Справа № 202/5890/14-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/5890/14-а
Провадження № 2-а/202/102/2014
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2014 року суддя Індустріального
районного суду міста Дніпропетровська
Колесніченко О.В., розглянувши в
порядку скороченого провадження в
приміщенні Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська, третя особа -
Дніпропетровська митниця Міндоходів
України про визнання діяльності
неправомірною, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач пред'явив
через суд зазначений позов до
відповідача на предмет захисту прав на
пенсійне забезпечення з тих підстав, що
він 05 березня 2014 року вийшов на пенсію
відповідно до Закону Україну «Про
державну службу» як посадова особа
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України, проте відповідачем в
порушення вимог Закону України «Про
державну службу», Закону України «Про
пенсійне забезпечення», Закону України
«Про оплату праці», Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», постанови Кабміну «Про
деякі питання визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» № 865
від 31 травня 2000 року, постанови Кабміну
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
№268 від 09 березня 2006 року при
нарахуванні та призначенні пенсії не
включено згідно з довідкою митниці
матеріальну допомогу на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, суми індексації заробітної
плати, суми виплат різниці в заробітній
платі за постановою Кабміну №268 від 09
березня 2006 року, не зважаючи на те, що на
усіх вказані виплати нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з 01
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, тому позивач
просив суд визнати протиправними
діяльність відповідача щодо
неврахування при розрахунку розміру
пенсії сум матеріальної допомоги на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, сум
нарахованої індексації заробітної
плати, сум виплати різниці в заробітній
платі відповідно до п.9 постанови
Кабміну №268; зобов'язати відповідача
здійснити позивачу перерахунок та
виплату пенсії державного службовця з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, сум
нарахованої індексації заробітної
плати, сум виплати різниці в заробітній
платі відповідно до п.9 постанови
Кабміну №268.

Ухвалою суду було відкрито скорочене
провадження у даній справі в межах
строку звернення до адміністративного
суду.

В письмових запереченнях відповідач
позов не визнав у повному обсязі у
зв'язку з тим, що відповідно до ст. 33
Закону України «Про державну службу»
та постанови Кабміну №865 від 31 травня
2000 року «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
індексація не відносяться до
заробітної плати державних службовців
та за правилами ст. 35 Закону України
«Про державну службу» вказані виплати
є окремими разовими виплатами та не
зараховуються до складу заробітної
плати, визначеної ч.2 ст. 33 Закону
України «Про державну службу», тому
підстави для задоволення позову
відсутні. Крім того, позивач не
звертався до Управління з вимогами про
включення при розрахунку пенсії сум
індексації заробітної плати та виплати
різниці в заробітній платі за
постановою Кабміну №268 від 09 березня 2006
року.

Розглянувши позовні вимог, дослідивши
матеріали справи та наявні в них
докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач з 1995 року по 18 лютого 2014 року
працював на посаді начальника відділу
кінологічного забезпечення управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Дніпропетровської
митниці Міндоходів, з 21 лютого 2014 року
по 25 лютого 2014 року перебував на обліку
в Лівобережному районному центрі
зайнятості м. Дніпропетровська, що
підтверджується трудовою книжкою,
долученою до матеріалів справи в копії
(а.с.26-34) та з 05 березня 2014 року позивач
вийшов на пенсію державного службовця
за віком відповідно до вимог Закону
України «Про державну службу».

При зверненні за призначенням пенсії
позивач подав до управління довідки,
видані Дніпропетровською митницею
Міндоходів 28 лютого 2014 року №№ 35, 36, 37:
про складові заробітної плати
(посадовий оклад, надбавку за ранг або
кваліфікаційні класи, або класний чин,
або спеціальні звання, або
дипломатичний ранг, надбавка за
вислугу років), що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»;
про складові заробітної плати за
останні 24 календарних місяці роботи
підряд перед зверненням за пенсією та
за 60 календарних днів. Вказані довідки
містили у складі заробітної плати,
виплати на які на які нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з 01
січня 2011 року внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, зокрема,
матеріальну допомогу на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань - 27886,37 грн., нарахування
індексації заробітної плати - 1286,42 грн.,
виплати різниці в заробітній платі по
постанові Кабміну від 09 березня 2006 року
№268 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів, та інших органів» -
2555,24 грн.

Розпорядженням управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м. Дніпропетровська від 05 березня 2014
року відповідач призначив позивачу
пенсію без урахування матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, сум виплати різниці в
заробітній платі по постанові Кабміну
від 09 березня 2014 року №268, та після
звернення позивача із відповідною
заявою 08 травня 214 року про перерахунок
пенсії з включенням в розрахунок
вказаних сум, відмовив листом від 20
травня 2014 року №4824/10/40 у здійсненні
такого перерахунку з посиланням як на
підставу відмови на ст.ст. 33, 35 Закону
України «Про державну службу»,
постанову Кабінету Міністрів України
№865 від 31 травня 2000 року (а.с.37).

Разом з тим, ч.1 статті 1 Закону України
«Про оплату праці» від 24 березня 1995
року встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначена
структура заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону «Про
державну службу» № 3723-XII заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Так само, відповідно до ст.1, ч.2 ст. 2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», п.2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення; суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників, входять до складу фонду
додаткової заробітної плати та не
мають разового характеру.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року №1788-XII врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Так, згідно з ч. 1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відтак, за змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
нараховується для роботодавців
(платників, зазначених у пунктах 1 (крім
абз. 7), 2, 3, 6, 7 і 8 ч.1 ст. 4 цього Закону) - на
суму нарахованої заробітної плати за
видами виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Одночасно, розв'язуючи спір у цій
справі, суд приймає до уваги висновки
Верховного суду України в постанові
від 20 лютого 2012 року, які за вимогами ч.1
ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з таким рішенням
Верховного Суду України.

Оскільки з довідок від
Дніпропетровської митниці Міндоходів
України від 28 лютого 2014 року №№36, 37
наданої позивачем вбачається, що на
суми матеріальної допомоги (на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань),
індексації заробітної плати, виплати
різниці в заробітній платі по
постанові Кабміну від 09 березня 2006 року
№268 - нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, то вони є
складовою заробітної плати позивача та
зобов'язанні враховуватись при
обчислення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем у цій справі у
відповідності зі своїм обов'язком
доказування, встановленим ст.71 КАС
України, не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх заперечень, а подані - були
спростовані матеріалами справи та
встановленими в судовому засіданні
обставинами, а тому до уваги у цій
справі судом не приймаються.

З огляду на викладене, суд, за
внутрішнім переконанням, дійшов
висновку, що відповідач, порушуючи п. 1
ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно не
включив при нарахуванні розміру пенсії
ОСОБА_1 повної суми матеріальної
допомоги (на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань),
індексації доходів, виплати різниці в
заробітній платі по постанові Кабміну
від 09 березня 2006 року №268, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а відтак, права
позивача підлягають захисту по суду та
відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України для
повного захисту прав позивача згідно
ст. 162 КАС України належить позовні
вимоги задовольнити повністю.

Доводи відповідача про те, що позивач
не звертався до управління з заявою про
включення при розрахунку пенсії суми
заробітної плати та виплати різниці в
заробітній платі згідно постанови
Кабміну №268 від 09 березня 2006 року у
зв'язку з чим ці вимоги задоволенню не
підлягають, суд до ваги не приймає,
оскільки позивач для призначення
пенсії подав довідки, які містили
вказані суми і з довідок вбачається, що
на ці суми нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01 січня 2011
року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а відтак,
відповідач неправомірно не включив ці
суми до розрахунку пенсії при її
призначенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6 - 11, 71, 99, 183-2 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м. Дніпропетровська щодо неврахування
при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1
виплачених за період з 01 лютого 20009 року
по 31 січня 2014 року сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань,
сум нарахованої індексації заробітної
плати та сум виплати різниці в
заробітній платі відповідно до п.9
постанови Кабінету Міністрів України
№268 від 09 березня 2006 року «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів, та інших органів» -
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1
виплачених за період з 01 лютого 20009 року
по 31 січня 2014 року сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань,
сум нарахованої індексації заробітної
плати та сум виплати різниці в
заробітній платі відповідно до п.9
постанови Кабінету Міністрів України
№268 від 09 березня 2006 року «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів, та інших органів».

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська заінтересованими
особами, а так само прокурором,
апеляційної скарги з одночасним
надсиланням її копії безпосередньо до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів, починаючи з наступного за
днем вручення її копії.

Суддя
О.В. Колесніченко