Справа № 826/16224/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «ДОКА Україна Т.О.В.» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби у місті
Києві про визнання протиправними та
скасування рішень, карток відмови,
стягнення надміру сплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «ДОКА Україна Т.О.В.» (далі
по тексту - позивач) звернулося до суду
з позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі по тексту -
відповідач 1), Головного управління
Державної казначейської служби у місті
Києві (відповідач - 2) про визнання
протиправними та скасування рішень про
коригування митної вартості товарів
від 13 травня 2013 року № 100250000/2013/600620/2 і №
100250000/2013/600621/2, від 27 травня 2013 року №
100250000/2013/600749/2, карток відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 13 травня
2013 року № 100250000/2013/00750 і № 100250000/2013/00752,
від 27 травня 2013 року № 100250000/2013/00888, та
стягнення суми надміру сплачених
коштів у розмірі 98 203, 21 грн. (за митними
деклараціями від 13 травня 2013 року №
100250000/2013/056386 - 40 538, 84 грн., від 13 травня 2013
року № 100250000/2013/056389 - 36 480, 07 грн., від 27
травня 2013 року № 100250000/2013/058053 - 21 184, 30
грн.).

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 29 січня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 січня 2014 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов зовнішньоекономічного
контракту купівлі-продажу № ІМ-1/2013 від
18.01.2013 року, укладеного між
підприємством «Дока Індастрі ГмбХ»
(Австрія) та ТОВ «ДОКА Україна Т.О.В.» і
інвойсів № 080152878 від 07.05.2013 року, № 080152939
від 08.05.2013 року, № 080153634 від 24.05.2013 року,
до Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
декларантом позивача подано митні
декларації (за кожним інвойсом) №
100250000/2013/056246 від 13.05.2013 року; №
100250000/2013/056259 від 13.05.2013 року; №
100250000/2013/057947 від 27.05.2013 року та документи
з метою здійснення митного контролю та
митного оформлення товарів.

Митна вартість товарів була визначена
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

З матеріалів справи вбачається, що для
підтвердження заявлених відомостей
було подано також наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт
купівлі-продажу № ІМ-1/2013 від 18.01.2013
року, інвойси, міжнародні автомобільні
накладні (CMR), довідки про транспортні
витрати.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів, 14.03.2013
року Київська регіональна митниця,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
оформила картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення від 13
травня 2013 року № 100250000/2013/00750 і №
100250000/2013/00752, від 27 травня 2013 року №
100250000/2013/00888, а також рішення про
коригування митної вартості від 13
травня 2013 року № 100250000/2013/600620/2 і №
100250000/2013/600621/2, від 27 травня 2013 року №
100250000/2013/600749/2 за шостим (резервним)
методом. Згідно з вказаними рішеннями
було скориговано митну вартість у бік
її збільшення.

Вказаними рішеннями про коригування
митної вартості також було витребувано
від позивача додаткові документи, а
саме: транспортні (перевізні)
документи; виписку з бухгалтерської
документації; прайс-лист виробника
товару; висновок про якісні
характеристики товарів; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних або подібних товарів на
території України; довідкову
інформацію щодо вартості у
країні-експортері ідентичних товарів;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Після винесення вказаних рішень
позивач подав нові декларації митної
вартості № 100250000/2013/056386 і № 100250000/2013/056389
від 13.05.2013 року, № 100250000/2013/058053 від 27.05.2013
року, в яких задекларував товар з
урахуванням рішень про коригування
митної вартості.

Також супровідними листами № № 566 та 567
від 30.07.2013 року і № 628 від 13.08.2013 року
позивачем надіслано на адресу митного
органу витребувані документи, а саме:
договір на транспортно-експедиторське
обслуговування у міжнародному
сполученні; договори-заявки на
перевезення; рахунки-фактури; довідки
про транспортні витрати; прайс-лист
виробника; інформаційні листи від
виробника товару; експертні висновки
Київської ТПП; податкові та видаткові
накладні; банківські виписки і акти
прийоми-передачі.

Одержавши вказані вище документи,
митний орган дійшов висновку про те, що
вони не містили всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості, а також містили розбіжності,
а тому підстав для перегляду
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості немає.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Викладене свідчить про те, що право
митного органу на витребування від
декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів або у разі
відсутності у документах всіх
відомостей, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачені такі методи визначення
митної вартості товарів: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Як свідчить графа 33 «Обставини
прийняття рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості» митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки подані документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, так
як:

- не подано транспортний (перевізний)
документ;

- в калькуляції транспортних витрат
виділена плата за навантаження, а в ДМВ
така інформація не зазначена.

Після подання позивачем нових
декларацій з виправленими показниками
та надання додаткових документів,
витребуваних митним органом,
відповідачем 1 також повідомлено, що
подані документи викликають сумнів та
містять розбіжності, а саме:

- у інвойсі від 07.05.2013 року № 080152878 та у
додатковій угоді № 1 до
зовнішньоекономічного контракту від
01.03.2013 року зазначено різні реквізити
розрахункових рахунків;

- довідка про транспортні витрати
містить інформацію про вартість
навантаження, хоча наявність цієї
інформації суперечить умовам FCA;

- довідка про транспортні витрати
видана ПП «Київтрансбуд ХХІ»,
натомість органу доходів і зборів не
надано документ, що підтверджує
правовідносини між вказаним
підприємством та позивачем.

Крім того, відповідно до декларації
митної вартості, покупець та продавець
пов'язані між собою.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду, що
доводи, наведені митним органом є
такими, що не впливають на визначення
митної вартості імпортованих
позивачем товарів.

Крім того, як вбачається з поданих
позивачем експертних висновків
Київської торгово-промислової палати
№ Ц-479/2 і № Ц-479/1 від 26.07.2013 року, № Ц-511
від 12.08.2013 року вартість імпортованих
позивачем товарів відповідає ринковій
вартості цих товарів.

Що стосується позовної вимоги про
повернення надлишково сплачених сум,
то колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про відмову в
задоволенні такої вимоги, оскільки
позивачем не було доведено те, що ним
була дотримана процедура, передбачена
розділом ІІІ Порядку повернення
платникам податків митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1097/14364. А тому з огляду на
вищевикладене, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
24.07.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.