Справа № 2а-7561/09/0670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/40989/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Пропан» Публічного
акціонерного товариства «Житомиргаз»
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.12.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.05.2011 по
справі №2а-7561/09/0670 за позовом
Дочірнього підприємства «Пропан»
Відкритого акціонерного товариства
«Житомиргаз» до Державної податкової
інспекції у Житомирському районі про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.05.2011, у задоволенні позовних вимог
Дочірнього підприємства «Пропан»
Відкритого акціонерного товариства
«Житомиргаз» до Державної податкової
інспекції у Житомирському районі про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Дочірнє
підприємство «Пропан» Публічного
акціонерного товариства «Житомиргаз»
07.07.2011 звернулось з касаційною скаргою
до Вищого адміністративного суду
України, який ухвалою від 01.06.2012 прийняв
її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
17.12.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.05.2011, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог Дочірнє
підприємство «Пропан» Публічного
акціонерного товариства «Житомиргаз»
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 7.2.6 пункту 7.2,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Житомирському районі
проведена виїзна планова перевірка
відокремленого підрозділу Дочірнього
підприємства «Пропан» Відкритого
акціонерного товариства «Житомиргаз»
з питання дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період 01.07.2006 по 30.06.2009.

Перевіркою встановлено порушення
підпунктів 4.1.5, 4.1.6 пункту 4.1 статті 4,
підпунктів 5.2.1, 5.2.10 пункту 5.2 статті 5,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 статті
5, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8,
підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до завищення
валових витрат та заниження податку на
прибуток у сумі 110340,00 грн.; підпункту 7.2.1
пункту 7.2, підпункту 7.4.2 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до завищення
податкового кредиту з ПДВ та заниження
податку на додану вартість у сумі
84701,00грн.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Житомирському
районі складено акт від 09.10.2009
№1648/23-0/30928236/0110 та прийнято податкові
повідомлення-рішення від 21.10.2009
№/0 про визначення позивачу суми
податкового зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств в сумі
165510,00грн. (у тому числі основний платіж -
110340,00грн., штрафні (фінансові) санкції -
55170,00грн.), та від 21.10.2009 №/0 про
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 127052,00грн. (у тому числі
основний платіж - 84701,00грн., штрафні
(фінансові) санкції - 42351,00грн.).

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до валових витрат
зараховуються суми будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній формі,
здійснених як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які
придбаваються платником податку для їх
подальшого використання у
господарській діяльності, під якою
розуміється будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку

Отже, виходячи з положень Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», до складу валових витрат
включаються будь-які витрати, які
пов'язані з господарською діяльністю
платника податку та підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 зазначеного Закону не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Отже, аналіз наведених приписів дає
підстави для висновку, що обов'язковою
умовою виникнення у платника права на
формування податкового кредиту є
належне документальне підтвердження
факту понесення витрат на придбання
товарів (робіт, послуг) та їх зв'язок з
господарською діяльністю
підприємства.

Проте, слід наголосити, що наслідки в
податковому обліку платника створюють
лише реально вчинені господарські
операції, тобто такі, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

З'ясовуючи обставини реальності
вчинення господарської операції слід
ретельно перевіряти доводи податкових
органів про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або зафіксовані іншими
доказами.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються, тощо.

В процесі розгляду даної справи суди
попередніх інстанцій, дотримуючись
вищезазначеного, з достатньою повнотою
дослідивши первинні документи,
складені за наслідками здійснення
операції з поставки спірного товару
позивачеві, дійшов висновку про
відсутність факту реального виконання
спірних операцій, виходячи не лише з
якогось окремого недоліку, а усіх
доказів у їх сукупності.

Окрім того, судами встановлено, що
постановою Житомирського районного
суду Житомирської області від 25.12.2009
встановлено вину бухгалтера
Дочірнього підприємства «Пропан»
відкритого акціонерного товариства
«Житомиргаз» у веденні податкового
обліку з порушенням визначеного
порядку, що встановлено і зафіксовано
актом перевірки від 09.10.2009
№1648/23-0/30928236/0110, та такі дії бухгалтера
призвели до заниження податку на
прибуток в сумі 110340,00грн.

Враховуючи викладене, висновок судів
попередніх інстанцій щодо
правомірності визначення позивачеві
податкових зобов'язань є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Пропан» Публічного
акціонерного товариства «Житомиргаз»
залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.12.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.05.2011 по
справі №2а-7561/09/0670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв