Справа № 809/2950/13-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 липня 2014 року м. Київ
В/800/3362/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді
Заїки М.М.,

суддів
Амєліна С.Є.,

Мойсюка М.І.,

Олексієнка М.М.

Пасічник С.С.

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 12 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України із заявою про перегляд
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 12 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 24
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року, в задоволенні позовних вимог
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди
відмовлено.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2014 року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

При цьому, суд касаційної інстанції,
відмовляючи у відкритті касаційного
провадження погодився з рішеннями
судів попередніх інстанцій щодо
правомірності звільнення позивача з
посади на підставі підпункту «г»
пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (через
скорочення штатів), в яких зазначено, що
позивач не перебував у рівних умовах
продуктивності праці і кваліфікації по
відношенню до інших працівників ВПМ
Калуської ОДПІ і доведено про
відсутність вакантних посад.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням суду касаційної
інстанції, ОСОБА_4 звернувся із заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали судді Вищого адміністративного
суду України від 12 травня 2014 року
посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Зокрема, заявник посилається на
постанову Вищого адміністративного
суду України від 20 квітня 2011 року
(№К-40333/10), ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 31
жовтня 2013 року (№К/9991/74949/12) як на
підставу для перегляду ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 12 травня 2014 року.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 20 квітня 2011 року
(№К-40333/10) відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що КЗпП
України регулює трудові відносини
працівників усіх підприємств,
організацій, установ незалежно від
форм власності і на спірні
правовідносини не поширюється,
оскільки ці правовідносини
врегульовані спеціальним
законодавством.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 31 жовтня 2013 року
(№К/9991/74949/12) суд касаційної інстанції,
залишаючи без змін рішення судів
попередніх інстанцій, якими позовні
вимоги задоволено, дійшов висновку
щодо неправомірності звільнення
позивача з посади на підставі
підпункту «г» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (через скорочення
штатів), оскільки, судами попередніх
інстанцій встановлено та доведено
наявність вакантних посад у ДПА
України в Херсонській області, які
позивачу не було запропоновано.

Відповідно до положень статті 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України заява про перегляд судових
рішень подається до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України, який за змістом статей 2392
та 240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Згідно з статтею 235 Кодексу
адміністративного судочинства України
Верховний Суд України переглядає
судові рішення в адміністративних
справах виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Як вбачається зі змісту ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 12 травня 2014 року, про перегляд якої
ставиться питання, та постанови Вищого
адміністративного суду України від 20
квітня 2011 року (№К-40333/10), ухвали Вищого
адміністративного суду України від 31
жовтня 2013 року (№К/9991/74949/12), на які
скаржник посилається як на підставу
перегляду справи, - вони постановлені
за результатами вирішення подібних
правовідносин.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
заяви та приєднаних до неї додатків,
обставини справи, що розглядаються,
відмінні від тих, на які посилається
заявник в обґрунтування наявності
підстав для перегляду справи, що не дає
можливості дійти висновку щодо
неоднаковості застосування судом
касаційної інстанції однієї й тієї
самої норми права.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що зазначена справа не може
бути допущена до перегляду Верховним
Судом України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, в порядку перегляду по
цій справі ухвали судді Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
С.Є. Амєлін

М.І. Мойсюк

М.М. Олексієнко

С.С. Пасічник