Справа № 308/2925/13а
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Справа № 3480/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді
Довга О.І.,

судді
Ліщинський А.М.,

судді
Запотічний І.І.

секретар судового засідання
Дутка І.С.

за участю представників сторін:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
співробітника ВВБ у Закарпатській
області ОСОБА_1 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 28.02.2014 року
у справі № 308/2925/13а за позовом ОСОБА_2
до співробітника ВВБ у Закарпатській
області ОСОБА_1 про оскарження
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до
співробітника ВВБ у Закарпатській
області ОСОБА_1 про оскарження
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, стягнення моральної та
матеріальної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилається на наступне.
Відповідач, являючись співробітником
відділу внутрішньої безпеки в
Закарпатській області Департаменту
внутрішньої безпеки Міністерства
внутрішніх справ України, внаслідок
неналежного виконання своїх службових
обов'язків, при проведенні службового
розслідування за скаргою позивача на
неправомірні дії з боку працівників
ВДАІ Ужгородського УМВС України в
Закарпатській області, прийняв
неправомірне рішення щодо відсутності
неналежного виконання своїх посадових
обов'язків окремих працівників ВДАІ по
факту ДТП, яке мало місце 04.06.2012 року у
м. Ужгород по вул. Дендеші, 75.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28.02.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
ОСОБА_1 при проведенні перевірки за
зверненням ОСОБА_2 щодо неправомірних
дій окремих працівників ВДАІ
Ужгородського МУ УМВС України в
Закарпатській області. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 (дві
тисячі) грн. моральної шкоди. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. З посиланням на
невірне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права
просить таку скасувати, та прийняти
нову, якою у задоволені позову
відмовити.

Відповідач в судовому засіданні
просить апеляційну скаргу
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення апеляційної
скарги виходячи з наступного.

25.06.2013 року на адресу ВВБ в
Закарпатській області ДВБ МВС України
надійшло звернення голови правління
громадської організації «Закарпатське
об'єднання захисту прав споживачів»
ОСОБА_2 про вжиття заходів
дисциплінарного впливу до окремих
працівників ВДАІ Ужгородського МУ УМВС
України в Закарпатській області.

За даним зверненням, спільно із
залученням працівників ДАІ, проведено
службове розслідування в ході якого
встановлено, що 04.07.2012 року після 00.20 хв.
інспектором ВДАІ майором міліції
Галюлько В.Б. було здійснено виїзд на
місце ДТП по вул. Дендеші в м. Ужгороді,
за наслідками якого складено схему ДТП,
відібрано пояснення від водія ОСОБА_4,
пасажира ОСОБА_2. З'ясувавши, що водій
ОСОБА_4 мала можливість обрати безпечну
швидкість та уникнути вибоїну відносно
неї складено протокол про
адміністративне правопорушення АОІ №
135548 від 05.06.2012 за ст. 124 КУпАП. Також було
проведено тимчасове вилучення від неї
посвідчення водія відповідно до вимог
ст.265-1 КУпАП.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду від 21.06.2012 року №
3-712/11116/12 ОСОБА_4 звільнено від
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 124 КУпАП обмежившись
щодо неї усним зауваженням. При цьому, в
мотивувальній частині постанови суд
встановив, що в діях ОСОБА_4 наявний
склад правопорушення передбаченого ст.
124 КпАП України.

Дані обставини було викладено у
висновку службового розслідування,
погоджено з керівництвом ДАІ УМВС та
ВВБ в Закарпатській області та
затверджено 25.07.2012 року в заступника
начальника УМВС України в
Закарпатській області, який погодився
із пропозиціями про відсутність
неправомірних дій з боку інспектора з
дізнання відділу ДАІ Ужгородського МВ
УМВС України в Закарпатській області
майора міліції Галюлько В.Б. під час
оформлення матеріалів за фактом ДТП,
яке мало місце 04.06.2012 року за участю
громадянки ОСОБА_4

25.07.2012 року листом ВВБ в Закарпатській
області ДВБ МВС України за вих. №
18/6-Д-131 надано відповідь позивачу за
результатами перевірки його звернення
та одночасно роз'яснено, що згідно
вимог ст. 18 Закону України «Про
звернення громадян» він має право
ознайомитися з висновком
розслідування, а у разі не згоди із
прийнятим рішенням оскаржити його у
відповідності до ст. 16 цього Закону.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому Кодексом
адміністративного судочинства,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси (ст.6 КАС України) та
відповідно до статті 17 КАС України
предметом розгляду в порядку
адміністративного судочинства є
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Виходячи із загальних засад
адміністративного судочинства
задоволенню підлягають ті вимоги, які
фактично відновлюють порушене право
особи у взаємовідносинах з суб'єктом
владних повноважень.

Висновок службового розслідування не є
таким рішенням, що порушує права
позивача ОСОБА_2, не є обов'язковим для
виконання позивачем або іншими
особами, у зв'язку з чим відсутні
правові підстави для задоволення
позову.

Щодо задоволення судом першої
інстанції позову в частині
відшкодування моральної шкоди, то
колегія суддів зазначає.

Загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду наведені у статті 1166 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України).
Відповідно до частини першої цієї
статті майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи з положень зазначеної норми,
йдеться мова про два види шкоди: 1) про
майнову шкоду, «завдану особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи»; 2) про шкоду, завдану
майну фізичної або юридичної особи.

При вирішенні питання про з'ясування
фактів, з якими закон пов'язує
відшкодування моральної шкоди, слід
виходити з вимог статтею 1167 ЦК України,
в якій визначені підстави
відповідальності за моральну шкоду.
Частиною першою даної статті
встановлено, що моральна шкода, завдана
фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до пункту 5 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями вони заподіяні, яким є ступінь
вини заподіювана, в якій грошовій сумі
чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини.

Суд першої інстанції не дав належну
правову оцінку фактичним обставинам
справи і необґрунтовано прийшов до
висновку, що позивачем доведено вину
відповідача у заподіянні моральної
шкоди. Зокрема, в матеріалах справи
відсутні докази, які б підтверджували
спричинення матеріальної шкоди та
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між моральними стражданнями і
діями відповідача.

Відповідно до вимог ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти
нову постанову суду.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195,196, п.п. 3,4 ст.
198, п. 4 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 205 ст.ст.
207,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційну скаргу співробітника ВВБ у
Закарпатській області ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28.02.2014 року у справі №
308/2925/13а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання постанови законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.