Справа № 826/20665/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою «Софіт - Люкс»
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про скасування
рішень, стягнення надміру сплачених
платежів, визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт - Люкс» (далі
по тексту - позивач) звернулося з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - митний орган
або відповідач), та Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про
скасування рішення про коригування
митної вартості товару від 03.10.2013р. №
100250000/2013/600811/2, визнання протиправними
дій щодо винесення такого рішення та
стягнення з Державного бюджету України
надміру сплачених обов'язкових
платежів.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 27 січня 2014
року адміністративний позов
задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач 1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 січня 2014 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, TOB
«Софіт-Люкс» (Покупець) укладено
зовнішньоекономічний контракт від
02.04.2012 року з компанією «ZHEJIANG FIRSD GROUP CO.,
LTD», КНР (Продавець) на купівлю товару -
світильники побутові електричні, які
підвішуються або закріплюються на
стелі, з комбінованих матеріалів
призначені для використання з
газорозрядними лампами», торговельна
марка MAGNUM, виробник NINGBO JIANGBEI ELEX IMP &
EXP.CO.LTD, країна виробництва Китай (CN).

Поставка товару відбувалася на
комерційних умовах поставки FOB Ningbo
(відповідно до правил «Інкотермс 2000»).

03.10.2013 року позивачем подано до митного
оформлення митну декларацію форми МД-2
№ 100250000/2013/072681 з визначеною митною
вартістю на підставі ст. ст. 57-58 Митного
кодексу України з використанням
основного методу - за ціною договору
(вартість операції).

На підтвердження заявленої митної
вартості товару позивачем під час
митного оформлення було надано
Київській регіональній митниці
передбачені Митним кодексом України
документи (із врахуванням витребуваних
митним органом під час консультації):

· контракт від 02.04.2012
року;

· додаткова угода № 1
від 18.02.2013 року до контракту № SМАІ6 від
02.04.2012 року;

· додаткова угода № 2
від 19.07.2013 року до контракту № SМА16 від
02.04.2012 року;

· інвойс № 2013Р03А71 від
21.08.2013 року;

· пакувальний лист до
інвойсу;

· коносамент від 27.08.2013
року;

· СМR № 1616 від 02.10.2013
року;

· договір про
транспортно-експедиційні послуги
N008/01/2013 від 08.01.2013 року;

· додаткова угода № 1
від 20.05.2013 року до договору про
транспортно-експедиційні послуги
№08/01/2103 від 08.01.2013 року;

· інвойс за
транспортно-експедиційні послуги НК0981
від 06.09.2013 року;

· довідка про
транспортні витрати від 27.09.2013 року;

· сертифікат походження
ССРІТ 130139778 від 30.08.2013 року;

· експортна декларація;

· висновок про якісні та
вартісні характеристики товарів
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією № В- 4962/1 від
12.09.2013 року;

· додатки до висновку
про якісні та вартісні характеристики
товарів підготовлений спеціалізованою
експертною організацією № В-4962/1 від
12.09.2013 року;

· прайс-лист виробника
від 10.06.2013 року;

· прайс-лист
постачальника від 30.07.2013 року;

· калькуляція
виробника;

· сторінка каталогу;

· витяг з
бухгалтерської документації від 03.10.2013
року;

Незважаючи на надані документи, під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товару
Київською регіональною митницею було
прийняте Рішення про коригування
митної вартості товарів від 03.10.2013 року
№ 100250000/2013/600811/2 із застосуванням методу
№ 2Г (резервний метод).

У зв'язку із прийнятим митницею
рішенням та випуском товарів у вільний
обіг, переплата мита склала 3 473,32 грн. та
ПДВ - 14 587,93 грн.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу
України (надалі - МК) встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 МК.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено
документи, які підтверджують митну
вартість товарів.

Частиною 3 ст. 53 МК передбачено, що у
разі якщо документи, зазначені у ч. 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Ч. 5 ст. 53 МК заборонено вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Статтею 54 МК встановлено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч. 1).
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій ст. 58 цього Кодексу (ч.
2).

Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК. Подані
документи чітко ідентифікували
оцінюваний товар та містили об'єктивні
і достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які чітко підтверджували
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.
4, 5 ст. 58 МК.

В ході розгляду справи представник
відповідача не спростував перед судом
контрактну ціну оцінюваних товарів,
об'єктивну можливість і спроможність
відповідача визначити на підставі
наданих позивачем документів
зазначену ціну товарів, а також рівень
митної вартості товарів за ціною
договору за правилами, визначеними у
ст. 58 МК.

Відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем. Формально нижчий рівень
митної вартості імпортованого
позивачем товару від рівня митної
вартості іншого митного оформлення, не
може розцінюватися як заниження
позивачем митної вартості, не є
перешкодою для застосування першого
методу визначення митної вартості
товару і не може бути достатньою
підставою для відмови у здійсненні
митного оформлення товару за першим
методом визначення його митної
вартості.

Що стосується тверджень відповідача
щодо неправомірності зазначення
позивачем у графі 31 виробника товару,
то колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що посилання
митного органу щодо візуальної
відмінності печаток, відтиснутих на
контракті та додатковій угоді, є
необгрунтованими, оскільки їх
ідентичність не викликає сумніву.
Доказів підробки печатки, відповідачем
суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку
про наявність підстав для скасування
спірного рішеннями відповідача від
03.10.2013р. № 100250000/2013/600811/2.

Позовні вимоги щодо стягнення з
Державного бюджету України надміру
сплачених обов'язкових платежів суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про відмову в задоволенні
позову в цій частині, оскільки,
приймаючи рішення про стягнення суми
надміру сплаченого ПДВ чи мита,
фактично визначається митна вартість
ввезеного товару, чим підміняється
митний орган, а тому колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
28.07.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.