Справа № 2а-7571/11
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/800/12921/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Бутенка В.І.,

Ємельянової В.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області на
ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 19
листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 6 лютого 2014
року за заявою державного виконавця
Автозаводського відділу Державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції (далі -
Автозаводський ВДВС Кременчуцького
МУЮ) про зміну способу та порядку
виконання рішення суду у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області (далі -
Управління) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив
зобов'язати Управління здійснити
перерахунок та виплатити підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, з 1 січня 2009 року по день ухвалення
рішення у даній справі.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24 травня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії ОСОБА_2 в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з 15
вересня 2010 року по 24 травня 2011 року. В
решті позовних вимог відмовлено.

У жовтні 2013 року державний виконавець
Автозаводського ВДВС Кременчуцького
МУЮ звернувся до суду першої інстанції
із заявою про зміну способу та порядку
виконання постанови Автозаводського
районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 24
травня 2011 року шляхом зміни
зобов'язання здійснення виплати
підвищення до пенсії на стягнення.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 19 листопада 2013 року, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 6 лютого 2014 року, заяву задоволено.
Змінено спосіб виконання рішення суду
із «зобов'язання Управління здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
підвищенням її розміру на 30%
мінімальної пенсії за віком у розмірі,
встановленому частиною 1 статті 28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 15
вересня 2010 року по 24 травня 2011 року - з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період» на таке формулювання:
«стягнути з Управління на користь
ОСОБА_2 кошти здійсненого перерахунку
за рішенням суду в сумі 1047 грн 71 коп.».

У касаційній скарзі Управління,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 19
листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 6 лютого 2014
року та постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні заяви
державного виконавця..

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що виконання
постанови Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24 травня 2011 року неможливе у зв'язку
із відсутністю коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Частиною першою статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Таким чином, суд
за наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту. При
цьому, відстрочити або розстрочити,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суд може лише у
виняткових випадках.

Враховуючи вимоги статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України та вимоги подання державного
виконавця, заявник просить суд
фактично змінити зміст резолютивної
частини постанови Автозаводського
районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 24
травня 2011 року.

Судами встановлено, що виконання
зазначеної постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а отже
підстави для зміни способу виконання
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
повно та правильно, але неправильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконних судових рішень, відповідно
до повноважень, наданих статтею 229
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне судові рішення,
ухвалені цими судами, скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 19
листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 6 лютого 2014
року скасувати. Постановити нову
ухвалу.

У задоволенні заяви державного
виконавця відділу Автозаводського
відділу Державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції про зміну способу та порядку
виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді

В.І. Бутенко

В.І. Ємельянова