Справа № 2а-29225/10/0570
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 липня 2014 року
м. Київ В/800/3239/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Юрченко В.П. - головуючого,

Веденяпіна О.А., Моторного О.А., Сіроша
М.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 1 квітня 2014 року у справі
№2а-29225/10/0570

за позовом публічного акціонернерного
товариства «Донецькавтотранс»

до Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька

про визнання дій неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 1 квітня 2014 року у справі
№2а-29225/10/0570 касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
залишено без задоволення, постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 7 лютого 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року залишено без змін.

Державна податкова інспекція у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звернулась із заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 1 квітня 2014 року.

Крім того, заявником подано клопотання
про заміну Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька на її правонаступника -
Державну податкову інспекцію у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, розглянувши яке, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
цього клопотання та його задоволення.

Також, заявником подано клопотання про
зупинення виконання постанови
Донецького окружного
адміністративного суду від 7 лютого 2011
року, ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року та ухвали Вищого
адміністративного суду України від 1
квітня 2014 року, розглянувши яке суд
дійшов висновку про необґрунтованість
заявленого клопотання та відмову в
його задоволенні.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: п. п. 5.2.1 п. 5.2, п. 5.3 ст. 5 Закону
України від 28.12.94 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(надалі - Закон №334) та п.п.7.4.1 п.7.4, ст.7 п.
1.4, п.1.8. ст..1 Закону України від 03.04.97 №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
із змінами та доповненнями.

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує на ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
квітня 2007 року, від 21 грудня 2006 року, та
на постанову Верховного Суду України
від 2 лютого 2010 року.

Розглянувши заяву про перегляд ухвали
суду касаційної інстанції та додані до
неї матеріали, Вищий адміністративний
суд України не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, враховуючи
таке.

Згідно із статтею 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Колегія суддів не розцінює як доказ
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах постанову Верховного
Суду України від 2 лютого 2010 року.

Зазначені судові рішення не
підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать про різні
обставини справ щодо дійсного
виконання господарських операцій, за
наслідками оцінки яких суд касаційної
інстанції дійшов різних правових
висновків.

Що стосується посилання заявника щодо
неоднакового застосування одних і тих
самих норм права судом касаційної
інстанції на ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
квітня 2007 року, від 21 грудня 2006 року, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 2 від 13.12.2010 "Про судову
практику застосування статей 235- 240
Кодексу адміністративного судочинства
України" під неоднаковим застосуванням
одних і тих самих норм матеріального
права необхідно розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Зі змісту ухвал Вищого
адміністративного суду України від 11
квітня 2007 року та від 21 грудня 2006 року
вбачається, що суд касаційної
інстанції скасував рішення судів
попередніх інстанцій та направив
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції на підставі статті 227
КАС України.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Так як в ухвалах касаційної інстанції
від 11 квітня 2007 року та від 21 грудня 2006
року судом остаточне рішення у справах
не прийнято, то заявник безпідставно
посилається на них у своїй заяві як на
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права.

Враховуючи приписи постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 2 від 13.12.2010 "Про судову практику
застосування статей 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України" необхідно мати на увазі, що
ухвала Вищого адміністративного суду
України про скасування ухвалених у
справі судами попередніх інстанцій
рішень та направлення справи на новий
розгляд не розв'язує спір по суті.
Відповідно такі ухвали не можуть
переглядатися Верховним Судом України,
оскільки в них не відбулося
застосування норм матеріального права
для розв'язання спору по суті.

Оскільки чинне законодавство
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень та допуску
адміністративної справи для перегляду
Верховним Судом України визначає різне
застосування судом (судами) касаційної
інстанції норм матеріального права в
подібних правовідносинах, колегія
суддів дійшла висновку про відмову в
допуску даної справи до провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

1. Допустити заміну Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

2. Відмовити Державній податковій
інспекціїї у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у
задоволенні клопотання про зупинення
виконання постанови Донецького
окружного адміністративного суду від 7
лютого 2011 року, ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2011 року та ухвали Вищого
адміністративного суду України від 1
квітня 2014 року.

3. Відмовити Державній податковій
інспекціїї у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області в
допуску до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 1
квітня 2014 року у справі №2а-29225/10/0570 за
позовом публічного акціонернерного
товариства «Донецькавтотранс» до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Головуючий суддя (підпис) Юрченко В.П.
Судді: (підпис) Веденяпін О.А. (підпис)
Моторний О.А. (підпис) Сірош М.В.
(підпис) Цвіркун Ю.І.