгляді
справи, інспектором ДПС були дотримані
всі вимоги діючого законодавства при
складанні протоколу відносно позивача,
що свідчить про правомірність його дій,
а тому в задоволенні позовних вимог в
цій частині повинно бути відмовлено.

Що стосується позовних вимог про
визнання недійсним протоколу від 29.06.2014
року, складеного відносно позивача за
порушення вимог Правил дорожнього
руху, то суд вважає, що дані вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із субєктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Враховуючи те, що протокол про
адміністративне правопорушення,
складений відносно позивача, не є
нормативно-правовим актом чи правовим
актом індивідуальної дії, а тому не
може бути предметом оскарження в
адміністративному судочинстві.

Аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними та необгрунтованими, а
тому такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Конституцією України,
Кодексом про адміністративні
правопорушення України, Правилами
дорожнього руху, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: