Справа № 2а-10547/10/1370
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/40934/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Львівської митниці,
Державної митної служби України,
Головного управління Державного
казначейства у Львівській області про
визнання незаконним наказу про
звільнення з роботи, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23
листопада 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Львівської митниці, Державної митної
служби України, Головного управління
Державного казначейства у Львівській
області, в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив
визнати незаконним та скасувати накази
голови Державної митної служби України
№ 1972-к від 18 жовтня 2010 року та
начальника Львівської митниці № 969-к
від 19 жовтня 2010 року про звільнення
його з роботи, поновлення на роботі на
Львівській митниці, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та коштів для відшкодування
моральної шкоди заподіяної незаконним
звільненням.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23
листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нову постанову,
якою задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач працював
інспектором сектору митного
оформлення № 4 відділу митного
оформлення № 6 митного поста
«Мостиська» Львівської митниці.

18 жовтня 2010 року т.в.о. начальника
митного поста «Мостиська» Львівської
митниці Погорелюком Ю.М., головним
інспектором ВВБ Львівської митниці
Бакаєм Т.М. начальником ВМО № 6 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці
Марко І.О., т.в.о. начальника СМО № 4 ВМО
№ 6 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці Барковою А.М.
складено Акт про те, що інспектор
ОСОБА_3, старший інспектор ОСОБА_10,
головний інспектор ОСОБА_9 17 жовтня
2010 року о 23 год. 50 хв. перебували на
своїх робочих місцях в робочий час у
нетверезому стані, який
підтверджувався різким запахом
алкоголю, незв'язним мовленням,
хитанням при ходьбі, почервонінням
обличчя та блиском в очах.

Вказаним посадовим особам було
запропоновано пройти медичний огляд на
предмет встановлення стану
алкогольного сп'яніння чи вживання
психотропних речовин за направленням
адміністрації та в супроводі
працівників митного поста «Мостиська»,
однак зазначені особи від проходження
медичного огляду відмовилися, що
підтверджується Актом відмови від
проходження добровільного медогляду
на предмет встановлення ознак
сп'яніння чи вживання психотропних
речовин, складеним о 00 год. 50 хв. 18
жовтня 2010 року.

18 жовтня 2010 року керівництвом
Львівської митниці складено подання
№ 29/31-15078 про звільнення відповідно
до пункту 7 статті 40 КЗпП України ОСОБА_3
за перебування на роботі в нетверезому
стані.

18 жовтня 2010 року Державною митною
службою України видано Наказ № 1972-к
«Про звільнення», у якому зазначено, що
у зв'язку з появою на роботі в
нетверезому стані, відповідно до
пункту 7 статті 40 КЗпП України
звільнити ОСОБА_3, інспектора сектору
митного оформлення № 4 відділу митного
оформлення № 6 митного поста
«Мостиська» Львівської митниці з 18
жовтня 2010 року із займаної посади.

19 жовтня 2010 року Львівською митницею
видано Наказ № 969-к «Про оголошення
наказу Державної митної служби
України», яким оголошено наказ
Державної митної служби України від 18
жовтня 2010 року № 1972 -к про звільнення
ОСОБА_3 із займаної посади 18 жовтня 2010
року відповідно до вимог пункту 7
статті 40 КЗпП України у зв'язку з появою
на роботі в нетверезому стані.

Після закінчення робочої зміни ОСОБА_9
добровільно пройшов медичний огляд на
стан сп'яніння в Мостиській
комунальній центральній районній
лікарні. Жодних ознак вживання
алкоголю не виявлено, що
підтверджується лабораторними
аналізами.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що правомірно підтверджений факт появи
на роботі позивача в нетверезому стані,
який підтверджений шляхом складання
акта в довільній формі, у якому
зазначено всі зовнішні ознаки
нетверезого стану позивача (різкий
запах алкоголю, незв'язне мовлення,
хитка хода, почервоніння обличчя та
блиск в очах), оскільки позивач
відмовився в добровільному порядку
пройти медичний огляд на предмет
встановлення стану алкогольного
сп'яніння чи вживання психотропних
речовин.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій та вважає його
передчасним з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом і лише в частині,
що ним не регулюється, - Законом України
«Про державну службу».

Частиною другою статті 9 Закону
України «Про державну службу»
визначено, що регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється відповідно до
цього Закону, якщо інше не передбачено
законами України.

Статтею 410 Митного кодексу України
визначено, що порядок і умови прийняття
на службу до митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, порядок та умови
проходження служби, просування
посадових осіб по службі, оплати та
стимулювання праці в митних органах,
спеціалізованих митних установах та
організаціях визначаються
законодавством України. У митній
службі України діє Дисциплінарний
статут, який затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Закону
України «Про Дисциплінарний статут
митної служби України» зазначено, що
цей Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Згідно з пунктом 7 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку появи працівника на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння.

Звільнення за пунктом 7 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України є дисциплінарним стягненням,
що означає необхідність додержання
процедури, встановленої для
застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Однак, вирішуючи даний спір, судами
попередніх інстанцій не було
встановлено чи проводилося службове
розслідування відповідно до вимог
Дисциплінарного статуту Митної служби
України за фактом перебування ОСОБА_3 у
нетверезому стані.

Крім того, за змістом пункту 7 статті 40 і
статті 43 Кодексу законів про працю
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом, зокрема, у випадку появи
працівника на роботі в нетверезому
стані, у стані наркотичного або
токсичного сп'яніння.

Розірвання трудового договору з цих
підстав може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Виборний орган первинної
профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що профспілковий орган дав
згоду на розірвання трудового
договору.

Однак, судами попередніх інстанцій
відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, не було з'ясовано чи
направлялося подання керівника
митниці про звільнення відповідно до
пункту 7 статті 40 КЗпП України ОСОБА_3 за
перебування на роботі в нетверезому
стані до виборного органу первинної
профспілкової організації та чи
надавалася останнім така згода.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Без повного і всебічного з'ясування
обставин справи, прийняті у цій справі
рішення судів попередніх інстанцій не
можуть вважатися законними і
обґрунтованими.

Через неправильне застосування судами
норм матеріального права, неповно
з'ясовані обставини у справі, рішення
судів попередніх інстанцій не можуть
вважатися законними і обґрунтованими.

Відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного суду України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

З огляду на те, що зазначені обставини
мають суттєве значення для правильного
вирішення справи, а суд касаційної
інстанції позбавлений можливості
встановлювати обставини у справі та
давати їм оцінку, справу необхідно
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому розгляді суду першої
інстанції слід враховувати наведене та
прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2012 року скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: