Справа № 2а-6171/08/0970
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/34192/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції в місті
Івано-Франківськ на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22.04.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2011 по
справі №2-а-6171/08/0970 (№24591/09/9104) за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції в місті
Івано-Франківськ про визнання нечинним
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
22.04.2009, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2011,
позовні вимоги Приватного підприємця
ОСОБА_1 (далі - ПП ОСОБА_1, позивач) до
Державної податкової інспекції в місті
Івано-Франківськ (далі - ДПІ в м.
Івано-Франківськ, відповідач) про
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій - задоволено. Визнано нечинним
рішення ДПІ в м. Івано-Франківськ від
27.06.2008 № про застосування до ПП
ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій на
суму 38015,00грн.

Рішення суду першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції
мотивовано тим, що рішенням суду, яке
набрало законної сили, було
встановлено відсутність в діях
позивача адміністративного проступку,
а тому зазначений факт є преюдиційним у
даній справі відповідно до приписів
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ДПІ в м.
Івано-Франківськ 02.06.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 21.07.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22.04.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2011,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, пункту 13 статті 3, статті 22
Закону України «Про застосування
реєстрації розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», частини першої
пункту 4 статті 7, статті 69, частини
четвертої статті 72, статті 86, статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22.06.2008 уповноваженими
особами ДПІ в м. Івано-Франківськ було
проведено перевірку господарської
одиниці позивача - авторинку, що
знаходиться за адресою: с. Угринів,
Тисменицького району,
Івано-Франківської області щодо
контролю за здійсненням суб'єктами
підприємницької діяльності
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу,
за результатами якої складено акт
№091576.

На підставі вказаного акта перевірки
контролюючим органом було прийнято
рішення від 27.06.2008 № про
застосування до ПП ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій на суму 38015,00грн. за
порушення вимог пункту 13 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», яке полягало у
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеної в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій.

Також, за наслідками проведеної
перевірки Державною податковою
інспекцією в Тисменицькому районі
складено протокол серії КН №154470 від
22.06.2008 про адміністративне
правопорушення щодо ПП ОСОБА_1, яке
полягало у притягненні позивача до
адміністративної відповідальності за
незабезпечення відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
у денному звіті реєстратора
розрахункових операцій.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
22.08.2008 за наслідками розгляду протоколу
про адміністративне правопорушення,
складеного стосовно позивача,
провадження по справі закрито за
відсутності в діях останнього складу
адміністративного правопорушення.

Відтак, предметом розгляду в даній
адміністративній справі є оскарження
рішення про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій,
прийнятого внаслідок допущення
позивачем порушень вимог пункту 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Пункт 13 статті 13 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» покладає на суб'єктів
підприємницької діяльності безумовний
обов'язок забезпечувати відповідність
сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій.

У разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова
санкція у п'ятикратному розмірі суми,
на яку виявлено невідповідність
(стаття 22 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 2
цього ж Закону місцем проведення
розрахунків визначається місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги)
готівкові кошти, а також місце
отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Таким чином, Закон України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» не обмежує поняття «місце
проведення розрахунків» яким-небудь
предметом, а встановлю лише певні
ознаки такого місця проведення
розрахунків, а саме - це місце, де
здійснюють розрахунки із покупцем за
продані товари та зберігають отримані
за реалізовані товари готівкові кошти.

При цьому, частиною четвертою
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалена постанова суду, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою.

Враховуючи вищезазначене та той факт,
що рішення Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
22.08.2008, яким вирішено питання про
відсутність в діях позивача ПП ОСОБА_1
порушень Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» набрало законної сили та
відповідно до приписів статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України має преюдиційне значення у
даній справі, висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про
протиправність дій податкового органу
щодо прийняття рішення від 27.06.2008
№ яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 38015,00грн. є правильним.

Доводи касаційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав
вважати, що судом першої та апеляційної
інстанцій при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 210, 2201, 223, 224, 230, 231, ч.5 ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в місті Івано-Франківськ
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
22.04.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16.05.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв