Справа № 826/3271/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3271/14
Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 18 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Бмсервіс»
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 26
листопада 2013 року №, №,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 18
квітня 2014 року позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю «Бмсервіс» до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задоволено, визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві від 26 листопада 2013 року №,
№.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
правочини між позивачем та ПП «Унісон
Дизайн» вчинені без мети створення
взаємних прав та обов'язків, з метою
ухилення від сплати податків, що
суперечить економічним інтересам
держави та суспільства та одночасно є
таким, що суперечить моральним засадам
суспільства, тобто є нікчемними, а тому
сплачені позивачем кошти неможливо
відносити до складу податкового
кредиту та валових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 22 жовтня 2013 року по 29 жовтня
2013 року ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Бмсервіс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та податку на прибуток при
взаємовідносинах з ПП «Унісон Дизайн»
за період з 01 січня 2011 року по 31 березня
2013 року, за результатами якої складено
акт від 05 листопада 2013 року
№2159/26-58-22-08-11/36460742, в якому встановлено
порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у загальному розмірі
176348,90 грн., в тому числі за червень 2012
року - 6646,67 грн., липень 2012 року - 28651,65
грн., серпень 2012 року - 37968,39 грн.,
вересень 2012 року - 19166,67 грн., листопад 2012
року - 61248,83 грн., грудень 2012 року - 22666,67
грн.; порушення пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88, ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 184089,00 грн., у
тому числі за ІІ квартал 2012 року - 5902,00
грн., за ІІІ квартал 2012 року - 95978,00 грн.,
за ІV квартал 2012 року - 184089,00 грн.

На підставі акту перевірки
№2159/26-58-22-08-11/36460742 від 05 листопада 2013
року ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві прийнято
податкові повідомлення-рішення від 26
листопада 2013 року №, згідно якого
за порушення п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість по вітчизняних
товарах (роботах, послугах) на суму
220436,13 грн., у тому числі 176348,90 грн. за
основним платежем та 44087,23 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;
№, згідно якого за порушення
п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
230111,25 грн., у тому числі 184089,00 грн. за
основним платежем та 46022,25 грн. за
штрафними (фінансовими) сакціями.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є неправомірними
та підлягають скасуванню, всі надані
первинні документи містять усі
обов'язкові реквізити, матеріалами
справи підтверджується виконання
робіт та використання їх у
господарській діяльності позивача, а
тому останній правомірно включив
відповідні суми до складу податкового
кредиту та валових витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Згідно ст.134 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента,
що підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, серед
іншого, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (замовник) та ПП «Унісон
Дизайн» (постачальник) укладено
договори про виконання робіт №06-12ТБМС
від 14 серпня 2012 року, №010612 від 01 червня
2012 року, відповідно до умов яких
замовник доручає здійснити роботи,
спрямовані на забезпечення
нормального функціонування та
безпечного використання обладнання на
об'єктах замовника (включаючи поточний
некапітальний ремонт обладнання).
Перелік об'єктів вказаний в додатках до
договорів. Кожний замонтований об'єкт
приймається окремо, за окремим актом та
на нього виписується окрема податкова
накладна по факту виконання роботи по
ньому (п.1.2).

На підтвердження узгодження та
виконання умов договорів позивачем
надано додатки до договорів; протоколи
узгодження договірних цін на
обслуговування устаткування на
об'єктах, зазначених в додатках до
договорів; рахунки-фактури; рахунки на
оплату; акти здачі-прийняття робіт;
податкові накладні; технічні акти про
виконані роботи; банківські виписки на
підтвердження перерахування коштів на
рахунок контрагента.

Також позивачем, основними видами
діяльності якого є виробництво
промислового холодильного та
вентиляційного устатковання, ремонт і
технічне обслуговування машин і
устатковання промислового
призначення, установлення та монтаж
машин та устатковання, оптова торгівля
іншими машинами та устаткованням, ПП
«Унісон Дизайн» залучено для виконання
робіт з технічного обслуговування та
ремонту холодильно-технологічного
обладнання на відповідних об'єктах та
результати таких робіт використані
безпосередньо в господарській
діяльності позивача в рамках виконання
умов договорів з
контрагентами-замовниками позивача, на
підтвердження чого надано належні та
допустимі докази, залучені до
матеріалів справи.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення понесених витрат до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
доводи відповідача ґрунтуються на
листі слідчого СУ ГУМВС України в
м.Києві від 17 вересня 2013 року №12/2-9103/4, в
якому зазначено про наявність
кримінального провадження №0000597
від 28 травня 2013 року, в якому вказано, що
на ім'я ОСОБА_2 невстановленими
слідством особами було придбано
суб'єкт підприємницької діяльності ПП
«Унісон Дизайн», з метою прикриття
незаконної діяльності, за ознаками
складу злочину, передбаченого ч.1 ст.205
КК України. Згідно пояснень ОСОБА_2,
ніякого відношення до
фінансово-господарської діяльності ПП
«Унісон Дизайн» він не мав, податкову
звітність, довіреності на
представлення інтересів та інші
документи від імені даного
підприємства не підписував та не
подавав до податкових, банківських чи
інших установ.

Згідно ч.4 ст.70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Натомість, відповідачем не
доведено наявність обвинувального
вироку суду в кримінальній справі за
ознаками складу злочину, передбаченого
ст.ст.205, 212 КК України, які б могли
підтвердити фіктивний чи протиправний
характер діяльності ПП «Унісон
Дизайн». При цьому, пояснення ОСОБА_2,
отримані оперуповноваженим УДСБЕП
ГУМВС України в м.Києві, а також
показання в якості свідка чи
обвинуваченого можуть бути доказом в
кримінальному судочинстві та оцінку їм
має надати суд в порядку кримінального
судочинства.

Здійснення господарської діяльності
контрагентами не може мати наслідків
для позивача, оскільки законодавством
не передбачений обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності бути
обізнаним із особливостями
господарювання контрагента. Відомості,
що є обов'язковими для перевірки
підприємством стосовно свого
контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій. На період
господарських взаємовідносин між
позивачем та ПП «Унісон Дизайн»
останнє було зареєстровано в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
платником податку на додану вартість,
установчі та реєстраційні документи не
визнавались недійсними.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства до складу
податкового кредиту включено суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, отриманих
позивачем від платника податку - ПП
«Унісон Дизайн», на підставі первинних
документів сформовано валові витрати,
встановлення судом на підставі
матеріалів справи реальності
здійснення господарських операцій,
наявності виконаних робіт та
проведення оплати за них, використання
результатів виконаних робіт в
господарській діяльності позивача, суд
приходить до висновку про
недоведеність відповідачем в
порушення ч.2 ст.71 КАС України
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 26 листопада 2013
року №, №, які є
протиправними та підлягають
скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 18 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 24
липня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.