Справа № 640/10527/14-а
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 суддя Суддя Київського районного
суду м. Харкова Губська Я.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України у
Київському районі міста Харкова про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання признати доплату та
виплатити підвищення до пенсії як
дитині війни, -

В С Т А Н О В И В

23.06.2014року позивач звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить визнати
дії відповідача щодо не нарахування їй
30% мінімальної пенсії за віком надбавки
неправомірними, зобов'язати Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Харкова призначити позивачу
щомісячну державну соціальну допомогу
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01.01.2014 року до 30.06.2014
року у розмірі 218,27 грн. щомісячно,
зобов'язати відповідача виплатити
державну соціальну допомогу в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком за
період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року
включно в розмірі 1309,62 грн., а також
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Харкова після здійснення
вищезазначених доплат, продовжувати
виплачувати позивачу цю доплату в
подальшому, з урахуванням підвищення
розміру мінімальної заробітної плати.

Ухвалою судді від 24.06.2014 року
провадження у справі відкрито за
період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст.183-2 КАС
України суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. Відповідачем
заперечень у встановлений законом
строк надано не було.

Суд, дослідивши письмові докази,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова і отримує пенсію за
віком. Відповідачем позивачу ОСОБА_1
здійснювалось нарахування та виплата
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 01.01.2014 року по червень 2014 року в
розмірі 66,43 грн. На момент звернення
позивача до суду, нарахування позивачу
доплати до пенсії в сумі 30% від
мінімальної пенсії за віком
відповідачем не здійснено.

ОСОБА_1 звернулася до Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова з письмовою заявою
про надання їй даних перерахунку
пенсії, листом відповідача від 12.06.2014
року позивачу були надані роз'яснення
щодо призначених доплат та її право
звернення до суду.

Згідно статті 1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення
Другої світової війни (02 вересня 1945
року) було менше 18 років.

Позивач є дитиною війни в розумінні
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", що не заперечується
відповідачем, а відтак, на нього
повністю розповсюджуються всі пільги
та соціальні гарантії, передбачені
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни", в тому числі й право на
підвищення пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком, як передбачено статтею
6 зазначеного Закону.

Разом з тим, згідно ст. 7 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснюється за
рахунок Державного бюджету України, а
не за рахунок бюджету Пенсійного фонду
України. За умови відсутності у
державному бюджеті коштів на виплату
щомісячних надбавок дітям війни це
створює ситуацію правової
невизначеності стосовно джерела
коштів, з яких має виплачуватися
зазначена надбавка.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України
встановлено, що пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом. Іншими словами,
пенсії та інші види соціальних виплат
що є єдиним джерелом існування не
можуть бути нижче від прожиткового
мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

За ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (в редакції від 28
грудня 2007 року на підставі Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України») дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.

Разом з тим Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані неконституційними,
серед іншого, і положення підпункту 2
пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакцію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Внаслідок цього рішення
Конституційного Суду України була
відновлена редакція ст. 6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни» в
первинній редакції від 1 січня 2006 року,
за якою дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 % від мінімальної
пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не було визначено
жодних обмежень щодо застосування
положень ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
редакції від 1 січня 2006 року, а також не
було надано повноважень Кабінету
Міністрів України визначати розмір та
порядок застосування положень ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

За п. 4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
було встановлено, що дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«;Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», провадиться у розмірі 7 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

На підставі переліченого при
визначенні розміру доплати до пенсії
дитині війни слід керуватися розміром
надбавки, визначеним у ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», внаслідок чого розмір пенсії
позивачці з 1 січня 2014 року повинен
підвищуватись на 30% від мінімальної
пенсії за віком.

На час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначений ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює розміру, визначеного законом,
прожиткового мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

За ст. 2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
було встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум в розрахунку на місяць на
особу, що втратила працездатність: з 1
січня - 949 грн.

Враховуючи, що фактично позивачка
отримує підвищення до пенсії у розмірі,
визначеному п. 4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№ 1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення», замість розміру,
визначеного ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», то суд
вважає встановленим, що заявлені
позовні вимоги підлягають задоволенню
на підставі викладеного вмотивування
шляхом визнання неправомірною
бездіяльність відповідача та
зобов'язанням УПФУ в Київському районі
м. Харкова провести позивачці
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність.

Крім того, з самого визначення поняття
пенсії випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на певний строк. У
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним судом в постановах від 23
квітня 2012 року № 21-239а11 та від 19.03.2013
року в №21-53а13, які згідно ст. 244-2 КАСУ є
обов'язковими для застосування у
судовій практиці.

Таким чином, з урахування
вищезазначеної позиції Верховного
суду України, достатнім та належним
способом захисту порушених прав
позивачці є саме визначення обов'язку
проведення перерахунку належного їй
щомісячного грошового утримання з
дати, з якої вона має право та вимагає
проведення перерахунку без обмеження
кінцевого терміну або строку протягом
якого такий перерахунок має
здійснюватись.

При цьому, посилання позивача на
протиправну бездіяльність відповідача
не підтверджено матеріалами справи, з
огляду на відсутність доказів
звернення позивача до УПФУ з питання
здійснення виплати підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірах,
визначених статтею 6 Закону № 2195.

Згідно до ст. 94 КАС України, суд вирішує
питання щодо судових витрат.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 94, 97, 99, 100, 158-163, 183-2
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково

Визнати неправомірною бездіяльність
та зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова провести ОСОБА_1 нарахування
та виплату щомісячного підвищення до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з 1 січня 2014 року, з відрахуванням
фактично проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова, прийнята у порядку
скороченого провадження, виконується
негайно.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Київський районний суд м. Харкова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня отримання її копії апеляційної
скарги.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків оскарження
її в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя -