Справа № 2а-3152/11/1206
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м.
Київ К/9991/14142/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Кобилянського М.Г., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними,
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Брянківської
міської ради Луганської області про
визнання неправомірними дій і
стягнення недоотриманої допомоги на
оздоровлення за 2009, 2010 роки відповідно
до розмірів, встановлених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), у сумі 7490
гривень.

Постановою Брянківського міського
суду Луганської області від 15 вересня
2011 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області щодо відмови позивачеві у
сплаті щорічної допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи, за 2009-2010
роки, встановленою статтею 48 Закону №
796-ХІІ. Зобов'язано відповідача
провести ОСОБА_4 перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення за 2009, 2010 роки
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат відповідно до статті 48 Закону №
796-ХІІ, виходячи з встановлених
розмірів мінімальної заробітної плати,
та провести виплату позивачеві
належної суми з урахуванням виплачених
сум. У іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року постанову Брянківського міського
суду Луганської області від 15 вересня
2011 року скасовано, позов залишено без
розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року скасувати, а
постанову Брянківського міського суду
Луганської області від 15 вересня 2011
року залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
є інвалідом II групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог та залишаючи
адміністративний позов ОСОБА_4 без
розгляду, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач про
порушення свого права, якщо він вважав
його порушеним, повинен дізнатися при
виплаті йому відповідачем щомісячної
пенсії. Звернення ОСОБА_4 до
відповідача із заявою з питання
проведення перерахунку пенсії за
минулий час не є передбаченою законом
можливістю досудового порядку
вирішення спору в розумінні частини 4
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України. Оскільки позивач
звернувся в суд з позовом до Управління
праці та соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області про визнання дій
неправомірними і стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009-2010 роки - 5 липня 2011
року, то ним пропущено встановлений
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду і його позовні
вимоги підлягають залишенню без
розгляду.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

За перевіркою матеріалів справи
вбачається, що допомога на
оздоровлення за 2009, 2010 роки позивачеві
була виплачена відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі по 120 гривень, за
2009 рік у лютому 2009 року, а за 2010 рік у
січні 2011 року (а.с. 7).

З позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області про визнання дій
неправомірними і стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009-2010 роки, ОСОБА_4
звернувся в суд 5 липня 2011 року (а.с. 1-2).

Суд апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
пропущення позивачем строку звернення
до суду щодо позовних вимог за 2009 рік,
оскільки допомогу на оздоровлення за
2009 рік у розмірі 120 гривень ОСОБА_4
отримав у лютого 2009 року, а звернувся до
суду з позовом тільки 5 липня 2011 року,
тобто з пропущенням встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строку звернення
до суду. Підстав, які б перешкоджали
позивачеві у встановлені строки
звернутись до суду з відповідними
позовними вимогами судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Разом з тим, апеляційним судом не
враховано, що допомогу на оздоровлення
за 2010 рік у розмірі 120 гривень
позивачеві було виплачено у січні 2011
року, отже про порушення свого права
він дізнався у січні 2011 року, а з
позовом звернувся в суд у липні 2011 року,
тобто в межах передбаченого статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду, а
тому висновок суду апеляційної
інстанції про залишення без розгляду
позовних вимог ОСОБА_4 до Управління
праці та соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області про визнання дій
неправомірними і стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік, є помилковим.

Крім того, залишаючи без розгляду
позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної
інстанції невірно послався на те, що
позивач про порушення свого права
повинен був дізнатися при виплаті йому
відповідачем щомісячної пенсії,
оскільки спірні правовідносини
виникли щодо недоплати не щомісячної
пенсії, а щорічної допомоги на
оздоровлення.

Також слід відмітити те, що дана
позовна заява зареєстрована в суді
першої інстанції за вхідним № 9538 - 5
липня 2011 року, а згідно доданої до
касаційної скарги копії позовної
заяви, така була отримана Брянківським
міським судом Луганської області - 30
червня 2011 року.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини 1 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року в частині залишення без розгляду
позовних вимог ОСОБА_4 до Управління
праці та соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними,
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік -
скасувати, а справу в цій частині
позовних вимог - направити до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року в частині залишення без розгляду
позовних вимог ОСОБА_4 до Управління
праці та соціального захисту населення
Брянківської міської ради Луганської
області про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними,
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2009 рік -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Кобилянський М.Г.