Справа № К/9991/50802/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р. м.
Київ К/9991/50802/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Кузнецовську Рівненської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії за касаційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу судді
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 16 листопада 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 16
листопада 2010 року позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області в
частині перерахування та виплати
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до статей 50, 54, 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 21 травня 2004 року до 3 травня
2010 року залишено без розгляду у зв'язку
з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а ухвалу судді
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 16 листопада 2010
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,
судами першої та апеляційної інстанцій
порушення норм чинного процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, представник позивача просить
скасувати постановлені судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги з
21 травня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

У порядку адміністративного
судочинства вирішуються спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності, тому
застосування до зазначених
правовідносин положень статті 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
пункту 3 частини першої статті 268
Цивільного процесуального кодексу
України замість строків звернення до
суду, визначених статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
є необґрунтованим.

Відповідно до частин першої, другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України в редакції від 7
липня 2010 року (набрала чинності з 30
липня 2010 року) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

До прийняття зазначеної редакції
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України був встановлений
річний строк звернення до
адміністративного суду.

За правилами частини другої статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Спірні правовідносини виникли під час
дії редакції статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачала річний строк
звернення до суду.

Таким чином, у випадках звернення до
суду з позовом після 30 липня 2010 року
щодо позовних вимог за період до
зазначеної дати повинен
застосовуватись річний строк
звернення до суду, залишок якого після
30 липня 2010 року не повинен перевищувати
шести місяців. Оскільки позивач
звернувся до суду 3 листопада 2010 року,
тобто залишок річного строку звернення
до суду після 30 липня 2010 року не
перевищує шести місяців, то його
позовні вимоги з 3 листопада 2009 року
підлягають судовому розгляду.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції неправильно застосував
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (в редакції, що
набрала чинності з 30 липня 2010
року), та безпідставно залишив без
розгляду позовні вимоги з 3 листопада
2009 року до 3 травня 2010 року.

Апеляційний суд зазначеної помилки не
виправив.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.
Відповідно до положень пункту 4 частини
першої статті 223 Кодексу
адміністративного судочинства України
при зміні судового рішення суду першої
інстанції судове рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 227, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року скасувати.

Ухвалу судді Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 16
листопада 2010 року змінити.

Скасувати ухвалу судді першої
інстанції в частині залишення без
розгляду позову ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області в
частині перерахування та виплати
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до статей 50, 54, 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 3 листопада 2009 року до 3
травня 2010 року, а справу в цій
частині направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

В решті ухвалу судді Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
16 листопада 2010 року залишити
без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.