Справа № 815/8166/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8166/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Балан Я. В.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Лук`янчук О.В.

Федусика
А.Г.

при секретарі:
Паламарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу
Спільного підприємства
"Вітмарк-Україна" в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014р. по справі за позовом Спільного
підприємства "Вітмарк-Україна" в формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міністерства доходів і
зборів України про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013р. Спільне
підприємство "Вітмарк-Україна" в формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі Товариство)
звернулось в суд із позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Одесі Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України (далі ДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 20.11.2013р. та № від 21.11.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що в період з 29.08.2013р.
по 30.10.2013р. ДПІ проведена планова виїзна
документальна Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2012р. по
31.12.2012р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012р. по
31.12.2012р. За результатами перевірки
складено акт №40/40-0/22480087/3 від 13.11.2013р. у
висновках якого зазначено на порушення
Товариством вимог податкового
законодавства України, а саме,
господарські операції позивача з
контрагентами мали ознаки фіктивності,
оскільки господарська діяльність
контрагентів ведеться з порушенням
норм чинного законодавства.

На підставі таких висновків
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 20.11.2013р., яким Товариству
збільшено суму грошового забезпечення
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів на 2 891
823грн., в тому числі 1 927 882грн.- сума за
основним платежем, та 963 941грн.- за
штрафними (фінансовими) санкціями, в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 1 493 787,50грн., в тому числі 995
858,33грн.- сума за основним платежем, та 497
929,17грн.- за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- № від 21.11.2013р., яким Товариству
збільшено суму грошового забезпечення
з податку на прибуток підприємств,
створених за участю іноземних
інвесторів на 2 091 357грн., в тому числі 1
394 238грн.- сума за основним платежем, та
697 119грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями, в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на 2 002 425,92грн., в
тому числі 1 334 950,61грн. - сума за основним
платежем, та 667 475,31грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Позивач зазначає, що реальність
господарських відносин з
контрагентами підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку, що дало право
Товариству на віднесення сум податку
на додану вартість до складу
податкового кредиту та формування
валових витрат. Посилаючись на
зазначені обставини позивач просить
позов задовольнити у повному обсязі.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
на неї, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про
задоволення скарги, скасування
постанови суду, з ухваленням по справі
нової постанови, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано достатньо первинних
документів, які містять інформацію про
реальність господарських операцій з
ТОВ «Агродар-Юг» та виконання умов
договору, на підставі акту перевірки
від 12.11.2012р. вказаного контрагента не
можливо перевірити, оскільки воно не
знаходиться за податковою адресою, а
також неможливо підтвердити
реальність господарських операцій з
іншими контрагентами у другому
ланцюгу. Що стосується господарських
операцій з ТОВ «Ньютон», то до
перевірки не надано первинних
документів, які б підтвердили
реальність господарських операцій по
цьому контрагенту. По господарським
операціям з ТОВ «Вімакс-Европа ЛТД» не
надано первинних документів, які б
підтвердили реальність господарських
операцій, акт перевірки підприємства
від 15.02.2013р. вказує на те, що
господарські операції є нікчемними,
оскільки не підтверджується факт
транспортування товару, крім того
відносно посадових осіб підприємства
порушено кримінальне провадження. Що
стосується перевірки господарських
операцій по іншим контрагентам, то
позивачем також не доведений факт
реальності цих операцій, оскільки вони
не підтверджені первинними
документами.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія, оскільки вказаного висновку
суд дійшов без належного з'ясування
усіх обставин по справі, належної
оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи по
суті, а тому апеляційний суд на
підставі ст.198КАС України, постанову
суду скасовує та приймає нову
постанову про задоволення позову, з
наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, що на
підставі проведеної перевірки та
складеного акту СДПІ з ОВП у м.Одесі
МГУМ 20.11.2013р. прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким СП «Вітмарк-Україна» ТОВ
збільшено суму грошового забезпечення
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів на 2 891
823грн., в тому числі 1 927 882грн.- сума за
основним платежем, та 963 941грн.- за
штрафними (фінансовими) санкціями, в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 1 493 787,50грн., в тому числі 995
858,33грн.- сума за основним платежем, та 497
929,17грн.- за штрафними (фінансовими)
санкціями за порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198 ПК України (т.1 а.с.23);

- №, яким СП «Вітмарк-Україна» ТОВ
збільшено суму грошового забезпечення
з податку на прибуток підприємств,
створених за участю іноземних
інвесторів на 2 091 357грн., в тому числі 1
394 238грн.- сума за основним платежем, та
697 119грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями, в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на 2 002 425,92грн., в
тому числі 1 334 950,61грн. - сума за основним
платежем, та 667 475,31грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями, за порушення
пп. 14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, пп. 44.1 ст. 44, п.
50.1 ст. 50, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139,
п. 140.2 ст. 140 ПК України (т.1 а.с.24).

Підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток стали висновки ДПІ
про завищення витрат, що враховуються
при визначені об'єкта оподаткування на
суму 6 639226рн., а саме - по періодам: у 1
кварталі 2012р. на 1 286724грн., у 2 кварталі
2012р. на 3 097187грн., у 3 кварталі 2012р. на 1
058121грн., у 4 кварталі 2012р. на 1197194грн.
Перелічені витрати завищені по
взаємовідносинам з ТОВ «Агродар-Юг»
(ряд.05 декларації «витрати операційної
діяльності, в тому числі: собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів, робіт(послуг)»)
на 1413167грн.; по взаємовідносинам з ТОВ
«Вімакс-Европа ЛТД» (показники ряд.06.2
Декларації «витрати на збут») на 4 933
274грн.; по взаємовідносинам з ТОВ
"Спецагроресурс" (витрати на збут) на
суму 156 868грн. у 3 кварталі 2012р.; по
взаємовідносинам з ПП "Улекс" (витрати
на придбання маркетингових послуг) у 4
кварталі 2012р. на суму 4167грн.; по
взаємовідносинам з ТОВ "Нью Тон"
(витрати на придбання рекламних послуг)
у 1 кварталі 2012р. на суму 6300грн.; по
взаємовідносинам з ТОВ "Тетра Парк"
(витрати не сервісне обслуговування
пакування) у 4 кварталі 2012р. на суму 125
450грн.;

ДПІ в акті перевірки вказало, що
господарські операції позивача з ТОВ
«Агродар-Юг» не можливо вважати
реальними, оскільки контрагент ТОВ
«Агродар-Юг» не знаходиться за місцем
реєстрації, у нього відсутні трудові
ресурси та матеріальні можливості для
здійснення будь-якої господарської
операції. А тому сформовані позивачем
витрати по господарським операціям з
приводу придбання
сільськогосподарської продукції у ТОВ
«Агродар-ЮГ» на суму 1413167грн. у жовтні
2011р. не мали мети реального настання
правових наслідків, отже визначені з
порушенням податкового законодавства.

ДПІ в акті перевірки вказало, що між
позивачем та ТОВ «Вімакс Європа ЛТД» за
перевірений період, були укладені
договори про надання послуг з
перевезення вантажів, однак ці
договори, на думку ДПІ, укладені з
порушення цивільного законодавства, а
тому не є такими, що створюють будь-які
правові наслідки. Крім того, в акті
зазначено, що позивачем не надані
документи, які б підтвердили факт
поставки товарів та їх перевезення.
Відносно посадових осіб контрагента
порушено кримінальне провадження, а
тому до перевірки не були надані
первинні документи. Отже, сформовані
позивачем витрати по господарським
операціям з приводу надання послуг з
перевезення продукції ТОВ «Вімакс
Європа ЛТД» не підтвердженні
первинними документами.

ДПІ в акті перевірки також вказало, що
на підтвердження господарських
операцій з ТОВ «Спецагроресурс», ПП
«Улекс», ТОВ «Нью Тон», ТОВ «ІІ Тетра
Пак» позивачем не було надано
первинних документів, а тому
сформовані по цим операціям витрати
визначені з порушення вимог ст.138,139 ПК
України.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість стали
висновки ДПІ про завищення позивачем
податкового кредиту на 1927882,0грн.

Так, в акті перевірки ДПІ посилалось на
те, що по господарським операціям з ТОВ
«Вімакс Європа ЛТД» за вказаний період,
позивачем завищено податковий кредит
на суму 986655грн., завищення показників
відбулось у зв'язку з тим, що договори
між платником податку та ТОВ «Вімакс
Європа ЛТД» укладені з порушення
цивільного законодавства, не
підтверджений належними первинними
документами факт поставки
товару/послуг. Відносно посадових осіб
контрагента 21.02.2013р. порушено
кримінальне провадження №0000026, у
зв'язку з чим були вилучені усі
первинні документи по господарським
операціям. Факт поставки товару не
підтверджено товарно-транспортними
документами. Крім того, в матеріалах
справи наявний висновок експерта, який
вказує на те, що деякі податкові
накладні щодо поставки товару
підписані не директором ТОВ «Вімакс
Європа ЛТД», а іншою особою.

ДПІ в акті перевірки зазначило, що
позивачем завищений податковий кредит
на суму 1253грн. по господарським
операціям з ТОВ «Нью Тон» (ПДВ- 420грн.) та
ПП «Улекс» (ПДВ-853грн.), оскільки, в
порушення вимог ст.198ПК України не були
представлені первинні документи, які
підтверджують факт реальності
поставки товару/послуг.

В акті перевірки ДПІ також вказало на
завищення позивачем податкового
кредиту на суму 31374грн. по
господарським операціям з ТОВ
«Спецагроресурс», оскільки
постачальником не були включені до
податкових зобов'язань з ПДВ суми ПДВ
по СП «Вітмарк - Україна» ТОВ. На думку
ДПІ ТОВ «Спецагроресурс», як платник
податку повинен був, у відповідності до
податкового законодавства,
здійснювати утримання на внесення до
бюджету податку, що сплачується
покупцем та податкові накладні
надаються лише платником податку,
тобто контрагентом-постачальником, як
платником податку на додану вартість,
були порушення п.п.4.3 ст.4, п.п.14.1.136, п.14.1
ст.14, п.203.2 ст.203ПК України, які полягали
у тому, що була здійснена діяльність,
яка спрямована на надання податкової
винагороди третіх осіб, в даній справі
позивачу, на загальну суму ПДВ 31 374грн,
що призвело, на думку ДПІ, до
ненадходження грошових коштів до
державного бюджету.

ДПІ в акті перевірки вказало на
завищення позивачем податкового
кредиту на суму 2369грн., оскільки в
порушення ст.198ПК України, ним не було
включено у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
ПДВ на підставі отриманих податкових
накладних протягом 365 календарних днів,
з дати складання податкової накладної.
Термін від дати складання наданих
податкових накладних перевищив 365
календарних днів, а усього на суму
2369грн.

ДПІ в акті перевірки посилалось на
завищення позивачем податкового
кредиту по господарським операціям з
ТОВ «Альфаклас», ТОВ «Тетра Пак», ТОВ
«Магеллан -Юг», Ділер Україна , ТОВ
«Креативний Бутік «Територія» ТОВ, на
загальну суму 906 231грн., оскільки не
були надані податкові накладні по цим
операціям.

Перевіряючи правомірність та
обґрунтованість прийнятих податкових
повідомлень-рішень, та підстави за яких
були прийнятті ці рішення, судова
колегія виходить з того, що порядок
формування витрат та податкового
кредиту визначається податковим
законодавством України.

Так, за правилами п.138.2 ст.138 ПК, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України, витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником);

Не включаються до складу витрат
витрати не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК).

Як визначено в п.198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
та складаються із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою п.193.1 ст.193
цього Кодексу ставкою, протягом такого
звітного періоду, у зв'язку із
здійсненням операцій, передбачених
п.198.1 ст.198 цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
складу податкового кредиту виникає у
разі здійснення операцій відповідно до
вимог п.198.1 ст.198 ПК України, які повинні
підтверджуватися податковими
накладними складеними у відповідності
до вимог ст.201 ПК України, митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За правилами ст.1 ЗУ "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
№996-XIV від 16.07.1999р. первинний документ -
це документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Частиною 2 ст.3 ЗУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1, ч.1,2 ст.9 ЗУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16 липня
1999р. господарська операція - дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, наведені правові норми
податкового законодавства, чітко
визначають порядок та підстави
формування витрат та включення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту звітного періоду,
та вимоги до первинних документів, які
слугують підставою для визначення
бухгалтерської та податкової
звітності.

З документів, доданих до матеріалів
справи вбачається, що між позивачем з
однієї сторони, та ТОВ «Вімакс Європа
ЛТД» з другої сторони 21 березня 2011р.
укладений договір перевезення за №210311
(т.1 а.с.243-249), за умовами якого
перевізник узяв на себе зобов`язання
щодо перевезення вантажу, дорученому
йому відправником. Договір укладений у
письмовій формі, підписаний
керівниками сторін. На виконання умов
договору, за перевірений період,
перевізник здійснив перевезення
дорученого йому товару, що
підтверджується податковими
накладними (т.2 а.с.11-179); актами про
надання послуг за цей період (т.2
а.с.180-250, т.3 а.с.1-106);
товарно-транспортними накладними на
перевезення товару у вказаний період
(т.3 а.с.138-250, т.4-т.45). Надані до матеріалів
справи первинні документи оформленні у
відповідності до вимог діючого
законодавства, підписані керівниками
підприємств.

Що стосується посилань ДПІ на акт
№20422- від 15.02.2013р. «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Вімакс Європа ЛТД» за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.», у зв'язку
із чим господарські операції позивача
з цим контрагентом не можливо вважати
реальними, та обґрунтованим, оскільки
на підставі постанови Запорізького
окружного адміністративного суду від
23.10.2013р. (долученої до матеріалів
справи) висновки акту перевірки від
15.02.2013р. щодо висновків викладених в
акті, визнані протиправними та такими,
що не відповідають дійсності.

Спростовуючи висновки ДПІ, щодо
директора ТОВ «Вімакс Європа ЛТД»
Василенко А.В., в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції
представлений лист директора
Василенко А.В. від 07.07.2014р., в якому він
підтвердив факт підписання усіх
первинних документів по господарським
операціям з позивачем, також повідомив
про виконання його підприємством усіх
умов договору перевезення від 21.03.2011р.
за №210311. Що стосується кримінального
провадження відносно посадових осіб
ТОВ «Вімакс Європа ЛТД», то до
апеляційного суду надійшов лист
начальника другого відділу КР СУ ФР ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
підполковника податкової міліції
Холод Н.Ю. за вих. №245609-03 від 08.07.2014р.,
яким повідомлено, що кримінальне
провадження №0000026 20.09.2013р.
закрито на підставі ч.2 ст.205КК України у
зв'язку із відсутністю ознаку складу
кримінального правопорушення.

Наведені вище первинні документи дають
підстави для висновку про те, що
платником податку правомірно
визначені витрати на суму 1035987,54грн. та
сформований податковий кредит на суму
986655грн. по господарським операціям з
ТОВ «Вімакс Європа ЛТД» за перевірений
період.

З документів доданих до матеріалів
справи вбачається, що на підставі
договору поставки
сільськогосподарської сировини №9 від
23 червня 2011р. (т.1 а.с.123-125) ТОВ
«Агродар-ЮГ» зобов'язується здійснити
поставку на адресу позивача
сільськогосподарську продукцію в
кількості і якості, визначеної умовами
договору. На виконання умов договору
постачальник у жовтні 2011р. поставив
відповідний товар, що підтверджується:
податковими накладними (т.1 а.с.123-142);
видатковими накладними (т.1 а.с.143-157);
товарно-транспортними накладними (т.1
а.с.158-199). Отриманий позивачем товар був
використаний в господарській
діяльності. У ДПІ під час проведення
перевірки претензій до порядку
оформлення первинних документів не
було.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що позивачем наданні усі
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку, які дають підстави
для правомірного визначення витрат по
цим господарським операціям на
загальну суму 296765грн.

Що стосується посилань ДПІ на акт
перевірки від 12.11.2012р. за №90022-7
«Про неможливість проведення
зустрічної перевірки ТОВ
«Агродар-ЮГ»», в якому вказано на
відсутність контрагента за місцем
знаходження, судова колегія зазначає,
що відсутність контрагента за
податковою адресою не є порушенням
вимог податкового законодавства,
оскільки платники податку можуть
здійснювати підприємницьку діяльність
і не за місцем реєстрації.

На підставі акту прийому-прийняття
робіт №1 від 1.11.2012р. (т.3 а.с.112) ТОВ
«Вітмарк-Україна» отримало від ПП
«УЛЕКС» послуги з організації заходів
щодо святкування «Дня працівника
сільського господарства». Акт
підписаний сторонами, претензій до
порядку оформлення документу у ДПІ не
виникло. За фактом отримання наведених
послуг оформлена податкова накладна
від 1.12.2012р. (т.3 а.с.113) та платіжне
доручення від 2 листопада 2012р. (т.3 а.с.114)
про оплату послуг.

Відповідно до договору про проведення
рекламної компанії на спеціальних
конструкціях від 15.01.2010р. (т.3 а.с.115-121) ПП
«Нью Тон» узяло на себе обов'язок
виконати певний перелік послуг. Умови
прийнятого договору були доповненні, у
зв'язку із цим сторонами прийнятий 1
вересня 2011р. додаток (т.3 а.с.122). На
підтвердження факту надання послуг
позивачем представлені податкова
накладна (т.3 а.с.127), платіжне доручення
від 27 лютого 2012р. (т.3 а.с.128) про оплату
послуг та акти прийому передачі послуг
(т.3 а.с.124-126).

Отже, позивачем надані усі необхідні
первинні документі по господарським
операціям з ПП «УЛЕКС» та ПП «Нью ТОН»,
які підтверджують їх реальність.
Первинні документи відповідають
вимогам податкового законодавства, а
тому на думку судової колегії
позивачем правомірно віднесені
вказані операції до витрат на суму,
відповідно 875,07грн. та 1323грн., та
обґрунтовано по ним сформований
податковий кредит, відповідно на суму
833,33грн. та 420грн. .

Залучені до матеріалів справи
перелічені первинні документи
податкового та бухгалтерського обліку
спростовують посилання ДПІ в акті
перевірки на відсутність первинних
документів по контрагентам ПП «УЛЕКС»
та ПП «Нью ТОН».

Відповідно до договору поставки
№038-12ЦО557 від 29 травня 2012р. (т.3 а.с.129-131)
ТОВ «АльфаКласс» зобов'язувалось
поставити на адресу позивача
спектрофотометр СФ-2000. На
підтвердження факту поставки
вказаного обладнання позивачем надані
податкові накладні (т.3 а.с.134,135),
видаткову накладну (т.3 а.с.133),
специфікацію приладу (т.3 а.с.132), а також
платіжні доручення про оплату вартості
отримання обладнання (т.3 а.с.136,137).
Надані первинні документи оформлені у
відповідності до вимог податкового
законодавства, а тому спростовують
посилання ДПІ на їх відсутність, а
також спростовують думку про їх
нереальність.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що позивачем правомірно
сформований податковий кредит по
господарським операціям з ТОВ
«АльфаКласс» на суму 7950грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що
позивачем надані первинні документи
податкового та бухгалтерського обліку
які підтверджують витрати по
господарським операціям з ТОВ
«Агродар-ЮГ», ТОВ «Вімакс Європа ЛТД»,
ПП «УЛЕКС» та ПП «Нью ТОН» за
перевірений період на загальну суму
1334950,61грн.

Крім того, первинні документи
підтверджують правомірність
формування позивачем податкового
кредиту по господарським операціям з
ТОВ «Вімакс Європа ЛТД», ТОВ
«АльфаКласс», ПП «УЛЕКС» та ПП «Нью
ТОН» за перевірений період на загальну
суму 995858,33грн.

Оскільки по наведеним контрагентам
позивачем підтверджено реальність
господарських операцій, судова колегія
вважає, що спірні податкові
повідомлення-рішення підлягають
визнанню протиправними в частині
доведеності цих операцій, а саме:
податкове повідомлення-рішення від
21.11.2013р. за № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 1334950,61грн. за основним
платежем, на суму 667475,31грн. за штрафними
санкціями.; податкове
повідомлення-рішення № від
20.11.2013р. в частині збільшення грошового
зобов'язання з ПДВ на суму 995858,33грн. за
основним платежем, на суму 497929,17грн. за
штрафними санкціями.

По іншим господарським операціям
позивачем не надані первинні
документи, які б підтвердили
правомірність формування витрат та
податкового кредиту, а тому судова
колегія погоджується в цій частині із
висновком ДПІ.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції на ці обставини уваги не
звернув, належної оцінки не дав та
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судове рішення не можливо
вважати законним та обґрунтованим, а
тому воно підлягає скасуванню, з
ухваленням по справі нового рішення
про задоволення адміністративного
позову в тій частині, що була доведена
позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.198,202,207КАС України, судова
колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Спільного
підприємства "Вітмарк-Україна" в формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю - задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014р. - скасувати.

Прийняти по справі нову
постанову, якою адміністративний позов
Спільного підприємства
"Вітмарк-Україна" в формі Товариства з
обмеженою відповідальністю до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення
№ від 20.11.2013р. щодо збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 1493787,50грн.,
з яких: за основним платежем - 995 858,33грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
497 929,17грн., № від 20.11.2013р., щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 2 002
425,92грн., з яких: за основним платежем - 1
334 950,61грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 667 475,31грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
О.В. Лук`янчук

А.Г. Федусик