Справа № 6а-21/11 (2а-13/09)
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/24600/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м.
Києві, відділу Державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції в м. Києві,
Головного управління Державного
казначейства України в м. Києві, третя
особа - заступник начальника відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Каліновська Наталія
Вікторівна про визнання бездіяльності
протиправною, скасування постанови та
стягнення шкоди за касаційною скаргою
Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві на
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 8 листопада 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що вироком Оболонського районного суду
м. Києва від 19 березня 2001 року ОСОБА_3
засуджено до чотирьох років
позбавлення волі, та стягнуто на
користь ОСОБА_1, як потерпілому у
справі, в порядку відшкодування
матеріальної шкоди 1000 грн. Постановою
заступника начальника відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Каліновською Н.В. від
24 червня 2008 року повернуто виконавчий
лист №1-176 від 19 березня 2001 року у
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 за
повідомленням Київського СІЗО №13 та
за даними облікової картотеки не
знаходиться. Проте державним
виконавцем не враховано, що ОСОБА_3 був
засуджений до чотирьох років
позбавлення волі ще у 2001 році та відбув
строк покарання. Позивач вказує, що
державним виконавцем не виконані в
повній мірі вимоги статті 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо здійснення всіх необхідних
заходів щодо встановлення
місцезнаходження боржника та
встановлення майна, на яке може бути
звернуто стягнення за весь тривалий
термін (понад 7 років) перебування
виконавчого документа у державній
виконавчій службі. Просив з
урахуванням уточнення позовних вимог
поновити строк звернення до суду;
визнати протиправною бездіяльність
державних виконавців відділів
Державної виконавчої служби
Шевченківського та Оборонського
районних управлінь юстиції у м. Києві;
скасувати постанову заступника
начальника відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Каліновською Н.В. від 24 червня 2008 року
про повернення виконавчого листа без
виконання; зобов'язати відділ
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві усунути порушення
прав стягувача та вчинити всі
передбачені законом заходи щодо
виконання судового рішення в порядку
статті 5 Закону України «Про виконавче
провадження»; стягнути з відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві та відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
на користь позивача матеріальні збитки
у розмірі 2305 грн, моральну шкоду в сумі
5000 грн, судові витрати в сумі 53,61 грн та
витрати, пов'язані з оголошенням у
газеті «Урядовий кур'єр» від 1 серпня 2009
року №138 щодо виклику Каліновської Н.В.
до суду в розмірі 346 грн.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 7 серпня 2009 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено
ОСОБА_1 строк звернення до суду. Визнано
протиправною бездіяльність відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві та відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
щодо виконання виконавчого листа,
виданого Мінським районним судом м.
Києва 23 травня 2001 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 грн
матеріальної шкоди. Скасовано
постанову заступника начальника
відділу Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Каліновською Н.В. від
24 червня 2008 року про повернення
виконавчого документу стягувачеві.
Стягнуто з відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
на користь ОСОБА_1 2305 грн матеріальних
збитків, 2000 грн моральної шкоди та 399,61
грн судових витрат. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2011
року апеляційну скаргу відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві задоволено частково.
Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 7 серпня 2009 року змінено.
Стягнуто з Головного управління
Державного казначейства України у м.
Києві з Єдиного казначейського рахунку
на користь ОСОБА_1 2305 грн матеріальних
збитків, 2000 грн моральної шкоди та 399,61
грн судових витрат. В іншій частині
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 7 серпня 2009 року залишено
без змін.

31 жовтня 2011 року Головне управління
Державного казначейства України у м.
Києві звернулось із заявою про зміну
способу та порядку виконання ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2011
року.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 8 листопада 2011 року в
задоволенні заяви Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві про зміну способу та
порядку виконання ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 9 березня 2011 року відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року в задоволенні апеляційної
скарги Головного управління
Державного казначейства України у м.
Києві відмовлено. Ухвалу Оболонського
районного суду м. Києва від 8 листопада
2011 року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві, судами
порушення норм чинного матеріального
та процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити заяву про зміну способу
та порядку виконання судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до частини l статті 36 Закону
України «Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Згідно частин 1, 2 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка
бере участь у справі, та сторона
виконавчого провадження може
звернутися до адміністративного суду
першої інстанції, незалежно від того,
суд якої інстанції видав виконавчий
лист, що видав виконавчий лист, із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Таким чином, суд
за наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що виконавче провадження
на виконання ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 9 березня 2011 року не відкрито, а
отже, правові підстави для звернення із
заявою про зміну способу та порядку
виконання рішення суду відсутні.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Державного казначейства України у м.
Києві залишити без задоволення, а
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 8 листопада 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.