Справа № 0309/1455/12 2а/0309/1949/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014р.
Справа № 9104/182664/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, смт Любешів Любешівського
району Волинської області

на постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 10.04.2012р. у
справі №0309/1455/2012, 2-а/0309/1949/2012 за позовом
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області

про зобов'язання здійснити перерахунок
і виплату основної та додаткової
пенсії та щомісячної доплати,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2011р. позивач звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління пенсійного фонду у
Любешівському районі Волинської
області про визнання дії відповідача
по справі незаконними, зобов'язання
перерахувати та виплатити їй раніше
призначену державну та додаткову
пенсії, і щомісячну доплату до пенсії
виплату яких передбачено ст.ст. 39, 50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи'' виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком в межах
строку позовної давності та
виплачувати надалі.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 10.04.2012р. у
справі №0309/1455/2012, 2-а/0309/1949/2012
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду у Любешівському
районі Волинської області провести
позивачу перерахунок та виплату
державної пенсії та додаткової пенсії,
і щомісячнуу доплату до пенсії за
період з 12.01.2011р. по 22.07.2011р. у розмірі,
встановленому ст.ст.39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постанова мотивована тим, що згідно
ст.ст.39, 50 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, а також передбачено, що
в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими, по 2 групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком, і як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає на території зони
добровільного гарантованого
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат. Зазначає, що максимальний розмір
пенсії або місячного грошового
утримання згідно чинного
законодавства визначається лише за
правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Не погодившись із постановою її
оскаржило управління Пенсійного фонду
у Любешівському районі Волинської
області, яке вважає, що судом при
винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю. Вказує на те, що при
обчисленні щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
позивачу по справі управління
Пенсійного фонду України у
Любешівському районі Волинської
області керувалось Постановами
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996р., №654 від 16.07.2008р.

З урахуванням вимог ч.8 ст. 183-2 та п.3 ч.1
ст.197 КАС України, апеляційний розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою яка постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, визнаний
інвалідом 2 групи та непрацюючим
пенсіонером, що проживає на території
зони добровільного гарантованого
відселення.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 2 ч.1 ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що особам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам 3 групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
3 групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із вимогами ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин - громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Постановами Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008р. та №654 від
16.07.2008р. всупереч положень ст.ст.50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" Кабінет Міністрів України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому, що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягає ст.50
та ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Частиною 3 ст.67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Положення ч.3 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів не є перешкодою
для застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого крім
передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги по 22.07.2011р., судом першої
інстанції було обґрунтовано взято до
уваги, що Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", який набрав
чинності 19.06.2011р., доповнено прикінцеві
положення пунктом 4, згідно якого в 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік". При
цьому, на виконання вимог вказаного
закону Кабінетом Міністрів України
06.07.2011р. прийнято постанову №745, яка
набула чинності 23.07.2011р.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались, а тому нарахування та
виплата у 2011 році позивачу державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, а також щомісячної доплати до
пенсії повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а
починаючи з 23.07.2011р. виплати,
передбачені, зокрема, ст.ст.39, 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
повинні здійснюватися в порядку та
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" №745 від 06.07.2011р.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати державної
пенсії в розмірі, не нижчому восьми
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а також як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає
на території зони добровільного
гарантованого відселення підвищення
до пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат, починаючи з 12.01.2011р. по
22.07.2011р. включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, - залишити без задоволення.

2.Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 10.04.2012р. у
справі №0309/1455/2012, 2-а/0309/1949/2012 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області Тернопільської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок і виплату основної та
додаткової пенсії, - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.10 ст.183-2 КАС
України ухвала є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга