Справа № 821/603/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р. Справа № 821/603/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Ковбій О.В. Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Вербицької Н.В.,

- Градовського Ю.М.

при секретарі - Дубина Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Релігійної організації
Громада християн Повного Євангелія
«Слово життя» до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю в
Херсонській області про визнання
неправомірною та скасування постанови
про накладення штрафу №7/21-04-15-17 від
13.02.2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Релігійна організація Громада
християн Повного Євангелія "Слово
життя звернулася до суду з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Херсонській області про:

- визнання незаконною і скасування
постанови про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудування
№7/21-04-15-17 від 13.02.2014 року.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволений.

Визнано неправомірною та скасовано
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Херсонській області про накладення
штрафу №7/21-04-15-17 від 13.02.2014 року.

В апеляційній скарзі ІДАБК в
Херсонській області ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки судом
першої інстанції не було досліджено
обставини справи, що мають значення для
справи, наслідком чого стало
постановлення необґрунтованого та
неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
встановив, що 09 січня 2014 року головним
державним інспектором Північно -
Східного інспекційного відділу
Солошенко Олександром Анатолійовичем
було проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
позивача по справі за адресою: м.
Генічеськ, вул. Червоноармійська, 63,
Херсонська область.

Зазначена перевірка була проведена за
присутності уповноваженої особи
релігійної організації «Громада
християн Повного Євангелія «Слово
життя» Головка Е.А.

За результатами перевірки складений
акт перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 09 січня 2014
року.

Відповідно до вказаного акта перевірки
перевіряючим було встановлено, що
станом на 09.01.2014 року по вул.
Червоноармійська, 63 в м. Генічеську,
Херсонської області без дозволу на
виконання будівельних робіт до 12.03.2011
року виконано будівельні роботи з
капітального будівництва, а саме
збудовано житловий будинок з підвалом,
господарські будівлі, чим порушено ст.
34 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", пункт 2
Порядку виконання будівельних робіт,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року № 466,
п.1.1 розділу 1 ДБН А.3.1-5-2009 "Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва". В пункті 7
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації недостовірно вказано
інформацію про земельну ділянку, а саме
площа забудови перевищує площу
виділеної земельної ділянки
(геометричні розміри житлового будинку
в плані фундаменту та господарські
будівлі виходять за межі виділеної
земельної ділянки), чим порушено п. 9
розділу У Прикінцевих положень Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності), п. 3.4 наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 19.03.2013 року № 95
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144.

09 січня 2014 року відповідачем складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Постановою ІДАБК у Херсонській області
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 13 лютого 2014 року
№7/21-04-15-17 року визнано релігійну
організацію «Громада християн Повного
Євангелія «Слово Життя» винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого абз.3 п. 6 ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф у сумі 54 810 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
викладені в позовній вимозі доводи
позивача відповідачем не спростовані,
у зв'язку з чим вимоги щодо скасування
постанови №7/21-04-15-17 від 13 лютого 2014 року
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з цими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідач відповідно до ст.6 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.2011р.
№ 3038-VI здійснює управління в сфері
містобудівної діяльності в межах
Херсонської області.

Здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
визначений Порядком, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 року № 553.

Відповідно до п.12 цього Порядку
посадові особи інспекції під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
зобов'язані у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством.

Пунктом 7 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553 (далі Порядок № 553)
визначено, що позаплановою перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена планом роботи інспекції.
Однією з підстав для проведення
позапланової перевірки є необхідність
проведення перевірки достовірності
даних, наведених у повідомленні та
декларації про початок виконання
підготовчих робіт, повідомленні та
декларації про початок виконання
будівельних робіт, декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
протягом трьох місяців з дня подання
зазначених документів.

Пунктами 19-21 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011
року № 461 визначено, що замовник
відповідно до закону відповідає за
повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації.
Інспекція перевіряє протягом десяти
робочих днів з дати подання
(надходження) до неї декларації повноту
даних, зазначених у ній, та реєструє
декларацію. У разі коли декларація
подана чи оформлена з порушенням
установлених вимог, Інспекція повертає
її на доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації. Після
усунення недоліків, що стали підставою
для повернення декларації на
доопрацювання, замовник може повторно
звернутися до Інспекції для реєстрації
декларації.

Абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" від
14.10.1994р. № 208/94 передбачена
відповідальність суб'єктів
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно у вигляді
штрафу за експлуатацію або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації.

Колегія суддів вважає необхідним
зазначити, що системний аналіз норм
Законів України "Про регулювання
містобудівної діяльності" та "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності"
свідчить, що необхідними і достатніми
складовими підстав притягнення до
відповідальності суб'єктів
містобудування за наведення
недостовірних даних в декларації про
готовність об'єкта до експлуатації, є
безпосередньо наведення завідомо
недостовірних даних щодо об'єкту
містобудування, опис якого наведено в
декларації, як складова відповідного
правопорушення, наслідком чого є
порушення інтересів Держави, що
захищаються відповідними
нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, у пункті 7 декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
позивач надав наступну інформацію про
земельну ділянку: "місце розташування -
75500, м. Генічеськ, вул. Червоноармійська,
буд. 63, Херсонська область; площа
земельної ділянки - 775,00 м2; кадастровий
номер - :01:044:0003; цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
громадських будівель і споруд;
документ, що посвідчує право замовника
на земельну ділянку - державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ №082307 від 30 березня 2006 року".

З матеріалів справи вбачається, що
наведені у декларації відомості щодо
земельної ділянки, а також усі
реквізити документа, що посвідчує
право постійного користування
земельною ділянкою, повністю
співпадають з інформацією та
реквізитами, зазначеними в державному
акті на право власності на земельну
ділянку, а відтак, посилання
відповідача на те, що недостовірно
вказано інформацію про земельну
ділянку, а саме площа забудов перевищує
площу виділеної земельної ділянки
(геометричні розміри житлового будинку
в плані фундаменту та господарські
будівлі виходять за межі виділеної
земельної ділянки), колегія суддів не
приймає до уваги.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відсутні докази того, що
позивач навів завідомо недостовірні
дані щодо земельної ділянки , оскільки
зі змісту декларації про готовність
об'єкта до експлуатації вбачається, що
позивачем достовірно зазначено
інформацію у відповідності до
державного акту.

Аналіз наведених обставин в їх
сукупності дає підстав для висновку, що
позивач, заповнюючи декларацію про
готовність об'єкту до експлуатації,
навів дані, які відповідають дійсності
і не можуть бути розцінені як
недостовірні дані.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази колегія суддів вважає, що
відповідач при винесенні постанови №
7/21-04-15-17 від 13.02.2014 року про накладення
на релігійну організацію «Громада
християн Повного Євангелія «Слово
життя» штрафу у розмірі 54 810,00 грн., діяв
не на підставі та не у спосіб, що
передбачені Законами України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», «Про відповідальність за
порушення у сфері містобудівної
діяльності», з порушенням вимог ч.3 ст.2
КАС України, а тому оскаржувана
постанова підлягає скасуванню, що
вірно встановлено судом першої
інстанції.

Також, колегія суддів вважає
акцентувати увагу на наступному.

Так, стаття 19 Конституції передбачає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовий статус Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України та повноваження їх посадових
осіб визначені Законом України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 8 квітня 2011 року
N 439/2011, Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постанова Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року N
553.

Відповідно до п. п. 1, 6 Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України Держархбудінспекція
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства. Держархбудінспекція
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі або міжрегіональні
(повноваження яких поширюються на
декілька регіонів) територіальні
органи.

Відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
встановлюється Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» від
14.10.1994 року №208/94-ВР.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 Закону №
208/94-ВР, справи про правопорушення,
передбачені цим Законом, розглядаються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Частиною 2 цього Закону визначено, що
накладати штраф від імені центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
мають право його керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Зазначена редакція статті прийнята
Законом України від 16.10.2012р. №5459-VІ, що
набрав чинності 18.11.2012 р. До вказаних
змін до ст.3 Закону повноваження щодо
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності мали
також і керівники територіальних
органів Держархбудінспекції та їх
заступники.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону
№5459-VІ від 16.10.2012 року, Кабінету
Міністрів України доручено протягом
трьох місяців з дня набрання чинності
цим Законом привести свої
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України
не привів Порядок накладення штрафів
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затверджений постановою від 06.04.1995 року
№ 244, у відповідність до вимог Закону №
5459-VI від 16.10.2012 року, таким чином, в
даному випадку існує невідповідність
положень підзаконних
нормативно-правових актів вимогам
закону.

Згідно ч.2 ст.9 Конституції України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що інспекція
ДАБК в Херсонській області, приймаючи
13.02.2014 року постанову №7/21-04-15-17 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності у
розмірі 54 810,00 грн. за правопорушення,
передбачене абз. 3 п.6 ч.2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», діяла поза межами
повноважень. Тому оскаржувана
постанова не може вважатися законною
та правильно скасована судом першої
інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
вірно встановлені обставини справи,
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається. Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують й відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Херсонській області
залишити без задоволення, постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
О.В. Лук`янчук

Суддя:
Н.В. Вербицька

Суддя:
Ю. М. Градовський