Справа № 826/7833/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/7833/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2014 року 11:30 № 826/7833/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр «Новий»,

до

Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно не прийняв, здійснені позивачем в лютому 2014 року коригування сум ПДВ за вересень та жовтень 2013 року, оскільки у відповідності до вимог ПК України платники податків можуть здійснювати уточнюючі розрахунки (коригування) протягом 1095 днів, і дане право платника податку не залежить від результатів проведення перевірки, що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач проти заявленого позову заперечив, посилаючись на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та з врахування всіх обставин, зокрема, в ході проведення камеральної перевірки встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в реєстрі, а коригування реєстрів позивачем та ТОВ «Трейдінг-Нафтогаз» здійснено після отримання акту перевірки.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 26.06.2014 р. сторони заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду про наступне.

15.11.2013 відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на додану вартість за вересень 2013 року, за результатами якої складено акт про результати камеральної (електронної) перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2013 року №43/26-53-22-04.

12.12.2013 відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, за результатами якої складено акт про результати камеральної (електронної) перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2013 року №80/26-53-22-04 (надалі – акт).

За результатом процедури адміністративного оскарження названого податкового повідомлення-рішення, його залишено без змін.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем (орендар) та ТОВ «Трейдінг-Нафтогаз» (орендодавець) укладено договір оренди (найму) нежитлових приміщень №2/о від 01.07.2013.

За отримані послуги позивач перерахував на рахунок ТОВ «Трейдінг-Нафтогаз» грошові кошти єдиним платежем за вересень місяць в сумі 178633,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №85 від 20.09.2013 та випискою банку, копії яких містяться в матеріалах справи.

За отримані послуги позивач перерахував на рахунок ТОВ «Трейдінг-Нафтогаз» грошові кошти єдиним платежем за жовтень місяць в сумі 160183,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №100 від 08.10.2013 та випискою банку, копії яких містяться в матеріалах справи.

Податкові накладні №1 від 20.09.2013 та №1 від 08.10.2013, виписані ТОВ «Трейдінг-Нафтогаз» не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що позивачем не заперечується.

17.02.2014 позивач подав до податкового органу уточнюючі розрахунки податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок у деклараціях з ПДВ за вересень та жовтень 2013 року.

Згідно з п. 6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 ст. 201 розділу V ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. (частини 1-3).

Згідно з ч.ч. 9-10 п. 10 ст. 201 вищезазначеного Кодексу відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (ч.9). Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг. (ч. 10 п. 10 ст. 201 ПК України).

З наведеного, суд доходить до наступних висновків.

По-перше, вищезазначеними нормами п.п. 6 та 10 ст. 201 ПК України передбачено порядок дій відповідача у випадку виявлення розбіжностей, при цьому виявлення таких розбіжностей передбачено підставою для повідомлення про розбіжності для подання уточнень та проведення перевірки.

По-друге, відсутність права на податковий кредит пов’язана з відсутністю реєстрації наданої платнику податкової декларації, тобто право на податковий кредит за певною податковою накладною поставлено у залежність від наявності такої податкової накладної, як документу, та наявності обставини її реєстрації.

По-третє, вищезазначеними нормами права, за порушення яких позивачу донараховані зобов’язання та застосовано санкції, не передбачено випадків порушення порядку заповнення звітності платником податків – покупцем. Натомість, відповідальність настає у випадку віднесення до податкового кредиту сум за накладною, яка не зареєстрована, при цьому передумовою такої відповідальності є повідомлення про розбіжності з боку податкового органу, (п.6 ст.201), тобто обізнаність платника податку з наявністю розбіжностей та відмова від використання можливості подати уточнення.

Окрім того, суд враховує те, що процедура проведення камеральної перевірки не передбачає дослідження будь-яких документів крім звітності. Відтак відповідач без дослідження первинних документів та лише на підставі показників податкової декларації визначив позивачу податкове зобов’язання та встановив вплив такого порушення, - як відсутність реєстрації податкової накладної в реєстрі, - на розрахунки з бюджетом.

Однак судом враховується той факт, що позивачем подані уточнюючі розрахунки вже після того, як ним були отримані акти перевірки від 15.11.2013 р. та 12.12.2013 р.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, уточнюючий розрахунок міг бути наданий позивачем лише у разі самостійного, у тому числі за результатами електронної перевірки, виявлення помилки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні докази правомірності винесеного рішення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають поверненню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Центр «Новий» відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук