Справа № К/9991/37383/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/37383/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління
праці та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області,
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними, стягнення коштів,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області на
постанову Олевського районного суду
Житомирської області від 16 березня 2009
року та постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 2 червня 2011
року, -

встановив:

У лютому 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися в суд із позовом, у якому
просили стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
їх користь допомогу у розмірі 3922,30
гривень кожному як особам, які
проживають на території
радіоактивного забруднення, та з
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області 16012,80 гривень кожному доплати
до пенсії як особам, які працювали на
території радіоактивного забруднення,
відповідно до статтей 37, 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон
№ 796-XII).

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 16 березня 2009
року позов задоволено частково.
Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
користь: ОСОБА_4 1930,80 гривень допомоги
як особі, яка проживає на території
радіоактивного забруднення; ОСОБА_5
1930,80 гривень допомоги як особі, яка
проживає на території радіоактивного
забруднення та 2500 гривень доплати до
заробітної плати як особі, що працювала
на радіоактивно забрудненій території.
Стягнуто з Управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області на користь:
ОСОБА_4 16012,80 гривень доплати до пенсії
як особі, яка проживає на території
радіоактивного забруднення; ОСОБА_5
13512,80 гривень доплати до пенсії як
особі, яка проживає на території
радіоактивного забруднення. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 2 червня 2011
року постанову Олевського районного
суду Житомирської області від 16
березня 2009 року в частині стягнення
доплати до пенсії скасовано та
прийнято нову постанову. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області щодо
виплати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коштів у
розмірах, передбачених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 підвищення до пенсії згідно
статті 39 Закону № 796-XII у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати за період
з 1 січня 2006 року по 1 лютого 2009 року.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в частині
визнання його дій неправомірними і
стягнення грошових коштів, ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5
перебувають на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області як
непрацюючі пенсіонери. Позивачі
зареєстровані та постійно проживають в
АДРЕСА_1, яке відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 23 липня
1991 року № 106 віднесене до зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

За правилами частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи в суді першої інстанції) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом
та розгляду справи в суді першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції)
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Предметом позову ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є
порушення Управлінням праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області і
Управлінням Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області їх прав, передбачених статтями
37, 39 Закону № 796-XII, які, на їх думку, мали
місце у період часу з 1 січня 2006 року по 1
лютого 2009 року, а звернулися вони за їх
захистом лише 19 лютого 2009 року.

Відповідачі наполягали на відмові у
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
пропуском позивачами строку звернення
до суду.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що позивачами
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
строк для звернення до
адміністративного суду не пропущено.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції в частині стягнення доплати
до пенсії та приймаючи в цій частині
нову постанову, апеляційний суд на
зазначене порушення уваги не звернув
та не виправив таке.

Крім того, вирішуючи спір суди
попередніх інстанцій не звернули уваги
на те, що пунктом 37 статті 77 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року № 3235-ІV
та пунктом 30 статті 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V зупинено
на 2006, 2007 роки, відповідно, дію абзаців
другого, третього та четвертого
частини 1 статті 37, абзаців другого,
третього, четвертого частини 1 та
частини 2 статті 39 Закону № 796-ХІІ в
частині виплати компенсацій і допомог
у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) пункт 30
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» щодо
зупинення дії, зокрема, абзаців
другого, третього та четвертого
частини 1 статті 37, абзаців другого,
третього, четвертого частини 1 та
частини 2 статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 8, 9 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статтей 37, 39, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішень
№ 6-рп/2007 щодо неконституційності
пункту 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» і
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 8, 9 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства

України підставою для скасування
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги те, що судами першої
та апеляційної інстанцій порушено
норми права, які істотно вплинули на
повноту з'ясування фактичних обставин
справи, рішення підлягають скасуванню
з направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати та визначати
доведеними обставини, які не були
встановлені судовими рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області -
задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 2 червня 2011
року та постанову Олевського районного
суду Житомирської області від 16
березня 2009 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Управління праці та соціального
захисту населення Олевської районної
державної адміністрації Житомирської
області, Управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області про визнання дій
неправомірними, стягнення коштів,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - направити
до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.