Справа № 804/4343/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
29 травня 2014 р. Справа № 804/4343/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії
Василівни при секретаріТалаш Д.В. за
участю: представника позивача Іскрук
О.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства "Електроград"
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби у
Дніпропетровській області про
визнання незаконним та скасування
рішення №110000003/2013/000129/2 від 27.12.2013 року,
стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«ЕЛЕКТРОГРАД» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати незаконним та
скасувати рішення №110000003/2013/000129/2 від
27.12.2013 року про коригування митної
вартості та стягнути з державного
бюджету на користь Приватного
акціонерного товариства «ЕЛЕКТРОГРАД»
різницю між заявленою митною вартістю
та відкоригованою Дніпропетровською
митницею Міндоходів у сумі 6509,87 грн..

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що
Дніпропетровською митницею
неправомірно та безпідставно було
винесено рішення про коригування
митної вартості товару, незважаючи на
те, що позивачем були подані всі
необхідні документи в підтвердження
правомірності застосування основного
методу визначення митної вартості
товару за ціною угоди та непослідовно
застосований метод визначення митної
вартості, таким чином позивачем
надмірно сплачено суму митного
платежу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014 року
по справі в якості другого відповідача
залучено Головне управління Державної
казначейської служби у
Дніпропетровській області.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав викладених в
позовній заяві та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача 1 в судове
засідання призначене на 29.05.2014 року не
з'явився, але надав клопотання про
розгляд справи у відсутність
представника, суду також були наданні
заперечення, в яких зазначено про
правомірність винесення оскаржуваного
рішення.

Представник відповідача 2 в судове
засідання призначене на 29.05.2014 року не
з'явився, надав клопотання про розгляд
справи у відсутність представника,
через канцелярію суду надав
заперечення, в яких зазначено, що
вимога про стягнення коштів подана
заздалегідь, оскільки суми митних та
інших платежів повертаються органами
Казначейства за умови надання висновку
митним органом.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази наявні в матеріалах справи,
встановив наступне.

24 грудня 2013 року позивачем заявлено до
митного оформлення отриманий від
Компанії IT Inter Dgy SA за контрактом товар:
трансформатор з литою ізоляцією TRAFO RESINA
PN 1000 КВА, 10/0,4 кB, DYN-11, 2 шт..
Використовується у багатьох отраслях
народного господарства: призначенні
для перетворення електричної енергії в
електромережах трьохфазного змінного
струму частотою 50ГЦ, встановлюються у
вбудованих підстанціях на промислових
підприємствах. Тех.дані: частота 50 ГЦ,
клас ізоляції до 24 КВ, потужність - 1000
КВА. Країна виробництва - Італія,
виробник «NEWTON Trasformatori s.p.a.» та подано до
митного посту вантажно-митну
декларацію № 110050004/2013/202209 від 24.12.2013
року.

Даний товар поставлявся на підставі
зовнішньоекономічного контракту №EL
12017 від 14.11.2013 року, додатку -
специфікації №1 від 14.11.2013 року,
укладеного між позивачем та
підприємством IT Inter Technology SA (Швейцарія),
на умовах FCA м.Понджибонси, Сиена
(Італія).

Митна вартість товару була заявлена
позивачем за ціною контракту (основний
метод) відповідно до ст.58 Митного
кодексу України на рівні 9708,23 євро/шт.
(106324,62 грн./шт)..

Митницею під час здійснення контролю
за правильністю визначення
декларантом митної вартості товару
виявлено розбіжності у наданих
позивачем документах, а саме в рахунку
№14/13 від 16.12.2013 року, в рахунку-фактурі
№696/13 від 12.12.2013 року - розбіжності за
одиницю товару.

Автоматизованою системою аналізу
ризиків за результатами
формато-логічного контролю по МД
№110050004/2013/202209 від 24.12.2013 року було
визначено обов'язкову форму контролю
«Контроль правильності митної
вартості товарів. Можливе значення
митної вартості товару. Здійснити
перевірку правильності митної
вартості, вернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів».

Посадовою особою митниці було
проведено контроль співставлення -
порівняння заявленої митної вартості
товару позивача, із даними, які
містяться в електронній копії МД
№100270001/2013/012830 від 10.12.2013 року, за якою
ввозився такий самий товар.

Такі обставини призвели до сумніву у
правильності визначення митної
вартості товару.

27 грудня 2013 року відповідачем були
прийняті карта відмова в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №110050004/2013/00336
та рішення від 27.12.2013 року
№110000003/2013/000129/2 про коригування митної
вартості товару за резервним методом.

Згідно статті 55 Митного кодексу
України товар було випущено у вільний
обіг на умовах фінансової гарантії.
Позивачем сплачено фінансову гарантію
(ПДВ та мито) в розмірі 6 509,87 грн..

Для підтвердження митної вартості
товару митницею витребувано у позивача
додаткові документи, а саме: 1) каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 2)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний із договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; 3) виписку з
бухгалтерської документації; 4)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціальними експертними
організаціями.

Декларант надав до митного органу
висновок Торгово-промислової палати
України №Э-289 від 26.12.2013 року,
інформаційний лист підприємства № 117
від 27.12.2013 року, переклади
рахунку-фактури та ВМД країни
відправлення, спеціальний прас-лист
виробника товару на 2013 рік.

Однак, зазначенні документи відповідач
визнав такими, що не підтверджують
заявлену позивачем митну вартість
товару, а саме у висновку ТПП від 26.12.2013
року № Э-289 експертом для аналізу та
подальших розрахунків взято за основу
аналог оцінюваного товару згідно
прайс-листа фірми-виробника на 2013 рік.
Експерт зазначає, що ціна згідно з
прайс-листом зазначена на рівні 8 875
євро/шт.. на умовах EXW. Разом з тим
наданий прайс-лист містить ціни
безпосередньо для фірми імпортера з
урахуванням знижок як для офіційного
дилера. Ціна за даний товар в
прайс-листі зазначена на рівні 8310
євро/шт.. Інформаційний лист
підприємства від 27.12.2013 року №117 щодо
подальшого використання оцінюваного
товару містить посилання на поставку
трансформаторів за контрактом від
01.09.2013 року №47/Y, хоча поставка
здійснюється за контрактом від 14.11.2013
року № EL 12017. Переклад рахунку-фактури
від 12.12.13 р. №696/13 містить інформацію, що
на товар надано знижку з урахуванням
переплати 50% згідно інвойсу від 20.11.2013 р.
№638/13. Надання знижок жодним з
документів не підтверджено.

Відповідно до листа Дніпропетровської
митниці Міндоходів №1397/04-50-52 від 28.02.2014
року документи, що додатково подані
позивачем до митниці взяті
контролюючим органом до уваги, проте
оскаржуване рішення відповідача
залишилось чинним.

Так, відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 50
Кодексу відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (стаття 54 Кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

За частиною 1 статті 58 Кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної вартості товару лежить на
позивачу, а митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи.

При цьому, згідно із вищенаведеними
приписами, у випадку виникнення
обґрунтованих сумнівів митний орган
повинен витребовувати, а позивач -
надавати лише ті докази, які можуть
підтвердити або спростувати сумніви
митниці.

Згідно пояснень наданних під час
судового розгляду справи позивач
зазначив, що при підготовці документів
до митниці представниками АТ
«ЕЛЕКТРОГРАД» у листі №117 було
здійснено описку замість контракту від
14.11.2013 року № EL 12017, здійснено посилання
на контракт від 01.09.2013 року №47/Y, яка не
впливає на вартість товару. Щодо
рахунку-фактури від 12.12.13 № 696/13, в якому
міститься інформація, що на товар
надано знижку з врахуванням
передоплати 50% згідно інвойсу від 20.11.2013
р. № 638/13, пояснено, що з італійської
мови «A DETRARRE VS.ACCONTO» перекладається як
«авансовий платіж», отже компанія IT Inter
Technology SA інвойсом від 20.11.2013 р. № 638/13
здійснила 50% оплати, решту сплачувала
по рахунку-фактури від 12.12.13 №696/13.
Стосовно зазначеної ціни товару у
рахунку № 14/13 від 16.12.13 на загальну суму
18 686 євро та вартості одиниці
відповідно 9 343 євро, а в рахунку-фактурі
від 12.12.13 № 696/13 зазначеної ціни товару 17
770 євро, ціни за 1 шт. 8 885 євро відповідно,
зазначено, що ціни товару у рахунку №
14/13 від 16.12.13 вказані на підставі
узгоджених цін між AT «ЕЛЕКТРОГРАД» та IT
Inter Technology SA в Специфікації № 1 до
контракту № EL 12017 від 14.11.2013 р.. Стосовно
ціни на товар по рахунку-фактурі від
12.12.13 № 696/13 у розмірі 17 770 євро, ціни за 1
шт. - 8 885 євро, то вказана вартість
товару узгоджувалася між покупцем IT Inter
Technology SA та продавцем «NEWTON Transformatori s.p.a»,
і є ціною як для офіційного дилера «NEWTON
Transformatori s.р.а» (виробник) за спеціальним
прас листом - грудень 2013 р.. У
спеціальному прас-листі за грудень 2013
р. вартість Трансформаторів з литою
ізоляцією потужністю 1000 КВА визначена
у розмірі 8 885 євро за 1 одиницю.

Відповідні доводи відповідачем
прийняті до уваги не були.

Відповідно до статті 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього. При
застосуванні цього методу визначення
митної вартості за основу береться
прийнята органом доходів і зборів
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: 1) фізичні характеристики; 2)
якість та репутація на ринку; 3) країна
виробництва; 4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не
можуть бути підставою для відмови у
розгляді товарів як ідентичних, якщо в
цілому такі товари відповідають
вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

Згідно статті 60 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Так, як зазначалося вище, у відповідача
була наявна інформація про вартість
прийняту митним органом товару
«трансформатори силові сухі типу TMCRES з
вентилятором обдува», електричні,
номінальної потужності 1000 КВА, 10/0,4 кВ,
на найбільшу робочу напругу 10 кВ,
частота 50 Гц…призначенні для роботи в
середині на промислових підприємствах
і комерційних закладах. Для цивільного
використання. Торгівельна марка ТМС.
Виробник: ТМС Italia S.p.a. Країна
виробництва: Італія», оформленого за
ВМД №100270001/2013/012830 від 10.12.2013 року, країна
походження якого також Італія, код
товару УКТЗЕД, що за даними
характеристиками відповідає
заявленому позивачем товару, а саме
«трансформатор з литою ізоляцією TRAFO
RESINA PN 1000 КВА, 10/0,4 кB, DYN-11, 2 шт..
Використовується у багатьох отраслях
народного господарства: призначенні
для перетворення електричної енергії в
електромережах трьохфазного змінного
струму частотою 50ГЦ, встановлюються у
вбудованих підстанціях на промислових
підприємствах. Тех.дані: частота 50 ГЦ,
клас ізоляції до 24 КВ, потужність - 1000
КВА. Країна виробництва - Італія,
виробник «NEWTON Trasformatori s.p.a.».

При цьому, згідно ч. 1, 2 статті 61 Митного
кодексу України існують застереження
щодо умов застосування методів
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних товарів
та за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, зокрема, Товари
не вважаються ідентичними або
подібними (аналогічними) оцінюваним,
якщо вони не вироблені в тій же країні,
що і товари, які оцінюються. Товари,
виготовлені не виробником оцінюваних
товарів, а іншою особою, беруться до
уваги лише у разі, якщо немає ні
ідентичних, ні подібних (аналогічних)
товарів, виготовлених особою -
виробником товарів, що оцінюються.

Таким чином, оскільки товари вироблені
в одній країні, товари мають схожі
характеристики і складаються зі схожих
компонентів суд приходить до висновку,
що відповідачем не доведено в судовому
порядку комерційну не
взаємозамінність товару, та як
наслідок послідовний перехід від
одного до іншого методу визначення
митної вартості товару, в тому числі
зазначивши в свому рішенні про
відсутність таких товарів.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку суду,
Дніпропетровською митницею Міндоходів
не доведено правомірність та
обґрунтованість підстав для прийняття
спірного рішення про визначення митної
вартості товарів з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ПАТ «ЕЛЕКТРОГРАД» у цій частині
підлягає задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги про
стягнення суми внесеної фінансової
гарантії, що складається із сум
сплаченого мита та податку на додану
вартість у розмірі 6 509,78 грн., на думку
суду, є необґрунтованими та
передчасними, оскільки виникнення
права на повернення сплачених податків
і зборів пов'язується з певними
обставинами та відповідною процедурою,
згідно статті 301 Митного кодексу
України, зокрема, помилково та/або
надміру зараховані до державного
бюджету суми митних платежів
повертаються з державного бюджету в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
статті 45 Бюджетного Кодексу України,
зокрема, центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету, так на момент вирішення справи
право на отримання суми внесеної
фінансової гарантії, у позивача є
таким, що не порушено.

З урахуванням висновків суду
викладених вище, позов підлягає
частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити
згідно статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 72, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства «ЕЛЕКТРОГРАД»
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби у
Дніпропетровській області про
визнання незаконним та скасування
рішення №110000003/2013/000129/2 від 27.12.2013 р.,
стягнення суми - задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці
Міндоходів №110000003/2013/000129/2 від 27.12.2013
року про коригування митної вартості
товарів.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
судові витрати на користь Приватного
акціонерного товариства «ЕЛЕКТРОГРАД»
() в розмірі 73 (сімдесят
три) гривні 08 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
згідно ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.В. Боженко