Справа № 2а/1522/6283/11
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 р. Справа № 2а/1522/6283/11

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Домусчі Л.В.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 23 квітня 2012 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, управління Служби безпеки
України в Одеській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И
В:

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, управління Служби безпеки
України в Одеській області, в якому, з
урахуванням уточнень, визнати
протиправними дії управління СБУ в
Одеській області, при нарахуванні та
виплаті позивачу щомісячного
підвищення до пенсії, як учаснику
бойових дій, в частині застосування, в
період з 01 січня 2000 року по 30 червня 2006
року постанов КМУ № 831 від 26 липня 1996
року та № 01 від 01 січня 2002 року; визнати
право ОСОБА_2 на щомісячне підвищення
до пенсії як учасника бойових дій, з 01
липня 2006 року у розмірі 150 відсотків
мінімальної пенсії за віком;
зобов'язати ГУПФУ в Одеській області
провести перерахунок призначеної
позивачу пенсії з урахуванням
щомісячного підвищення пенсії для
учасників бойових дій на 150 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
22 листопада 2001 року по 31 грудня 2005 року,
виходячи з розміру прожиткового
мінімум для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України на відповідний рік, та
з 01 січня 2006 року, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком з
наступними її змінами згідно законів
України, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим та зобов'язати
ГУПФУ в Одеській області при
розрахунку призначеної позивачу
пенсії з урахуванням щомісячного
підвищення пенсії для учасників
бойових дій керуватися розміром
мінімальної пенсії за віком, що
встановлюється законами України та
сплачувати ОСОБА_2 щомісячне грошове
підвищення до пенсії у розмірі 150
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Справа неодноразово розглядалась
судами.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 243 квітня 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області провести перерахунок
призначеної позивачу пенсії з
урахуванням щомісячного підвищення
пенсії для учасників бойових дій на 150
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 26 квітня 2005 року по 31 грудня
2005 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законами України на
відповідний рік, та з 01 січня 2006 року по
30 червня 2006р. виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, з виплатою
різниці між перерахованим розміром
пенсії та фактично отриманим. В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 звільнений в запас 26.09.1994р. по
ст.65 пункт "з" ( за власним бажанням) і з
цього ж часу він отримував пенсію за
вислугу років.(а.с.7-10).

На час звільнення з військової служби у
вересні 1994р. позивач отримував оклад за
військове звання, посадовий оклад і
відсоткові надбавки за вислугу років і
середньомісячну надбавку, та з
урахуванням цих видів грошового
забезпечення, відповідач призначив
позивачу пенсію.

Згідно із пунктом «г» статті 15 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХП
(в редакції, чинній на момент існування
спірних правовідносин) особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам,

військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, які є ветеранами
війни, та особам, на яких поширюється
чинність Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», пенсії за
вислугу років учасникам бойових дій,
членам сімей, зазначеним у пункті 1
статті 10 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а також дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, які не одружилися
вдруге, підвищуються на 150 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку підвищення до пенсії за
вислугу років виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з
частиною першою статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»від 9
липня 2003 року № 1058-ІУ встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

В пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року
№ 1 Кабінет Міністрів України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок підвищення до
пенсії за вислугу років, усупереч
положенню зазначеної статті Закону,
причому ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
думку суду, не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
підвищення до пенсії за вислугу років,
передбаченого статтею 15 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», застосуванню підлягав
розмір мінімальної пенсії за віком,
визначений відповідно до положень
частини першої статті 28 Закону. України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а до прийняття
цього Закону - відповідно до положень
частини третьої статті 19 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.07.2006 року були змінені редакції ст.15
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в редакції від 09.04.1992 року
та ст.12 Закону України № 3551-ХП від 22.10.1993
року «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
згідно нової редакції передбачається
можливості здійснення виплати
надбавки до пенсії у розмірі 25%, а не 150%
мінімальної пенсії за віком, як просить
позивач.

Таким чином, враховуючи річний строк
позовної давності передбачений ст. 99
КАСУ, у редакції що діяла на час подачі
позову та клопотання відповідачів про
його застосування, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Позовні вимоги про визнання
протиправними дії управління Служби
безпеки України в Одеській області, при
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2
щомісячного підвищення до пенсії, як
учаснику бойових дій, в частині
застосування, в період з 01 січня 2000 року
по 30 червня 2006 року, постанов Кабінету
Міністрів України №831 від 26.07.1996 року та
№01 від 03.01.2002 року, не підлягають
задоволенню, з підстав пропуску
позивачем строку позовної давності,
оскільки зазначені вимоги були
заявлені 11.01.2012р.

Судом також вірно встановлено, що
позовні вимоги позивача про визнання
права на щомісячне підвищення до
пенсії, як учасника бойових дій, з 01
липня 2006 року у розмірі 150 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до Закону України „Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції
Закону України N 2458-ІУ від 03.03.2005р. не
підлягають задоволенню, оскільки з
01.07.2006 року були внесені зміни ст.15
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» і згідно нової редакції
передбачається можливості здійснення
виплати надбавки до пенсії у розмірі 25%,
а не 150% мінімальної пенсії за віком, як
просить позивач. Суд не приймає до
уваги посилання представника позивача
на незаконність цієї норми, оскільки на
час розгляду справи вона є діючою, не
змінена та в судовому порядку не
визнана неконституційною.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області провести
перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії
з урахуванням щомісячного підвищення
пенсії для учасників бойових дій на 150
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 22 листопада 2001 року по 31
грудня 2005 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законами України на
відповідний рік, та з 01 січня 2006 року,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком з наступними її змінами згідно
законів України, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим, то вони підлягають
частковому задоволенню, а саме,
зобов'язати Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області провести перерахунок
призначеної ОСОБА_2 пенсії з
урахуванням щомісячного підвищення
пенсії для учасників бойових дій на 150
відсотків мінімальної пенсії за віком,
за період з 26 квітня 2005 року по 31 грудня
2005 року, з урахуванням річного строку
позовної давності та звернення до суду
з такими вимогами 26 квітня 2006р.,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого
законами України на відповідний рік, та
з 01 січня 2006 року по 30 червня 2006р.
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим.

При розгляді справи судом правильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та дана правова оцінка.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини справи
та дав їм належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.
200, ст. 206, ст. 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області залишити без
задоволення, постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 23 квітня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій сторонам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко
О.В.

суддя /підпис/ Димерлій
О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.