Справа № 807/102/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м.
Київ К/800/32626/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий); Донця
О.Є.; Черпіцької Л.Т., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області до Приватного підприємства
«Ардовецьке» про стягнення коштів, що
переглядається за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області на ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 травня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року цей позов задоволено. Стягнуто
з відповідача на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області 4 557,73 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, а провадження у справі
закрито.

Апеляційний суд мотивував свої рішення
тим, що у справі йдеться про
відшкодування переплати пенсії, тобто
шкоди, завданої внаслідок подання
страхувальником неправдивих
відомостей. Тому спір не є публічним і
повинен вирішуватися в порядку
господарського судочинства.

У касаційній скарзі Управління ПФ,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку матеріалів справи та доводів
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

За правилами частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Пунктом п'ятим частини другої цієї ж
статті передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

За змістом частини четвертої сттаті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень
може звернутись з адміністративним
позовом до фізичної або юридичної
особи у випадках, установлених законом.

В основу обґрунтування свого рішення
апеляційний суд поклав положення
частини другої статті 101 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення», за правилами
якої підприємства та організації
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну громадянам або
державі внаслідок несвоєчасного
оформлення або подання пенсійних
документів, а також за видачу
недостовірних документів, і
відшкодовують її.

Колегія суддів зазначає, що
апеляційний суд безпідставно не
застосував Закон України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (Закон
№ 1058-IV), згідно з пунктом 16 Прикінцевих
положень якого до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Системний аналіз Законів № 1058-IV та №
1788-ХІІ дає підстави стверджувати, що у
разі виникнення переплати пенсії,
стягнення її суми з пенсіонера можливе
лише в тому випадку, коли переплата
сталась внаслідок зловживань
пенсіонера. За обставин, коли переплата
виникла без умислу пенсіонера
внаслідок помилки роботодавця, сума
пенсії стягується з останнього.

З викладеного вбачається, що
безпосереднім предметом цього позову є
переплата пенсії, питання про
стягнення якої врегульовано статтею 50
Закону № 1058-IV «Утримання надміру
виплачених сум пенсій. Відрахування з
пенсій».

Згідно з частиною першою цієї статті
суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Аналіз змісту наведеної правової норми
у логічно-смисловому зв'язку з назвою
статті дає підстави стверджувати, що
стягнення переплати пенсії є формою
реалізації пенсійним органом владних
управлінських функцій у сфері
соціального захисту.

Колегія суддів зазначає, що наявність у
таких випадках шкоди, завданої діями
пенсіонера або страхувальника, не
змінює змісту правовідносин, які є
публічними. Позивач приймає у них
участь як суб'єкт владних повноважень,
а не суб'єкт приватного права.

Враховуючи те, що спір про стягнення
переплати пенсії сам по собі є
публічно-правовим, заявлення будь-яких
інших вимог, як того вимагає частина
друга статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства (КАС)
України, не вбачається необхідним.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
помилкового висновку про те, що цей
спір не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, тому
його рішення підлягає скасуванню, а
справа - направленню на продовження
розгляду.

Частиною першою статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до постановлення
незаконної ухвали, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року скасувати, а справу направити до
апеляційного суду для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

О.Є.Донець

Л.Т.Черпіць