Справа № 2а-2096/12/1470
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/800/13897/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Моторного О.А., Муравйова О.В.,

при секретарі: Сватко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року

по справі №2а-2096/12/1470

за позовом Дочірнього підприємства
«Торжок» Відкритого акціонерного
товариства «Кит-Кєпітал» (надалі - ДП
«Торжок» ВАТ «Кит-Кєпітал»)

до Державної податкової інспекції у
Заводському районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби (надалі - ДПІ у
Заводському районі м.Миколаєва
Миколаївської області ДПС)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

У квітні 201 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому поставлено
питання про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 07.12.2011 року
№ та №.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
07.12.2011 року № та №.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, ДПІ у Заводському
районі м.Миколаєва Миколаївської
області ДПС звернулась із касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
постановити нове рішення - про відмову
у задоволені позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Крім того, відповідачем було заявлено
клопотання про здійснення заміни
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби її правонаступником
Державною податковою інспекцією у
Заводському районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи
судами надано правильно, а доводи
касаційної скарги є необґрунтованими.
Отже, позивач просить залишити
касаційну скаргу без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
була проведена документальна планова
виїзна перевірка ДП «Торжок» ВАТ
«Кит-Кєпітал» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2009 року по 30.06.2011 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 року по 30.06.2011 року, про
що складено акт №4421/23-200/32143382 від 18.11.2011
року.

За наслідками проведеної перевірки, на
думку податкового органу, було
встановлено порушення позивачем,
зокрема: п.3.1 ст.3, п.п.4.1.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1
п.5.2, п.п.5.5.1 п.5.5 ст.5, п.п.6.1 ст.6, п.п.8.3.1, 8.3.2
п.8.3 ст.8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток за 2009 рік на загальну суму
100910,00грн.; п.3.1 ст.3, п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.5.1,
п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.5.1 п.5.5 ст.5, п.п.6.1 ст.6,
п.п.8.3.1, 8.3.2 п.8.3 ст.8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
ст.153 ПК України, в результаті чого
завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2009 рік, 2010 рік, за 1 квартал 2011 року.

На підставі акта перевірки ДПІ у
Заводському районі м.Миколаєва
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 07.112.2011 року:

- №, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток;

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток із врахуванням штрафних
(фінансових) санкції.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, в акті перевірки
перевіряючими було зазначено про
завищення валового доходу «Інші
доходи, крім визначених у 01.1-01.5
(показник рядка 01.6 Декларацій з податку
на прибуток підприємств) та інших
валових витрат (показник рядка 04.13
декларацій з податку на прибуток
підприємств), завищення валових
(податкових) витрат (показник рядка 06.4
Декларацій з податку на прибуток
підприємств «Фінансові витрати») за
рахунок відображення балансової
вартості заборгованості в іноземній
валюти по договору позики та
кредитному договору; прибутку/збитку,
отриманого внаслідок перерахунку
балансової вартості заборгованості в
іноземній валюті по договору позики та
кредитному договору за період
перевірки.

На думку податкового органу, зазначені
порушення позивачем податкового
законодавства випливають з того, що
згідно наданих до перевірки документів
не вбачаться використання коштів
(отриманих в іноземній валюті по
договору позики та кредитних коштів) у
господарській діяльності, яка була
пов'язана з основним видом діяльності
підприємства, а саме: згідно довідки з
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України вид
діяльності за КВЕД - 70.20.0 - здавання в
оренду власного нерухомого майна.
Таким чином, перевіркою встановлено
завищення валових витрат за рахунок
відображення балансової вартості
заборгованості в іноземній валюті по
договору займу та кредитному договору,
які не використовувались у власній
господарській діяльності у вказаному
періоді.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» для цілей оподаткування
господарська діяльність визначена як
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

В акті перевірки зазначено, що у
перевіряємому періоді ДП «Торжок»
ВАТ«КИТ-Кєпитал» здійснював операції з
надання в у власних основних фондів 1
групи.

Також, під час розгляду справи судами
попередніх інстанцій, сторонами не
заперечувалось, що позивач здавав під
найм нерухомість, розташовану у
м.Миколаїв на перехресті вулиць
Скороходова та Мала Морська (108/5),
загальною площею 26032,00кв.м., у тому числі
19 224,0 кв.м. орендної площі. Нерухомість
складається з 6 поверхів, які здані
(здавалися) під найм, у тому числі для
розміщення: Торгівельно-розважальний
центр «КИТ», продуктовий супермаркет
«ГИППО», продуктовий супермаркет
«ТАВРІЯ-В», супермаркет побутової
техніки «Ост-Вест», магазин спортивних
товарів «Sportway», танцювальний клуб
«Pasadena», мебельні магазини, магазини
побутової та електроосвітлювальної
техніки, кафе, розважальна дитяча
площадка тощо. Зазначений об'єкт
нерухомості у перевіреному періоді
підлягав постійному поліпшенню,
модернізації та ремонту. Крім того, у
перевіреному періоді будівля була
обладнана ескалатором, поверхи
відремонтовані та модернізовані
сучасним обладнанням.

Слід зазначити, що операції з
розрахунками в іноземній валюті є
операціями особливого виду і їх
податковий облік повинен
здійснюватись і здійснювався
підприємством з врахуванням п.п.7.3.3,
п.7.3, п.п.7.9.1 п.7.9 ст.7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Відповідно до п.п.7.3.3 п.7.3 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» балансова вартість
заборгованості, основна сума якої (без
процентів, комісій та винагород)
виражена в іноземній валюті,
відображається у податковому обліку
платника податку шляхом перерахунку її
суми в гривні за офіційним (обмінним)
курсом Національного банку України, що
діяв на дату її оприбуткування
(виникнення). У разі продажу (погашення)
заборгованості (її частини), вираженої
в іноземній валюті, протягом звітного
періоду її балансова вартість
визначається шляхом перерахунку суми
такої заборгованості (її частини) в
гривні за офіційним валютним (обмінним)
курсом Національного банку України, що
діяв на дату такого продажу (погашення).
Непогашена протягом звітного періоду
заборгованість, виражена в іноземній
валюті, розглядається умовно проданою
(погашеною) в останній день звітного
періоду за офіційним валютним
(обмінним) курсом Національного банку
України, що діяв на такий день. При
цьому балансова вартість такої
заборгованості у наступному звітному
періоді визначається на підставі
такого перерахунку. У разі продажу
(погашення) заборгованості (її частини),
визначеного абзацом другим цього
підпункту, або умовного продажу
(погашення) заборгованості,
визначеного абзацом третім цього
підпункту, платник податку повинен
визнати прибуток або збиток від такої
операції, що розраховується як різниця
між балансовою вартістю такої
заборгованості (її частини) на початок
звітного періоду чи на дату її
оприбуткування (виникнення), залежно
від того, яка подія сталася пізніше, та
балансовою вартістю такої
заборгованості (її частини) на дату її
продажу (погашення). При цьому прибуток,
отриманий внаслідок такого
перерахунку, збільшує валові доходи
платника податку - кредитора та валові
витрати платника податку - дебітора, а
збиток, отриманий внаслідок такого
перерахунку, збільшує валові витрати
платника податку - кредитора та валові
доходи платника податку - дебітора
податкового періоду, протягом якого
відбувся такий продаж (погашення).

Також, положення п.п.4.1.3 п.4.1 ст.4, п.п.5.2.9
п.5.2 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначають необхідність включення до
валових доходів та валових витрат,
відповідно, результатів по окремому
обліку операцій особливого виду згідно
ст.7 цього Закону. Порядок визначення
таких результатів та, відповідно,
необхідність їх віднесення до складу
валових витрат чи валових доходів
встановлена абз.4 п.п.7.3.3 п.7.3 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

З наведеного вбачається, що позивачем
правомірно включався до складу валових
витрат збиток, отриманий внаслідок
перерахунку балансової вартості
заборгованої у іноземній валюті по
договору позики та кредитному
договору.

Також, як встановлено судами
попередніх інстанцій, відповідачем
визначено завищення валових витрат
(показник рядка 04.9 Декларації з податку
на прибуток підприємств «Від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього податкового року») в
зв'язку з включенням до складу валових
витрат сум від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток за
2008 рік, що був зменшений згідно акту
попередньої планової документальної
перевірки (акт від 15.04.2009 року
№1608/23-600/32143382). Тобто, від'ємне значення
об'єкту оподаткування не повинно було
декларуватися протягом перевіряємого
періоду, оскільки таке від'ємне
значення скасовано згідно акту
перевірки від 15.04.2009 року, результат
якого (податкове повідомлення-рішення)
знаходиться у процесі судового
оскарження.

Однак, відповідно до п.56.18 ст.56
Податкового Кодексу України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті та прийняття відповідного
рішення.

Отже, в перевіряємому періоді у
позивача не було законодавчих підстав
для зменшення валових витрат на сумі
збитків, отриманих в 2008 році, в той час
як у відповідача відсутні підстави для
виключення з складу валових витрат сум
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток за
2008 рік та неврахування їх в наступних
податкових періодах.

Щодо порушень, на думку податкового
органу, позивачем податкового
законодавства при визначенні
показника «амортизаційні
відрахування», слід зазначити, що під
час розгляду справи судами попередніх
інстанцій було встановлено, що при
визначенні суми амортизаційних
відрахувань (валових витрат)
податковий орган взяв дані попередньої
планової перевірки, як заздалегідь
встановлений факт порушення, та не
досліджувати первинні документи та
облікові дані підприємства.

Зазначене, також підтверджується
доводами відповідача в касаційній
скарзі, що теперішньою перевіркою було
здійснено перерахунок балансової
вартості основних фондів та
амортизаційних відрахувань з
урахуванням попередньої планової
перевірки.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судами першої та
апеляційної інстанцій, виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтовані рішення, в
яких повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Замінити Державну податкову інспекцію
у Заводському районі м.Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби її правонаступником
Державною податковою інспекцією у
Заводському районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області.

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Заводському районі
м.Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області -
залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.