Справа № 816/1932/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р.Справа № 816/1932/14

Головуючий 1 інстанції: Костенко Г.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавської області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014р. по
справі № 816/1932/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Артемій Плюс»

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавської
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ «Артемій Плюс», звернувся
до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавської
області № /285 від 04.03.14 р. про
збільшення грошового зобов'язання по
ПДВ в сумі 21667,0 грн. та застосування
штрафних санкцій в розмірі 5417,0 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.06.14 р. по
справі № 816/1932/14 позов ТОВ «Артемій
Плюс» був задоволений в повному обсязі.

Відповідач не погодився з судовим
рішенням та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.06.14 р. по
справі № 816/1932/14 та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального законодавства з
підстав, наведених в апеляційній
скарзі.

Позивач письмові заперечення на
апеляційну скаргу не подав.

Сторони по справі в судове засідання
суду апеляційної інстанції не
з'явилися, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено та підтверджено під час
апеляційного розгляду справи, що ТОВ
«Артемій Плюс» ()
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Кременчуцької
міської ради, є платником ПДВ та
перебуває на обліку в Кременчуцької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській
області, що підтверджується
матеріалами справи (а.с.19,20).

Підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення є акт
№ 412/16-03-22-02-12/33672591 від 13.02.14 р. (а.с. 37-54)
позапланової виїзної перевірки
підприємства позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з ПП
«ВАТЕР-ШПАГ» () за
березень 2013 р., в якому зафіксовані
порушення позивачем вимог п. 201.1, п. 201.6
ст. 201, п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 ПК України, які
призвели до заниження зобов'язань по
ПДВ за березень 2013 р. в сумі 21667,0 грн.

В основу висновку Кременчуцької ОДПІ
ГУ Міндоходів Полтавської області №
412/16-03-22-02-12/33672591 від 13.02.14 р. були
покладені відомості акту ДПІ у м.
Полтава № 522/22.5/32257266 від 08.05.13 р. про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Ватер-Шпаг» ()
з питань правомірності проведених
господарських відносин за період з
01.03.13 р. по 31.03.13 р., що стало підставою
для висновку відповідача про
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій позивача із ПП
«Ватер-Шпаг» у березні 2013 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вказав на те, що
оскільки фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між позивачем та
контрагентом і правомірність
включення до складу податкового
кредиту у відповідному звітному
періоді сум ПДВ по отриманим
податковим накладним, то здійснений
правочин відповідає положенням
чинного законодавства України, а
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, на якого покладений
обов'язок по доказуванню правомірності
прийнятого ним рішення, належними та
допустимими доказами, не довів
обґрунтованості висновків акту
перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що ПП
«ВАТЕР-ШПАГ» у період взаємовідносин з
ТОВ «Артемій Плюс» мало назву ТОВ
«Взлет-Ера», а з 04.10.13 р. має назву ПП
«ВАТЕР-ШПАГ».

Судом першої інстанції був досліджений
договір поставки укладений позивачем
(покупець) з ТОВ «Взлет-Ера»
(постачальник) № 04-01 від 04.01.13 р.,
предметом якого є поставка товару
(запасні частини до транспортних
засобів, деталі, витратні матеріали,
оливи, мастила, тощо) по цінах, в
асортименті, в кількості, які
узгоджуються сторонами в накладних, що
є невід'ємними частинами договору.

На виконання даного договору продавцем
були видані видаткові накладні № 1509
від 01.03.13 р. на загальну суму 40000,0 грн., в.
т.ч. ПДВ 6666,67 грн. (а.с.119-120), № 2470 від 01.03.13
р. на загальну суму 33893,11 грн., в т.ч. ПДВ
5648,85 грн. (а.с.121-122), № 2468 від 15.03.13 р. на
загальну суму 56106,89 грн., в т.ч. ПДВ 9351,15
грн. (а.с.123), податкові накладні № 47 від
01.03.13 р. на загальну суму 40000,0 грн., в т.ч.
ПДВ 6666,67 грн. (а.с.124-126), № 643 від 01.03.13 р. на
загальну суму 33893,11 грн., в т.ч. ПДВ 5648,85
грн. (а.с.127-130), № 641 від 15.03.13 р. на
загальну суму 56106,89 грн., в т.ч. ПДВ 9351,15
грн. (а.с.131). Здійснення оплати за
договором поставки № 04-01 від 04.01.13 р.
підтверджується копіями платіжних
доручень: № 186 від 04.03.13 р. на суму 40000,0
грн. (а.с.132), № 194 від 14.03.13 р. на суму 10000,0
грн. (а.с.133), № 195 від 15.03.13 р. на суму 80000,0
грн. (а.с.134).

З матеріалів справи вбачається, що ТМЦ,
які позивач отримав від ТОВ
«Взлет-Ера», перевозились легковим
автомобілем SUBARU OUTBACK, номер НОМЕР_1, який
належить директору ТОВ «Артемій Плюс»
Чернікову В.А. А отже, ТТН не складались,
оскільки згідно наказу Міністерства
транспорту України, Міністерства
статистики України № 488/346 від 29.12.95 р.
«Про затвердження типових форм
первинного обліку роботи вантажних
автомобілів» ТТН є обов'язковими до
складання тільки при первинному обліку
роботи вантажного автомобіля.

Колегія суддів зазначає, що доводи
відповідача про відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій є безпідставними, оскільки до
компетенції органу податкового
контролю не входить дача такої оцінки.
Крім того, посилання відповідача на те,
що стосовно контрагента позивача
складений акт ДПІ у м. Полтава №
522/22.5/32257266 від 08.05.13 р. про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Ватер-Шпаг» () з питань
правомірності проведених
господарських відносин за період з
01.03.13 р. по 31.03.13 р. доводить відсутність
реального здійснення господарських
операцій, є безпідставними, оскільки
чинним законодавством не передбачено,
що відсутність контрагента за
юридичною (фактичною) адресою є
безумовним доказом відсутності
реального здійснення господарської
діяльності останнім та не є достатнім
доказом порушення платником, що
перевіряється, вимог податкового
законодавства.

В ст. 61 Конституції України
встановлено, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер. В силу ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» факти здійснення
господарських операцій фіксуються
первинними документами, які є
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій, адже
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Згідно ст. 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Відповідно ч. 1 ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Чинне законодавство,
зокрема Закон України «Про ПДВ», не
встановлює обов'язки покупця
сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо
такий податок не буде сплачено
продавцем або іншою особою, з
урахуванням суми податку, отриманого
від покупця у складі ціни товару.
Відповідно Закону України «Про ПДВ»
сума ПДВ, включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця, і
саме продавець товару має сплачувати
цей податок до бюджету.

Оскільки чинне законодавство не
пов'язує право платника податків на
відображення в бухгалтерському та
податковому обліку, податковій
звітності проведених господарських
операцій з виконанням його
контрагентами обов'язків нарахування
та сплати до бюджету податків та
зборів, у відповідача не існує законних
підстав перекладати на позивача свого
обов'язку, як складової частини системи
ДПС України, здійснювати контроль за
платниками податків. Також слід
відмітити, що твердження перевіряючих
про те, що господарські операції не
відбулися, є надуманими і не
підтвердженими належними та
допустимими доказами.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно п. 1.7 наказу ДПА України № 327
від 10.08.05 р. «Про затвердження Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства» факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства викладаються в
акті невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Податковий орган протиправно не
прийняв до уваги наявність належним
чином оформлених первинних та
податкових документів, відповідно до
яких платник податків здійснив
розрахунки з контрагентами та включив
до складу податкового кредиту
відповідні суми сплаченого податку.

З огляду на наведене вище, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
посилання відповідача на нікчемність
угоди є безпідставними, оскільки
укладений договір між ТОВ «Артемій
Плюс» та ТОВ «Взлет-Ера» від 04.01.13 р. №
04-01 на момент розгляду справи є чинним і
в установленому законодавством
порядку судом недійсними не
визнавався, податкові накладні в
установленому законодавством порядку
недійсними не визнані, є чинними на
момент розгляду справи і в сукупності з
іншими доказами у справі дають суду
підстави для висновку про
достовірність підтвердження
фактичності здійснення господарської
операції, сплати податку на додану
вартість та його сум, а тому
оскаржуване позивачем податкове
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавської
області № /285 від 04.03.14 р. не
відповідає вимогам законодавства, що є
підставою для його скасування. Колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, оскільки доводи
апеляційної скарги їх не спростували.

Зважаючи на те, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.06.14 р. по
справі № 816/1932/14 прийнята з
дотриманням вимог чинного
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів не
виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кременчуцької ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Полтавської області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.06.14 р. по
справі № 816/1932/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.06.14 р. по
справі № 816/1932/14 за позовом ТОВ
«Артемій Плюс» до Кременчуцької ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Полтавської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П.