Справа № 2-а-2332/11/1522
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 р. Справа № 2-а-2332/11/1522

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Абухін Р. Д.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка
О.В.

суддів -
Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

за участю секретаря судового
засідання - Вишневської А.В.

розглянувши в відкритому
судовому засіданні апеляційнуу скаргу
головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 26 липня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, в якому просив суд зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії та
виплатити недораховану та невиплачену
пенсію з 01 вересян 2003 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
01.07.2003 року позивач звернувся до УМВС
України в Одеській області з заявою про
призначення пенсії за вислугу років
згідно до п. «б»ст. 12 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», але у призначенні пенсії
йому було відмовлено, у зв'язку з чим у
2003 року він звернувся до суду. Справа у
судах розглядалася неодноразово.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 26 липня 2011 року
адміністративний позов задоволено.
Зобов'язано головне управління
Пенсійного фонду України у Одеській
області здійснити позивачу
перерахунок розміру пенсії з 1 вересня
2003 року до цього часу, виходячи з
загального трудового стажу 32 повних
роки та виплатити недораховану та
невиплачену пенсію з урахуванням
інфляції.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області подало апеляційну скаргу, в
якої, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
Постановою ВАС України від 26.10.2006 року
зобов'язано УМВС України в Одеській
області призначити ОСОБА_2 пенсію за
вислугу років з дня його звернення за
призначенням пенсії з 01 вересня 2003
року.

Пункт «б»ст. 12 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб»в редакції Закону від 04.02.1994 року
дійсно передбачав право на пенсію за
вислугу років осіб офіцерського складу
та осіб середнього, старшого і вищого
складу органів внутрішніх справ, які
звільнені зі служби за віком, у зв'язку
із хворобою, скороченням штатів або
обмеженням станом здоров'я і які на
день звільнення досягли 45-річного віку
та мають загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не
менше 12 років і 6 місяців становить
військова служба або служба в органах
внутрішніх справ. Проте в редакції п.
«б»ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб»від 04.07.2002 року умова
досягнення 45-річного віку та наявність
загального трудового стажу 25
календарних років і більше, з яких не
менше12 років і 6 місяців становить
військова служба або служба в органах
внутрішніх справ саме на день
звільнення була замінена словами
«незалежно від підстав та часу
звільнення».

Тобто після набрання чинності
зазначеного Закону в редакції від
04.07.2002 року умова досягнення 45-річного
віку та наявність загального трудового
стажу 25 календарних років і більше, з
яких не менше 12 років і 6 місяців
становить військова служба або служба
в органах внутрішніх справ саме на день
звільнення відпала та братися до уваги
не може.

Таким чином, відповідно до п. «б»ст. 12 ЗУ
№ 2292- ХІІ в редакції від 04.07.2002 року «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб»право на пенсію виникає при
наявності трьох факторів. По -перше,
досягнення особою 45- річного віку; по
-друге, стаж військової служби та
служби в органах внутрішніх справ
повинен складати не менш 12 років шість
місяців; по -третє, загальний трудовий
стаж повинен складати 25 років і більше.
Тільки при сукупності цих трьох
факторів у особи виникає право на
отримання пенсії за вислугу років.
Звернутися ж за призначенням пенсії
особа може у будь який час після того,
як у нього буде наявність цих трьох
факторів. Крім цього, коли позивач
досяг 45 -річного віку - 12.05.1998 року,
Закону, який би давав йму право на
отримання пенсії не було взагалі, тому
у позивача право на пенсії виникло
тільки після прийняття Закону України
№ 2292- ХІІ в редакції від 04.07.2002 року.

Судом встановлено, що загальний
трудовий стаж ОСОБА_2 на день звернення
за призначенням пенсії складає 32 роки 04
місяці 16 днів.

Згідно до п. «б»ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», розмір пенсії визначається за
страховий стаж 25 років - 50 процентів і
за кожний повний рік стажу понад 25
років - 1 процент відповідних сум
грошового забезпечення.

Відповідачем ОСОБА_2 пенсія
виплачується у розмірі 52 % від
нарахованого грошового забезпечення.

Згідно до ст. 55 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», якщо розмір пенсії
нарахований неправильно з вини
відповідача, тому він зобов'язаний
здійснити перерахунок та виплатити
недоплачену пенсію за весь час.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що
відповідно до ст. 99 КАС України, -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Разом з тим позивач звернувся до суду
лише 05 квітня 2011 року.

В позовній заяві позивач заявив
клопотання про поновлення строку
звернення до суду, проте на
підтвердження зазначених доводів
позивач не надав суду першої інстанції
належних доказів поважності пропуску
строку звернення до суду.

Ст. 100 КАС України визначено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, встановлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановлюється ухвала, що
помилково не було встановлено судом
першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що задоволенню підлягають
вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідачів здійснити певні дії з 05
жовтня 2010 року.

Крім того, законом не
встановлюється ані строковість, ані
обмеженість у часі щомісячних
пенсійних виплат в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
особа в разі досягнення нею
передбаченого Законами пенсійного
віки та необхідних умов. Цей вид виплат
не є строковим, а тому не може бути
призначений на якийсь строк. В даному
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок).

З таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні справи
правильно застосовані норми
матеріального процесуального права,
проте порушено норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, тому, керуючись ст. 202 КАС
України, постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ч.4 ст.
202, ст. 207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області задовольнити
частково.

Постанову Приморскього районного суду
м. Одеси від 26 липня 2011 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
перерахунок пенсії в частині позовних
вимог з 01 вереснч 2003 року по 04 жовтня 2010
року залишити без розгляду.

В інший частині прийняти нову
постанову, якою адміністративний
позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України у Одеській
області здійснити на користь ОСОБА_2
перерахунок розміру пенсії з 05 жовтня
2010 року, виходячи з загального
трудового стажу 32 повних роки та
виплатити недораховану та невиплачену
пенсію.

В задоволені інших позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко
О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.