Справа № 824/2256/14-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р. м.
Чернівці Справа №
824/2256/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання
Жураковської Ю.М.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідач - не з'явився,

третьої особи - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Реєстраційної служби Вижницького
районного управління юстиції

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_4

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7

про скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просить скасувати рішення державного
реєстратора Вижницького районного
управління юстиції ОСОБА_8 від 25.07.2013 р.
про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно: номер запису про
право власності 1819671, власник ОСОБА_9,
розмір частки 1/8, номер запису про право
власності 1820327, власник ОСОБА_5, розмір
частки 1/8, номер запису про право
власності 1820440, власник ОСОБА_7, розмір
частки 1/8, реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна - 05.

В обґрунтування вказував, що на
підставі рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 12.06.2013 р. по
цивільній справі № 22ц-831/2013 державним
реєстратором зареєстровано за ОСОБА_5,
ОСОБА_9 та ОСОБА_7 право власності, по 1/8
частці за кожним в житловому будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Оскільки ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 23.10.2013 р. рішення Апеляційного
суду Чернівецької області від 12.06.2013 р.
скасовано, то це слугує підставою для
скасування рішення про державну
реєстрацію права на нерухоме майно.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю та
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, просив суд
задовольнити позовні вимоги.

Реєстраційною службою Вижницького
районного управління юстиції (далі -
відповідач) до суду подано письмові
заперечення проти позову, відповідно
до яких, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та просить суд у
задоволенні позову відмовити повністю,
зазначаючи, що на момент подачі заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 12.06.2013 р.
набрало законної сили, а тому державна
реєстрація прав проведена відповідно
до чинного законодавства.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, явку представників не
забезпечив, проте подав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі.

10.07.2014 р. ухвалою суду залучено до
участі у справі як третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ОСОБА_4
(далі - третя особа).

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася,
проте подала до суду заяву про рогляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримує повністю.

Також ухвалою суду від 10.07.2014 р.
залучено до участі у справі як третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
(далі - треті особи на стороні
відповідача).

В судовому засіданні представник
третіх осіб позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та третьої
особи, дослідивши письмові докази по
справі, судом встановлено та не
заперечувалося особами, які беруть
участь у справі, що у квітні 2013 р.
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулися до
Вижницького районного суду
Чернівецької області з позовом до
ОСОБА_4 про визнання частки померлого в
майні, що перебувало в спільній
власності та визнання права власності
на спадкове майно, яке складається з
житлового будинку та належних до нього
надвірних господарських будівель та
споруд, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

25.04.2013 р. рішенням Вижницького
районного суду Чернівецької області у
справі №713/589/13-ц в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5 відмовлено
повністю (а.с. 39 - 40).

12.06.2013 р. рішенням Апеляційного суду
Чернівецької області скасовано
рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 25.04.2014 р. Позов
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
визначення частки померлого в майні, що
перебувало в спільній власності та
визнання права власності на спадкове
майно, задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_7 право власності на 1/8 частину
житлового будинку з належними до нього
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після ОСОБА_10,
що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Визнано за
ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину
житлового будинку з належними до нього
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після ОСОБА_10,
що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Визнано за
ОСОБА_9 право власності на 1/8 частину
житлового будинку з належними до нього
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після ОСОБА_10,
що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. (а.с. 41-43).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23.10.2013 р. рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 07.06.2012 р. та
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 12.06.2013 р.
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції (а.с.
9-11).

25.07.2013 р. державним реєстратором, на
підставі рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 12.06.2013 р. по
справі № 22-ц-831/2013 та за результатами
розгляду заяви ОСОБА_10, який діяв на
підставі довіреності про проведення
реєстрації права власності, прийнято
рішення №4333483 про державну реєстрацію
права власності на житловий будинок,
який розташований за адресою АДРЕСА_1,
за суб'єктами: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по
1/8 частині (а.с. 38).

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 182 Цивільного кодексу
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обтяження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, їх
обтяжень, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
визначає Закон України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV
(далі - Закон № 1952-IV).

Згідно ст. 2 Закону № 1952-IV державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 9 Закону № 1952-IV правом
самостійно примати рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації наділений державний
реєстратор прав на нерухоме майно, до
обов'язків якого належить
встановлювати відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства.

До передбачених ст. 19 Закону № 1952-IV
підстав для проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
віднесено рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, а також
підтверджується матеріалами справи, що
оскаржуване рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
25.07.2013 р. № 4333483 прийнято державним
реєстратором на підставі рішення
Апеляційного суду Чернівецької
області від 12.06.2013 р. по справі №
22-ц-831/2013, яке набрало законної сили з
моменту проголошення, тобто 12.06.2013 р.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державну реєстрацію права власності
на нерухоме майно, а саме: житловий
будинок, який розташований за адресою
АДРЕСА_1, за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 1/8
частки здійснено відповідачем
правомірно.

Суд не бере до уваги доводи позивача, що
законом не передбачена процедура
скасування рішення державного
реєстратора в разі скасування рішення
суду на підставі якого було здійснено
реєстрацію, з огляду на наступне.

Статтею 19 Закону № 1952-IV визначений
чіткий перелік підстав здійснення
державної реєстрації прав на нерухоме
майно. Зокрема п. 5 ч. 1 цієї статті
визначає, що рішення судів, що набрали
законної сили належить до підстав, які
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 349 ЦПК України рішення
і ухвала суду касаційної інстанції
набирають законної сили з моменту їх
оголошення. З моменту оголошення
рішення або ухвали судом касаційної
інстанції скасовані рішення та ухвали
суду першої або апеляційної інстанції
втрачають законну силу.

Таким чином, рішення Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ, що
підтверджує виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та
яким скасовано рішення першої або
апеляційної інстанції, є підставою для
здійснення державної реєстрації прав
на нерухоме майно.

В даному випадку позивач не надав до
суду доказів того, що він звертався до
Реєстраційної служби Вижницького
районного управління юстиції про
здійснення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, у зв'язку з
прийняттям Вищим спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення від 23.10.2013
р., яким скасовано рішення Апеляційного
суду Чернівецької області від 12.06.2013 р.
по справі № 22-ц-831/2013, на підставі якого
здійснено державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно за третіми
особами на стороні відповідача.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судовим розглядом не встановлено
порушення зазначених критеріїв
відповідачем під час прийняття
оскаржуваного рішення, відтак в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України
та ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Під час вирішення
справи відповідач довів правомірність
свого рішення, а тому позов не підлягає
задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

Керуючись ст. 19, 129 Конституції України,
ст. ст. 71, 86, 158, 160- 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Порядок та строки набрання постановою
законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України,
може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 28 липня 2014 р.

Суддя
В.К. Левицький