Справа № 495/5762/13-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 р. Справа № 495/5762/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Матяш Т.Л.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області на постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області про зобов'язання укласти
договір оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до з
позовом до Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області, в якому просила
зобов'язати Білгород-Дністровську
районну державну адміністрацію
Одеської області укласти договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,9 га, розташованої на Будацькій
косі Білгород-Дністровського району,
між базами відпочинку «Золотий берег»
и «Сезон» для обслуговування бази
відпочинку «Колос».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
вона є власником 42/100 частин бази
відпочинку «Колос». 09.04.2012 року ОСОБА_2
звернулась з заявою на ім'я голови
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації з проханням
укласти договір оренди земельної
ділянки на якій розташована база
відпочинку «Колос». Однак, за
твердженням позивача, не відреагував
жодним чином на заяву позивача,
відповідь на заяву не надходила.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 серпня 2013 року адміністративний
позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов'язано
Білгород-Дністровську районну
державну адміністрацію Одеської
області укласти з ОСОБА_2 договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,9 га, розташованої на Будацькій
косі Білгород-Дністровського району,
між базами відпочинку «Золотий берег»
и «Сезон» для обслуговування бази
відпочинку «Колос».

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції,
Білгород-Дністровська районна
державна адміністрація Одеської
області подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
вказане судове рішення та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду підлягає
скасуванню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 лютого 2001 року між
Білгород-Дністровською районною радою
Одеської області та
Сільськогосподарським виробничим
кооперативом імені Кутузова був
укладений договір оренди земельної
ділянки загальною площею 0.9 га.,
розташованої на Будацькій косі,
Білгород-Дністровського району
Одеської області, між базами
відпочинку «Золотий берег» і «Сезон»
для будівництва та обслуговування
закладу відпочинку «Колос».

В подальшому, продаж бази відпочинку
«Колос» було узгоджено директором
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу ім. Кутузова, згідно листа
від 29.05.2009 року у зв'язку з чим вказана
база, загальною площею 964,8 кв.м.
розташована за адресою: Одеська
область, Білгород-Дністровський район,
Шабіська сільська рада, комплекс
будівель та споруд № 26 була відчужена
Сільськогосподарським виробничим
кооперативом ім. Кутузова на користь
ТзОВ «Ольвія і К» на підставі договору
купівлі - продажу від 03.06.2009 року.

Продажу вказаної бази відпочинку
передували орендні відносини між ТзОВ
«Ольвія і К» та СВК ім. Кутузова згідно
договору оренди нерухомого майна бази
відпочинку «Колос» від 29.03.2008 року,
положення якого передбачали право
викупу бази відпочинку та право на
відшкодування вартості внесених у
об'єкт нерухомого майна невід'ємних
поліпшень.

05.09.2009 року між ТзОВ «Ольвія і К» та ФОП
ОСОБА_3 було укладено договір купівлі -
продажу, за умовами якого ТзОВ «Ольвія
і К» прийняло на себе зобов'язання
передати належне йому нерухоме майно -
будинок відпочинку літ. «Б», загальною
площею 540, 4 кв.м. бази відпочинку
«Колос» у власність покупця - ФОП
ОСОБА_3

27 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Ольвія і К було
укладено договір купівлі продажу
нерухомого майна.

Відповідно до п. 1 вищевказаного
Договору ТОВ Ольвія і К продав, а
Позивач купив 42/100 (сорок дві сотих)
частки бази відпочинку Колос,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на
земельній ділянці розміром 9000 кв.м., яка
у приватну власність не передана.
Вищезазначене нерухоме майно в цілому
складається з: будинку відпочинку
дерев'яного, загальною площею 540 кв. м.
літ Б, їдальні дерев'яної, загальною
площею 231, 0 кв.м., літ. Г, адмінбудинку
дерев'яного загальною площею 60,8 кв.м.,
літ. Д, будинку відпочинку деревяного,
загальною площею 44, 7 кв.м. літ З,
магазину металевого, загальною площею
61, 9 кв.м. літ А.

29.12.2012 року зазначений договір було
зареєстровано КП «Білгород -
Дністровське бюро технічної
інвентаризації.

Задовольняючи позовні вимоги судом
першої інстанції встановлено, що
позивач звернулась з заявою на ім'я
голови Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації з
проханням укласти договір оренди
земельної ділянки на якій розташована
база відпочинку «Колос». Однак, за
твердженням позивача, не відреагував
жодним чином на заяву позивача,
відповідь на заяву не надав.

Апеляційним судом встановлено, що
договору купівлі-продажу від 27 грудня
2012 року ОСОБА_2 купила 42/100 частки бази
відпочинку «Колос», яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці
розміром 9000 кв.м., яка у приватну
власність не передана.

За умовами ст. 377 ЦК України (в редакції,
чинній на час укладення вищезгаданих
договорів) до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. Якщо
договором про відчуження житлового
будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначений, до
набувача переходить право власності на
ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 120
Земельного кодексу України до особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

За приписами ч. 1 ст. 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Районні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності
у власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів (ч. 3ст. 122 ЗК України).

Згідно статей 125, 126 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності на
земельну ділянку та право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується відповідними державними
актами, а право оренди земельної
ділянки - договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог є передчасним, а рішення
суду не відповідає вимогам ст.159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до положень статті 159 КАС
України законним є рішення, ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права; обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно та
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із порушення
прав позивача на оренду земельної
ділянки у зв'язку з неукладенням
відповідачем без наявності законних
підстав договору оренди землі.

Відповідно до ч. 2 ст.123 Земельного
кодексу, особа, зацікавлена в одержанні
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
оренду землі» орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах
і в порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Як встановлено ст.14 Закону України «Про
оренду землі», договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально. Типова форма
договору оренди землі затверджується
Кабінетом Міністрів України.

За загальними правилами ст.638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Таким чином, праву позивача на
укладення договору оренди земельної
ділянки передує обов'язок позивача
звернутись до органу владних
повноважень із відповідною заявою з
доданими до неї переліком документами,
передбаченими законодавством.

Відповідач заперечує факт звернення до
нього позивача з пропозицією щодо
укладення договору.

Обґрунтовуючи неправомірність
ухилення відповідача від укладення
договору суд першої інстанції вказує
на те, що позивач звернулась з заявою на
ім'я голови Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації з
проханням укласти договір оренди
земельної ділянки на якій розташована
база відпочинку «Колос».

Разом з цим, матеріали справи не
містять доказів звернення позивача до
голови Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації з
проханням укласти договір оренди
земельної ділянки на якій розташована
база відпочинку «Колос». Крім того, з
листа Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації вбачається, що
позивач протягом 2013 року не зверталась
до відповідача із зазначеною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.3 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Враховуючи, що матеріалами справи не
підтверджуються факт звернення
позивача до відповідача з пропозицією
укладення договору оренди землі та
факт відмови відповідача від укладення
такого договору, висновок суду першої
інстанції про наявність порушеного
права позивача на користування
земельною ділянкою є передчасним та
таким, що не відповідає обставинам
справи.

В силу п. 4 ст. 202 КАС України, підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 185, 195, п. 2 ч.1 ст. 197, п. 3
ч.1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області задовольнити, постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 серпня 2013 року скасувати та
прийняти по справі нове рішення.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області про зобов'язання укласти
договір оренди земельної ділянки
відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій сторонам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя /підпис/
Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.