Справа № 806/406/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Житомир справа № 806/406/14

час прийняття: 12 год. 10 хв.
категорія 9.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представника позивача
Гуменюка О.В.,

за участі представників відповідача
Мельник О.І., Зозулі С.М.,

за участі представника третьої особи
Доманського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Гришковецької селищної ради до
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області, третя особа:
фермерське господарство "Верболози"
про визнання незаконними та скасування
п.2,9 вимоги від 24.12.2013 р. №61-17/2427,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просив визнати
незаконними та скасувати п. 2, 9 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області про усунення
виявлених ревізією порушень від 24.12.2013
року № 61-17/2427. У обґрунтування своїх
позовних вимог Гришковецька селищна
рада зазначала, що пункт 2 вимоги від
24.12.2013 року є безпідставним, так як
посада кочегара внесена в штатні
розписи, які затверджені рішеннями
селищної ради № 349 від 23.01.2009 року, № 505
від 21.05.2010 року, № 29 від 13.01.2011 року, № 126
від 05.01.2012 року, № 215 від 28.12.2012 року.
ОСОБА_5, який має відповідне
посвідчення, прийнято на сезонну
роботу на посаду кочегара в селищну
раду. За виконану роботу йому виплачену
заробітну плату, обраховану відповідно
до табелів робочого часу. Пункт 9
вимоги, на думку позивача, є незаконним
та безпідставним, оскільки обставини,
викладені у акті ревізії, не
відповідають дійсності. Необхідні
проектні документи, погоджені
відповідними рішеннями та затверджені
в установленому порядку, наявні у
Гришковецької селищної ради, про що
було зазначено у висновку до
заперечень самим відповідачем.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити, на підставі доводів
викладених у позові.

Представники відповідача у засіданні
суду позов не визнали, просили
відмовити у задоволенні позовних
вимог, з мотивів наведених у письмових
запереченнях. Пояснили, що вимога щодо
усунення порушень № 61-17/2427 від 24.12.2013
року є законною та підлягає
обов'язковому виконанню позивачем.
Проведеною ревізією виявлено, що
позивачем при відсутності пічного
опалення внесено в штатний розпис
посаду кочегара. При цьому фактично
виконання своїх посадових обов'язків
кочегаром ОСОБА_5 не підтверджено
табелями обліку робочого часу. Також
вказали, що розпаювання та передача в
приватну власність земель комунальної
власності в межах населеного пункту
проведено всупереч чинному
законодавству, тому рішення
Гришковецької селищної ради від 16.03.2012
року № 148, яким затверджено проект із
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) та
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членами
фермерського господарства "Верболози",
підлягає відміні.

Представник третьої особи в засіданні
суду позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представників
сторін та представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

У період з 28.08.2013 року по 19.11.2013 року (з
призупиненням з 09.09.2013 року по 24.09.2013
року, з 15.10.2013 по 01.11.2013 року, 08.11.2013 р. по
18.11.2013 року), відповідно до п.2.2.6.1 плану
контрольно - ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції на ІІІ
квартал 2013 року та на підставі
направлень від 25.09.2013 року № 138, від
30.09.2013 року № 140, посадовими особами
Бердичівської об'єднаної державної
фінансової інспекції проведено
планову ревізію селищного бюджету та
фінансово - господарської діяльності
Гришковецької селищної ради за період
з 01.01.2010 по 31.08.2013 року.

За результатами ревізії складено акт №
61-09/72 від 26 листопада 2013 року (далі - акт
ревізії).

Позивачем на акт ревізії були подані до
Бердичівської об'єднаної державної
фінансової інспекції заперечення,
однак вони не були взяті до уваги
контролюючим органом, про що свідчать
висновки на зауваження (заперечення) до
акту ревізії селищного бюджету та
фінансово-господарської діяльності
Гришковецької селищної ради, за період
з 01.01.2010 року по 31.08.2013 року, від 26.11.2013
року № 61-09/72, затверджені начальником
Бердичівської об'єднаної державної
фінансової інспекції 20.12.2013 року.

24 грудня 2013 року Бердичівською
об'єднаної державною фінансовою
інспекцією направлено селищному
голові Гришковецької селищної ради
Стаднік З.Є. лист № 61-17/2427 про усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з фінансових питань.

У вказаному листі відповідач, з метою
повного усунення виявлених порушень та
попередження їх виникнення в
подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" вимагав, зокрема:

у пункті 2 стягнути з працівників
селищної ради, зайво виплачені суми
коштів; в іншому випадку стягнути з
особи, винної у зайвих грошових
виплатах кошти в сумі 11512,16 грн. у
порядку та розмірах встановлених ст.ст.
133-136 КЗпП. Провести перерахунок та
відповідні взаємозвірки щодо сум
внесків до державних цільових фондів
та забезпечити повернення зайво
сплачених коштів в сумі 4178,91 грн. У разі
пропуску встановленого строку -
відшкодувати порушення за рахунок
керівника, що допустив зайві грошові
виплати (ст. 133 КЗпП);

у пункті 9 вжити заходи щодо відміни
рішень сесії Гришковецької селищної
ради за № 467 від 19.01.2010 року, № 71 від
15.04.2011 року, № 87 від 03.07.2011 року, № 107 від
13.10.2011 року, № 148 від 16.03.2012 року.

Під час судового розгляду справи
начальник Бердичівської об'єднаної
державної фінансової інспекції листом
від 20.06.2014 року № 61-17/1193 вніс зміни до
обов'язкових вимог від 24.12.2013 року №
61-17/2427. Згідно із якими пункт 9 є чинним у
такій редакції: "Вжити заходів щодо
відміни рішення сесії Гришковецької
селищної ради від 16.03.2012 року № 148".

Визначаюсь щодо позовних вимог судом
враховано таке.

Обґрунтовуючи пункт 2 вимоги від 24.12.2013
року № 61-17/2427 відповідачем було
зазначено, що в порушення ст. 94 Кодексу
законів про працю в Україні та ст. ст. 1, 2
Закону України "Про оплату праці", за
період з 01.01.2010 року по 31.08.2013 року,
спеціалістом з бухгалтерського обліку
ОСОБА_7 при відсутності підтверджуючих
документів про виконання роботи
ОСОБА_5, проведено йому зайве
нарахування та виплату заробітної
плати на загальну суму 11512,16 грн. та як
наслідок, перераховано внесків до
державних цільових фондів та єдиного
соціального внеску в сумі 4178,91 грн.

У відповідності до пункту 5 частини
першої статті 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 року № 280/97-ВР, затвердження за
пропозицією сільського, селищного,
міського голови структури виконавчих
органів ради, загальної чисельності
апарату ради та її виконавчих органів
відповідно до типових штатів,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, витрат на їх утримання є
виключною компетенцією сільських,
селищних, міських рад.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України "Про фінансове забезпечення
діяльності органів місцевого
самоврядування" від 03.12.1997 року № 1349
рекомендовано головам обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних, районних у містах рад (у разі
їх створення), міським, селищним і
сільським головам під час підготовки
пропозицій щодо структури виконавчого
апарату обласних, районних, районних у
містах рад, виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад,
районних у містах рад (крім міст Києва
та Севастополя), загальної чисельності
апарату рад та їх виконавчих комітетів
дотримуватися типових штатів згідно з
додатками N 1 - 5.

Типові штати апарату сільських,
селищних рад та їх виконавчих
комітетів наведені у додатку 5 до цієї
постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 4 примітки додатку № 5
до постанови Кабінету Міністрів
України "Про фінансове забезпечення
діяльності органів місцевого
самоврядування" від 03.12.1997 року № 1349, до
штату виконавчого комітету сільських і
селищних рад крім посад, передбачених у
цьому додатку, можуть додатково
вводитися посади, зокрема, опалювачів
на опалювальний сезон - залежно від
кількості печей та опалюваної площі,
але не більш як одна посада.

Аналіз наведених правових норм
свідчить на користь висновку, що
уповноважені посадові особи та органи
місцевого самоврядування розробляють
і затверджують штати цих органів у
межах визначених законодавством,
виходячи із місцевих умов та
можливостей. Типові штати ними можуть
використовуватися у добровільному
порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що
штатні розписи Гришковецької селищної
ради на 2010 - 2013 року були затверджені
рішеннями Гришковецької селищної ради
Бердичівського району Житомирської
області № 505 від 2010 року, № 29 від 13.01.2011
р., № 126 від 05.01.2012 р., № 215 від 28.12.2012 р.
Згідно із якими штат працівників
селищної ради складав 9 штатних
одиниць. До посад передбачених
штатними розписами, зокрема, була
включена посада кочегара (0, 5 штатної
одиниці).

Згідно із посадовою інструкцією
кочегара селищної ради, його
завданнями, обов'язками та
повноваженнями є виконання роботи під
керівництвом селищного голови,
виконання роботи по безперебійному
забезпеченню газопостачанню селищної
ради та приміщення дитячого саду, вести
облік газу, ведення журналу обліку
газу, у вихідні та святкові дні та
вечірні часи, перевіряти роботу
газових приладів в селищній раді та
дитячому саду, розчищати сніг навколо
селищної ради та біля котельні, та ін..

Як видно із копії заяв та розпоряджень
селищного голови № 99 від 01.11.10 р., № К-41
від 21.10.11 р., № К-26 від 30.10.12 р.,
Гришковецькою селищною радою у 2010 - 2013
роках на період опалювального сезону
на посаду кочегара було прийнято
ОСОБА_5.

Факт звільнення ОСОБА_5 після
закінчення опалювального сезону з
посади кочегара підтверджено
розпорядженнями селищного голови від
09.04.2010 року № 28, від 15.04.2011 року № 29, від
13.04.2012 року № К-9, від 15.04.2013 року № К-14.

Статтею 43 Конституції України
закріплено, що кожен має право на працю,
що включає можливість заробляти собі
на життя працею, яку він вільно обирає
або на яку вільно погоджується. Кожен
має право на належні, безпечні і
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із ст. 94 Кодексу законів про
працю України, заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного
регулювання оплати праці, прав
працівників на оплату праці та їх
захисту визначаються цим Кодексом,
Законом України "Про оплату праці" та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України "Про оплату праці" від 24.03.1995
року № 108/95-ВР, розмір заробітної плати
залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства.

Для обліку використання робочого часу
всіх категорій працюючих, для контролю
за дотриманням працюючими
встановленого режиму робочого часу,
для отримання даних про відпрацьований
час, розрахунку заробітної плати, а
також для складання статистичної
звітності з праці застосовується
табель обліку використання робочого
часу. У табелі обліку використання
робочого часу робляться відмітки про
фактично відпрацьований час,
відпрацьовані за місяць години, в т.ч.
надурочні, вечірні, нічні години роботи
та ін., а також інші відхилення від
нормальних умов роботи.

Табель обліку використання робочого
часу складаються в одному примірнику
уповноваженою на те особою. Після
відповідного оформлення передаються в
бухгалтерію.

Судом встановлено, що відпрацьований
час та відпрацьовані за місяці години
ОСОБА_5 відображені Гришковецькою
селищною радою у табелях обліку
використання робочого часу за лютий,
березень, квітень, листопад, грудень 2010
року, січень, лютий, березень, квітень,
жовтень, листопад, грудень 2011 року,
січень - квітень 2012 року, листопад 2012
року - березень 2013 року.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що твердження відповідача
щодо нарахування та виплати позивачем
заробітної плати ОСОБА_5 без
підтверджуючих документів про
виконання робіт є безпідставними.

Суд критично оцінює посилання
контролюючого органу в акті ревізії на
те, що кочегаром ОСОБА_5 не підтверджено
виконання своїх посадових обов'язків,
оскільки п. 4.2.1 "Правил безпеки системи
газопостачання України", затвердженого
Держнаглядом охорони праці від 01.10.1997
року № 254, дана особа не може виконувати
обов'язки відповідального за технічний
стан і безпеку експлуатації системи
газопостачання та в якого відсутнє
посвідчення про проходження навчання з
правил безпеки систем газопостачання,
роботу по перевірці газових приладів
та інші роботи у вихідні, святкові дні
та у вечірні часи, враховуючи таке.

ОСОБА_5 25.07.2000 р. закінчив Житомирський
учбово - курсовий комбінат
Облжитлокомунуправління по професії
оператор котельні. Рішенням
кваліфікаційної комісії
(екзаменаційної) йому присвоєно
кваліфікацію оператора котельні, про
що вказано у посвідчення № 12398 та
вкладках до нього, копії яких наявні у
справі.

ОСОБА_5 був прийнятий на роботу в
селищну раду на посаду кочегара
(опалювача), а не особи, яка відповідає
за технічний стан і безпечну
експлуатацію систем газопостачання,
відтак не проходження них перевірки
знань вказаних Правил не спростовує
факту виконання ним роботи кочегара у
опалювальний сезон, як вказано у
табелях обліку використання робочого
часу.

Крім того, недотримання позивачем
порядку забезпечення належних умов
праці та охорони здоров'я працівників
не може бути безперечним доказом не
виконання ОСОБА_5 роботи, яка має бути
оплачена відповідно до норм
законодавства.

Розпорядженням селищного голови
Гришковецької селищної ради № 28 від
09.04.2010 року згідно з Правил безпеки
систем газового постачання України
призначено відповідальним за
технічний стан і безпечне користування
газовими приладами установленими у
дитячому садку і в селищній раді -
ОСОБА_8 - спеціаліста 1-ї категорії з
земельних питань, який закінчив курси
при Житомирському учбово - курсовому
комбінаті.

Отже, пункт 2 вимоги від 24.12.2013 року №
61-17/2427 є неправомірним, тому суд
скасовує його.

Стосовно пункту 9 вимоги від 24.12.2013 року,
з урахуванням листа від 20.06.2014 року №
61-17/1193, про вжиття заходів щодо відміни
рішення сесії Гришковецької селищної
ради від 16.03.2012 року № 148, то суд
зазначає наступне.

Підставою для формування вимоги у
спірній частині слугував висновок
контролюючого органу, що в порушення
вимоги ч. 1 ст. 116, с. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 134, ч. 1
ст. 123 Земельного кодексу України, ч. 3
ст. 3, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про
фермерське господарство" нанесено
матеріальну шкоду Гришковецькій
селищній раді внаслідок
безпідставного відчуження земель
комунальної власності в сумі 6367753,42 грн.

З'ясовано, що рішенням № 148 від 16
березня 2012 року шістнадцятої сесії
шостого скликання Гришковецької
селищної ради Бердичівського району
Житомирської області затверджено
проект із землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) та
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства "Верболози".

25 грудня 2012 року членам фермерського
господарства видані державні акти на
право власності на земельні ділянки
площею 1, 7698 га.

Статтею 7 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (надалі - Закон
№ 280/97-ВР), місцеве самоврядування в
Україні - це гарантоване державою право
та реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26
Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються такі питання
як вирішення відповідно до закону
питань регулювання земельних відносин.

У статті 12 Земельного кодексу України
закріплено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 26 Закону N 280/97-ВР, питання щодо
скасування актів органів виконавчої
влади, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Згідно з частиною десятою статті 59
зазначеного Закону, акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Державний контроль за діяльністю
органів і посадових осіб місцевого
самоврядування може здійснюватися
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, і не
повинен призводити до втручання
органів державної влади чи їх
посадових осіб у здійснення органами
місцевого самоврядування наданих їм
власних повноважень (ст. 20 Закону №
280/97-ВР).

У свою чергу, Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України), згідно із пунктом 1 Положення
про Державну фінансову інспекцію
України, затвердженого указом
Президента України від 23.04.2011 року №
499/2011, є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України (далі - Міністр), входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Основними завданнями Держфінінспекції
України є реалізація державної
політики у сфері державного
фінансового контролю, а також внесення
пропозицій щодо її формування (п. 3
наведеного Положення).

В силу приписів частини 1 статті 2
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" від 26.01.1993 року №
2939-XIІ (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон № 2939-XIІ), головними завданнями
органу державного фінансового
контролю є: здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 2 Бюджетного
кодексу України, бюджетний процес -
регламентований бюджетним
законодавством процес складання,
розгляду, затвердження, виконання
бюджетів, звітування про їх виконання,
а також контролю за дотриманням
бюджетного законодавства.

Проаналізувавши наведене, суд
приходить до висновку, що питання
земельного законодавства, порядок та
правомірність оренди і відчуження
земель не відноситься до бюджетного
законодавства, тому контроль за їх
дотриманням не є складовою бюджетного
процесу.

Також чинним законодавством України не
наділено відповідача повноваженнями
стосовно надання оцінки рішенням
органу місцевого самоврядування,
винесеного при реалізації останнім
своїх повноважень у земельних
відносинах, та, відповідно, визнавати
певне рішення селищної ради таким, що
суперечить Законам України.

Окрім цього, суд зазначає, що у
відповідності до норм Закону N 280/97-ВР за
органами місцевого самоврядування
закріплено право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну чи
скасування.

У той же час у статті 3 Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у статті 74 Закону N 280/97-ВР, згідно з якою
органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Рішенням селищної ради від 16.03.2012 року
№ 148 затверджено проект із землеустрою
щодо організації території земельних
часток (паїв) та складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки членам фермерського
господарства "Верболози".

Зазначене рішення є ненормативним
правовим актом одноразового
застосування, яке вичерпало свою дію
фактом його виконання, відтак воно не
може бути в подальшому скасоване
органом місцевого самоврядування.

Такої ж думки дійшов Верховний суд
України в постанові від 04.06.2013 р. (справа
№ 21-64а13).

Згідно із статтею 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що Бердичівська об`єднана
державна фінансова інспекція,
зобов'язуючи позивача вжити заходів
щодо відміни рішення сесії
Гришковецької селищної ради від 16.03.2012
року № 148, вийшла за межі наданих
владних повноважень, відтак пункт 9
вимоги від 24.12.2013 року № 61-17/2427 є
протиправним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, правомірність винесення
вимоги Бердичівської об`єднаної
державної фінансової інспекції про
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з фінансових питань від
24.12.2013 року № 61-17/2427 в частині
оспорюваних пунктів доведено не було.

Зважаючи на все вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Гришковецької селищної ради, відтак
позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 -163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати
п.п. 2, 9 вимоги Бердичівської об`єднаної
державної фінансової інспекції про
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з фінансових питань від
24.12.2013 року № 61-17/2427.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 14
липня 2014 р.