Справа № 308/19961/13-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Карпюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Ужгороді Закарпатської
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в місті Ужгороді Закарпатської
області про перерахунок пенсії.
Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він
досяг віку 60 років та відповідно до ч. 1
ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» набув право на пенсію за
віком, після чого звернувся до
Управління пенсійного фонду у м.
Ужгороді за призначенням пенсії та
надав відповідний, який вимагався від
нього відповідачем, пакет документів.

04.06.2013 року він звернувся до
відповідача з заявою, на яку з
Управління пенсійного фонду у м.
Ужгород йому надійшла відповідь.
Вважає дії відповідача по неврахуванні
при призначенні його пенсії всіх
наданих ним документів та його всього
трудового стажу, і як наслідок
призначення йому пенсії в заменшеному
розмірі протиправними, оскільки такими
діями, порушено його конституційне
право на достатній життєвий рівень
шляхом отримання належного,
заслуженого ним за 40 років роботи (а
фактично 43 роки), пенсійного
забезпечення передбаченого ст.ст. 46, 48
Конституції України. Так, при
призначенні йому пенсії ним було
надано та пред'явлено всі необхідні
документи, які вимагав від нього
пенсійний фонд, а зокрема, заяву,
паспорт, ідентифікаційний код, трудову
книжку, довідки про зарплату, про
підтвердження стажу, протоколи опиту
свідків тощо. Вказані документи в
оригіналах (крім паспорту та
ідентифікаційного коду) знаходяться в
матеріалах його пенсійної справи у
відповідача.

Незаконність дій відповідача
підтверджується наступним.

Не відповідає дійсності твердження
відповідача про те, що розмір пенсії,
який випливає з його вихідних даних про
страховий стаж становить 30 років 7
місяців та 9 днів, так як насправді він
складає 40 років роботи (а фактично 43
роки), і цю обставину він довів надавши
відповідачу всі необхідні документи.
Поняття страховий стаж з'явилося
тільки в 2003 році в Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(стаття 1: страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, та/або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно із цим
Законом і за який сплачено страхові
внески), а в нього трудовий стаж з 26.08.1970
року.

При обчисленні розміру пенсії
Управлінням пенсійного фонду до
страхового стажу протиправно не
враховано період роботи в ТОВ
Виробничо-комерційній фірмі «Колізей»
з 19.03.1993 року по 06.10.1997 рік, оскільки в
трудовій книжці, при внесенні
відомостей про дату звільнення та
відомості про дату наказу про
звільнення записи вчинені не акуратно,
що суперечить Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників і
у разі надання уточнюючої довідки про
вищевказаний період роботи до
страхового стажу може бути зарахований
тільки період з 01.04.1993 року по 31.10.1993
року, за який сплачено страхові внески
до Пенсійного фонду. Те, що записи
вчинені різними пастами (так як при
вчиненні запису в записній ручці
закінчилася паста) не може
трактуватися як неакуратно вчинені
записи, а тим більше бути підставою для
позбавлення його законним шляхом
отриманого стажу. Тим більше, що про їх
правомірність свідчить і та обставина,
що вони вчинені одним почерком. Що
стосується уточнюючої довідки, то
пенсійному фонду є достеменно відомим,
що це неможливо, так як фірма «Колізей»
ліквідована, а за сплату страхових
внесків несе відповідальність
роботодавець, а не працівник. Також, як
доказ його працевлаштування, ним були
надані наказ № 5 від 19.03.1993 року про
прийняття його на посаду комерційного
директора у ТОВ Виробничо-комерційній
фірмі та наказ № 16 від 06.10.1997 року про
звільнення з даного ТОВ за власним
бажанням. Не зважаючи на усі офіційні
реквізити даних документів управління
пенсійного фонду не розцінило це як
належний доказ його страхового стажу.

Крім того, до страхового стажу не
зараховано також час догляду за
інвалідами 1-ї групи з липня 1999 року по
31.12.2003 року, оскільки це повинно бути
підтверджено опитами свідків, що
передбачено постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 «Про
затвердження порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній». Проте цю вимогу було ним
виконано шляхом надання відповідачу:
довідки № 275 від 05.12.2012 року про те, що в
період з 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 він
здійснював догляд за інвалідами
(оригінал довідки знаходиться в
пенсійній справі); протоколу
опитування свідка ОСОБА_4; протоколу
опитування свідка ОСОБА_5; протоколу
опитування свідка ОСОБА_6 Так, з 1976 року
його батько - ОСОБА_7 отримав
інвалідність 2-ї групи, а з 13.06.2000 року
інвалідність першої групи. З липня 1999
року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько помер) він
здійснював догляд за батьком ОСОБА_7 та
за мамою ОСОБА_8 - з серпня 2001 року по
теперішній час. Даний факт
підтверджується також посвідченням
інваліда його батька - ОСОБА_7 та
посвідченням інваліда його матері
ОСОБА_8, протоколами опиту свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Стосовно питання обчислення пенсії з
урахуванням довідок про заробітну
плату від 12.02.2013 року № 7Д-268 та від 22.03.2013
№ 25 управління пенсійного фонду
зазначило, що на особистому прийомі у
спеціалістів залу «єдиного вікна» йому
було наголошено про необхідність
здійснення перекладу з литовської мови
на українську змісту поданих
документів, тільки після цього вони
будуть прийняті до розгляду. Такий
переклад жодним нормативно-правовим
актом не передбачений, та перекладати
там немає що, оскільки довідки
складаються з цифрової інформації.
Крім того, переклад одного аркушу
коштує 400 грн., що є для нього непомірною
сумою.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про порядок
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. Трудову книжку з 40 річним
стажем роботи НОМЕР_1, що видана йому
10.07.1976 року, як вимога для призначення
пенсії за віком він відповідачу при
призначенні йому пенсії за віком надав.

Під час розгляду справи позивач на
підставі ст. 51 КАС України збільшив
позовні вимоги та просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
призначення, нарахування та виплати
йому пенсії за віком в заменшеному
розмірі та зобов'язати Управління
пенсійного фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області поновити його
порушене право на належне пенсійне
забезпечення шляхом проведення
перерахунку його пенсії з врахуванням:
трудового (страхового) стажу 41 рік 7
місяців 27 днів; довідки Литовської
республіки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про
заробітну плату за період з травня 1983
року по грудень 1986 року та довідки від
22.03.2013 року № 25; 13-років (з липня 1999 року
по ІНФОРМАЦІЯ_1) здійснення догляду за
батьками - інвалідами Великої
Вітчизняної Війни враховуючи
протоколи опитування свідків (протокол
опитування свідка ОСОБА_4, протокол
опитування свідка ОСОБА_5, протокол
опитування свідка ОСОБА_6.) та довідку
Управління праці та соціального
захисту населення № 275 від 06.12.2012 року;
наказу ТОВ Виробничо-комерційної фірми
«Колізей» про прийняття на роботу від
19.03.1993 року та наказу ТОВ
Виробничо-комерційної фірми «Колізей»
про звільнення з роботи від 06.10.1997 року;
розпорядження Управління пенсійного
фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області 812251 від 11.04.2013
року; запис в трудовій книжці про
період роботи в ТОВ
Виробничо-комерційній фірмі «Колізей»
з 19.03.1993 року по 06.10.1997 рік; стягнути з
Управління пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області на
його користь недоотримані суми пенсії
за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 22.05.2014 року -
46323.86 грн.; зобов'язати Пенсійний фонд в
подальшому виплачувати йому пенсію з
розрахунку 2591.35 грн. щомісяця;
відповідно до п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС
України звернути постанову в частині
стягнення боргу з виплати пенсії у
межах суми стягнення за один місяць до
негайного виконання; стягнути з
відповідача на його користь всі судові
витрати.

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд їх задовольнити за
мотивами вказаними у позовній заяві, з
урахуванням збільшених позовних вимог.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог ОСОБА_1 та просив суд відмовити у
їх задоволенні за мотивами вказаними у
письмових запереченнях.

Заслухавши у судовому засіданні
пояснення позивача ОСОБА_9, його
представника ОСОБА_2, заперечення
представника відповідача, дослідивши
та оцінивши усі наявні по справі докази
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити
частково виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області як
одержувач пенсії за віком.

04 червня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із письмовою заявою, в якій
просив повідомити: яким шляхом та
відповідно до яких нормативно-правових
актів здійснюється призначення та
подальший перерахунок пенсій за віком;
який розмір пенсії був йому
нарахований при призначенні пенсії за
віком, коли (число, місяць, рік), які
періоди роботи (місяці, роки, розмір
зарплати) були враховані при
призначенні пенсії, які були взяті до
уваги документи надані для призначення
пенсії; який розмір пенсії він отримує
на сьогоднішній день, з чого даний
розмір складається (коефіцієнти стажу
та заробітної плати, коефіцієнт
заробітку після оптимізації тощо); чи
були враховані при призначенні його
пенсії наступні документи: довідка від
12.02.2013 року про заробітну плату за
період з травня 1983 року по грудень 1986
року; протокол опитування свідка
ОСОБА_4, протокол опитування свідка
ОСОБА_5, протокол опитування свідка
ОСОБА_6; наказ про прийняття на роботу
від 19.03.1993 року; наказ про звільнення
від 06.10.1997 року; чи був врахований при
призначенні пенсії період фактичного
здійснення ним догляду за батьками
інвалідами ВВВ: з липня 1999 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 (по день смерті) за батьком
- ОСОБА_7 та за мамою - ОСОБА_8 - з липня 1999
року по теперішній час. Також він
просив видати йому довідку з
помісячною роздруківкою нарахованих
йому пенсійних сум за період з дня
призначення пенсії по теперішній час
(а.с. 26).

Відповідач своїм листом № 08/Ч-42 від
17.06.2013 року повідомив, що питання
призначення пенсії за віком
регулюється Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.11.2005
року № 22-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005
року за № 1566/11846, затверджено Порядок
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якою визначено перелік
необхідних документів для призначення
(перерахунку) пенсій та встановлення
надбавок до пенсій. Відповідно до
поданої заяви від 25.02.2013 року з 27.11.2012
року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком
згідно норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із змінами, внесеними
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №
3668-VI. Розмір пенсії при вихідних його
даних про страховий стаж 30 років 7
місяців 9 днів (коефіцієнт стажу з
урахуванням кратності 1.35 - 0.41288) та
середньомісячного заробітку - 953.59 грн.
за період з 01.01.2004 року по 25.11.2012 року
(індивідуальний коефіцієнт заробітної
плати після оптимізації - 0.40258) склав 856
грн., з 01.12.2012 року - 884 грн., а з 01.01.2013 року
- 894 грн. При обчисленні розміру пенсії
до страхового стажу не враховано
період роботи в ТОВ
Виробничо-комерційна фірма «Колізей» з
19.03.1993 року по 06.10.1997 рік, оскільки в
трудовій книжці при внесенні
відомостей про дату звільнення та
відомості про дату наказу про
звільнення записи вчинені не акуратно,
що суперечить Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників. У
разі надання уточнюючої довідки про
вищевказаний період роботи до
страхового стажу може бути зарахований
тільки період з 01.04.1993 року по 31.10.1993
року, за який сплачено страхові внески
до Пенсійного фонду. Крім того, до
страхового стажу не зараховано також
час догляду за інвалідами І групи з
липня 1999 року по 31.12.2003 року, оскільки це
повинно бути підтверджено опитами
свідків, що передбачено постановою
Кабінету Міністрів України від 12.08.1993
року № 637 «Про затвердження порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній». Відповідно
до пункту 30 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» документи про стаж, вік та
заробітну плату подаються тільки в
оригіналах. Отже, в разі надання
оригіналів документів про факт
здійснення догляду за інвалідами І
групи, буде проведено перерахунок
пенсії. Стосовно питання обчислення
пенсії з урахуванням довідок про
заробітну плату від 12.02.2013 року № 7Д-268
та від 22.03. 2013 року № 25 зазначено, що на
особистому прийомі у спеціалістів залу
«єдиного вікна» ОСОБА_1 було наголошено
про необхідність здійснення перекладу
з литовської мови на українську мову
змісту поданих документів, тільки
після цього вони будуть прийняті для
розгляду. Повідомлено, що відповідно до
статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок призначеної
пенсії проводиться в такі строки: у
разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, із першого числа
наступного місяця, якщо заяву із усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа. У разі подання ОСОБА_1
вище згаданих документів, буде
проведено перерахунок пенсії у строки,
передбачені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (а.с. 27, 28)

Крім того, позивачу було надіслано
довідки про розмір нарахованої йому
пенсії, а саме довідка № 222/05 від 14.06.2013
року, з якої вбачається, що пенсія за
віком при повному стажі за листопад 2012
року становила 114.13 грн., за грудень 2012
року - 884 грн., та довідка № 223/05 від 14.06.2013
року, згідно якої пенсія позивача за
віком при повному стажі з січня 2013 року
по травень 2013 року становила 894 грн.
щомісячно (а.с. 29, 30).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи та встановленим фактам, суд
звертає увагу на наступне.

З оглянутого в судовому засідання
оригіналу трудової книжки позивача
серії БТ-І № 1156313 виданої 10.06.1976 року,
вбачається, що у графах « 2», « 3» « 4»
запису № 23, зокрема дата та підстава
внесення запису про звільнення, а також
самі відомості про звільнення виконані
різними чорнилами.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, пунктом 3 якої передбачено, що за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, тощо.

За правилами ч. 1 ст. 101 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Це означає, що перевірка достовірності
виданих документів покладається на
пенсійний орган.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» періоди
трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Згідно п. 3 вказаного Порядку в
редакції, що діяв на час звернення
позивача, передбачено, що у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 5 Порядку надання і оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058-ІV, затвердженому
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції від 27.12.2005 року № 1566/11846, із
змінами, днем звернення за пенсією
вважається день прийому органом, що
призначає пенсію, заяви про
призначення пенсії. У випадку, якщо до
заяви про призначення пенсії надані не
всі необхідні документи, орган який
призначає пенсію, письмово повідомляє
заявника про те, які документи
необхідно надати додатково, про що в
заяві про призначення пенсії робиться
відповідний запис. Якщо вони будуть
надані не пізніше ніж за три місяці з
дня повідомлення про необхідність
надання додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається вдень
прийому заяви про призначення пенсії.
Якщо документи, які необхідно надати
додатково, впродовж трьох місяців не
надані, пенсія призначається по
наявних документах.

Пунктом 2.19 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої постановою
Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року,
що діяла на час внесення записів у
трудову книжку позивача визначено, що
усі записи в трудовій книжці про прийом
на роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення вносяться
адміністрацією підприємства після
видання наказу (розпорядження), але не
пізніше тижневого строку. Записи
здійснюються акуратно, пір'яною чи
кульковою ручкою, чорнилом чорного,
синього або фіолетового кольору (п. 2.3);
у графі 4 зазначається підстава для
внесення запису до трудової книжки -
наказ (розпорядження) керівника
підприємства, дата його видання і номер
(п. 2.19). Запис про звільнення у трудовій
книжці працівника провадиться з
додержанням таких правил: у графі 1
ставиться порядковий номер запису; у
графі 2 - дата звільнення; в графі 3 -
причина звільнення; в графі 4
зазначається, на підставі чого внесено
запис, - наказ (розпорядження ), його
дата і номер (п. 2.26).

Доводи відповідача про те, що до
страхового стажу не враховано період
роботи в ТОВ Виробничо-комерційна
фірма «Колізей» за період з 19.03.1993 року
по 06.10.1997 рік, так як в трудовій книжці
при внесенні відомостей про дату
звільнення та відомості про дату
наказу про звільнення записи вчинені
не акуратно, що суперечить Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників, суд не може прийняти до
уваги, оскільки запис в трудовій книжці
(запис 23) здійснений відповідно до
Інструкції, а саме акуратно, кульковою
ручкою та про одночасне використання
різних чорнил будь-яких заборон
Інструкція не має. Разом з тим, вказаний
запис у трудовій книжці
підтверджується наданими позивачем та
оглянутими у судовому засіданні
оригіналом наказу № 5 від 19.03.1993 року
про прийняття ОСОБА_1 на роботу в ТОВ
Виробничо-комерційна фірма «Колізей»
та оригіналом наказу № 16 від 06.10.1997 року
про звільнення його з вказаного
товариства за власним бажанням (а.с. 24,
25).

Щодо позовних вимог, які стосуються
проведення перерахунку пенсії з
урахуванням часу здійснення позивачем
догляду за батьками інвалідами суд
зазначає наступне.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страховий стаж - це період
(строк), упродовж якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачено страхові внески в
сумі не менш ніж мінімальний страховий
внесок.

Відповідно до п. 14 ст. 11 цього Закону
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
один з непрацюючих працездатних
батьків, усиновителів, опікун,
піклувальник, які фактично доглядають
за дитиною-інвалідом, а також
непрацюючі працездатні особи, які
доглядають за інвалідом I групи або за
престарілим, який за висновком
медичного закладу потребує постійного
стороннього догляду або досяг
80-річного віку, якщо такі непрацюючі
працездатні особи одержують допомогу
або компенсацію відповідно до
законодавства. Ця норма набрала
чинності з 1 січня 2005 року.

Стаж обчислюється на підставі
індивідуальних відомостей про
застраховану особу, які надаються
відділом персоніфікованого обліку
Пенсійного фонду.

До 1 січня 2005 року час догляду за
названою категорією осіб
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
чинним раніше законодавством.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до стажу
роботи, який дає право на призначення
трудових пенсій, зараховується,
зокрема, час догляду за інвалідом I
групи або дитиною-інвалідом віком до 16
років, а також за пенсіонером , який за
висновками медичного закладу потребує
постійного стороннього догляду.

Відповідно до п. 10 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637,
час догляду за інвалідом I групи,
дитиною-інвалідом віком до 16 років, а
також пенсіонером, який за висновком
медичного закладу потребує постійного
стороннього догляду, встановлюється на
підставі: акта обстеження фактичних
обставин догляду; документів, що
засвідчують перебування на
інвалідності (для інвалідів I групи і
дітей-інвалідів) і вік (для престарілих
і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин
догляду складається органами
Пенсійного фонду на підставі
відомостей, одержаних від органів
управління житловим фондом, сільських,
селищних рад, опитування осіб, за якими
доглядають, та їхніх сусідів, інших
даних.

Документами, які підтверджують
перебування на інвалідності, можуть
бути виписка з акта огляду
медико-соціальної експертної комісії,
медичні висновки, пенсійне
посвідчення, посвідчення одержувача
допомоги або довідка органів праці та
соціального захисту населення або
Пенсійного фонду, інші документи.

В судовому засідання позивач пояснив,
що на прохання відповідача ним було
надано письмові копії опитування осіб
на підтвердження наявного трудового
стажу, а саме часу догляду за
інвалідами І групи.

В своїх запереченнях відповідач вказує
на те, що до страхового стажу не
зараховано час догляду за інвалідами І
групи з липня 1999 року по 31.12.2003 року,
оскільки це повинно бути підтверджено
опитами свідків, що передбачено
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження
порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній», які
відповідно до п. 30 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» повинні бути подані
тільки в оригіналах, і в разі надання
оригіналів документів про факт
здійснення догляду за інвалідами І
групи, буде проведено перерахунок
пенсії.

З запису « 25» трудової книжки
вбачається, що з 01.07.1999 року позивач був
звільнений (а.с. 12). Враховуючи наведене
та те, що позивачем у судовому були
надані довідки та відповідні
посвідчення, які підтверджують факт
інвалідності його батьків (а.с. 17-20),
оригінали опитування свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 21-23), суд вважає, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача провести
перерахунок з врахуванням часу догляду
за батьками інвалідами за період з
липня 1999 року по 31.12.2003 року підлягають
до задоволення. Решта періоду по
догляду за батьками інвалідами, який
просить врахувати позивач у своїх
позовних вимог, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1,
було враховано відповідачем та
зараховано до його страхового стажу, що
стверджується відповідними довідками,
що містяться у матеріалах пенсійної
справи (а.с. 93, 98).

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінивши за правилами, встановленими
ст. 86 КАС України, наявні у матеріалах
справи докази, суд приходить до
висновку, що не врахування Управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді при нарахуванні позивачу
пенсії запису в трудовій книжці про
період роботи в ТОВ
Виробничо-комерційній фірмі «Колізей»
та часу здійснення догляду за батьками
інвалідами, суперечать
вищезазначеними принципам, що свідчить
про наявність порушень прав, свобод та
інтересів позивача збоку відповідача,
а тому позов у цій частині підлягає
задоволенню.

Крім того, звертаючись до суду з
позовними вимогами про зобов'язання
провести перерахунок пенсії з
врахуванням довідки Литовської
республіки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про
заробітну плату за період з травня 1983
року по грудень 1986 року та довідки від
22.03.2013 року № 25, позивач вказав, що ці
довідки є доказами отримання ним
трудового стажу та на підставі них
безпосередньо повинна бути
перерахована його пенсія, їх переклад
жодним нормативно-правовим актом не
передбачений та є недоцільним,
оскільки довідки складаються з
цифрової інформації. Крім того,
переклад одного аркушу коштує 400 грн.,
що є для нього непомірною сумою.

Відповідачем при поданні вказаних
документів ОСОБА_1 було наголошено про
необхідність здійснення їх перекладу з
литовської мови на українську, і тільки
після цього вони будуть прийняті до
розгляду.

Згідно п. 26 «Порядку підтвердження
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутністю трудової книжки або
відповідних записів у неї»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637,
якщо ім'я, по батькові та прізвище, які
зазначені в документі, що підтверджує
трудовий стаж, не збігаються з ім'ям, по
батькові або прізвищем особи за
паспортом або свідоцтвом про
народження, факт приналежності цього
документа даній особі може бути
встановлено у судовому порядку.

Відповідно до п. 22 Порядку, стаж роботи
громадян України за її межами
підтверджується документами,
легалізованими МЗС (крім роботи на
території колишнього СРСР і держав, з
якими колишнім СРСР було укладено
угоди про соціальне забезпечення, до
укладення відповідних двосторонніх
угод). Згідно з п. 23 Порядку, документи,
що подаються для підтвердження
трудової діяльності, повинні бути
підписані посадовими особами і
засвідчені печаткою.

У відповідності до ч. 2 підпункту «в» п. 7
Постанови правління пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій згідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» особи,
яким пенсія призначається відповідно
до міждержавних Договорів (Угод) в
галузі пенсійного забезпечення,
надають документи про стаж, визначені
Порядком підтвердження наявного
трудового стажу та довідку згідно з
додатком № 1(вказаної постанови) .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Договору між
Україною та Литовською Республікою про
соціальне забезпечення (Договір
ратифіковано Законом № 2928-III ( 2928-14 ) від
10.01.2002, ВВР, 2002, № 23, ст. 148 ) цей Договір
поширюється на передбачені
законодавством кожної із Сторін види
соціального забезпечення, зокрема в
Україні - пенсії за віком. Згідно ч. 3 ст.
28 цього Договору, документи, які на
території однієї Сторони були видані
та засвідчені гербовою печаткою в
установленому порядку відповідними
державними органами, будуть дійсними
на території іншої Сторони без
легалізації.

Легалізація документу - це
підтвердження дійсності підпису
посадової особи займаній посаді та
печатки уповноважених органів
державної влади з метою використання
документу на території іншої держави.
Легалізація не підтверджує змісту
документа.

Виходячи з викладеного, позивач дійсно
має право на врахування стажу його
роботи у Литовській республіці згідно
довідки від 12.02.2013 року № 7Д-268 про
заробітну плату за період з травня 1983
року по грудень 1986 року та довідки від
22.03.2013 року № 25, для перерахунку його
пенсії, яку він на даний час одержує на
території України.

Разом з тим, суд приходить до висновку
про те, що відповідач увесь спірний час
діяв у межах своїх повноважень, з
урахуванням вимог законодавства з
питань пенсійної справи. Так,
відповідно до ст. 10 Конституції України
державною мовою в Україні є українська
мова. Згідно Рішення Конституційного
Суду України у справі за
конституційними поданнями 51 народного
депутата України про офіційне
тлумачення положень статті 10
Конституції України щодо застосування
державної мови органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування та використання її у
навчальному процесі в навчальних
закладах України (справа про
застосування української мови) № 10-рп/99
від 14 грудня 1999 року, положення частини
першої статті 10 Конституції України, за
яким «державною мовою в Україні є
українська мова», треба розуміти так,
що українська мова як державна є
обов'язковим засобом спілкування на
всій території України при здійсненні
повноважень органами державної влади
та органами місцевого самоврядування
(мова актів, роботи, діловодства,
документації тощо), а також в інших
публічних сферах суспільного життя,
які визначаються законом (частина п'ята
статті 10 Конституції України). На
Пенсійний Фонд України і його
територіальні підрозділи,
законодавством України не покладений
обов'язок та ненадана матеріальна
можливість здійснювати переклад
документів, які надають особи, для
перерахунку або нарахування їм пенсій.
З тих же підстав суд не може покласти на
відповідача витрати на переклад
вказаних документів.

Стаття 19 Конституції України
передбачає обов'язок органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний діяти добросовісно, тобто
з щирим наміром щодо реалізації
владних повноважень та досягнення
поставлених цілей і справедливих
результатів.

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завдання адміністративного
судочинства є захист прав, свободі та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з цим, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із ч. 4 ст. 71 КАСУ, суб'єкт владних
повноважень повинен подати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

З аналізу вимог цієї статті слідує, що
суд повинен трактувати усі сумніви у
правомірності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень на користь особи-позивача.
Для позивача достатньо вказати на факт
прийняття рішення, вчинення дій чи
допущення бездіяльності, якщо
допустимі докази для нього не доступні.
У свою чергу відповідач має довести
факт прийняття такого рішення чи
вчинення дії і їх правомірність, або ж
спростовувати цей факт і довести
правомірність своєї бездіяльності. У
разі невиконання цього обов'язку, суд
повинен задовольнити вимоги позивача і
визнати протиправними рішення, дії чи
бездіяльність, на які вказував позивач.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем доведена правомірність
своїх дій і рішень щодо розгляду заяви
ОСОБА_1 стосовно призначення пенсії і
подальшого її нарахування, надано
достатньо доказів та обґрунтувань
правомірності вчинення даних дій з
урахуванням норм чинного
законодавства та у суду не виникає
сумнівів у їх переконливості.

Отже, відповідач діяв на підставі, у
межах повноважень та у способів, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на положення КАС України щодо
компетенції адміністративного суду
останній не може підміняти інший орган
державної влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які не віднесені до його компетенції, а
тому суд вважає, що такий спосіб
захисту прав позивача як зобов'язання
Пенсійного фонду в подальшому
виплачувати йому пенсію щомісяця з
визначеного ним розрахунку, не може
бути застосований судом.

Таким чином, під час розгляду
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_1 по суті, на підставі досліджених
судом доказів по справі, їх оцінки та
аналізу у сукупності, суд дійшов до
висновку про відсутність встановлених
законом правових підстав для
задоволення решти його позовних вимог
за наведеними у позовній заяві та заяві
про збільшення позовних вимог мотивах.

Судові витрати компенсувати за рахунок
Державного бюджету України.

Тому, керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9-11, 159, 160-163,
167, 185-186 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Ужгороді
Закарпатської області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
врахуванням:

запису в трудовій книжці про період
роботи в ТОВ Виробничо-комерційній
фірмі «Колізей» з 19.03.1993 року по 06.10.1997
рік;

часу здійснення догляду за батьками
інвалідами Великої Вітчизняної Війни
з липня 1999 року по 31.12.2003 року,
враховуючи протоколи опитування
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Ужгородський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особами які брали
участь у справі, але не були присутні
під час її проголошення - протягом
десяти з дня отримання її копії.

Головуюча
Сарай А.І.