Справа № 812/7644/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

07 липня 2014 року м. Київ
В/800/2456/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Цвіркуна Ю.І. - суддя-доповідач,

Ланченко Л.В., Пилипчук Н.Г., Сіроша М.В.,
Федорова М.О.,

розглянувши заяву Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Луганську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів

про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 18.03.2014 року у справі
№812/7644/13-а Луганського окружного
адміністративного суду

за позовом Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

до Публічного акціонерного товариства
«Лисичанськнафтопродукт»,

третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «РН-Коммерс»,

про зобов'язання нарахувати та
сплатити суми податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток,

встановив:

Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м.Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів звернулась із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 18.03.2014 року, якою
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Лисичанськнафтопродукт» задоволено.
Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04.11.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10.01.2014 року
скасовано, прийнято нову постанову,
якою в позові відмовлено.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від
05.06.2014 року заявнику встановлено строк
для усунення недоліків, допущених при
поданні даної заяви, до 25.06.2014 року.

Вимоги, встановлені в ухвалі судді
Вищого адміністративного суду України
від 05.06.2014 року, виконані.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: п. 1.20 ст.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 7.4.2 п.
7.4 ст. 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»;
п.п. 7.41, 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
18.02.2013 року №К-18973/10.

Згідно із статтею 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

У судових рішеннях, на які посилається
заявник, відсутнє різне
правозастосування в подібних
правовідносинах, яке відповідно до
статті 237 КАС України може бути
підставою для перегляду судових рішень
в адміністративній справі Верховним
Судом України.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи (пункт 4
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року №2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України»).

Однак, як вбачається зі змісту поданих
судових рішень, правовідносини у
справі, щодо якої подано заяву про
перегляд, та справі, на яку посилається
заявник в обґрунтування неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не є подібними.

Крім того, не може бути підставою для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України ухвала Вищого
адміністративного суду України від
18.02.2013 року №К-18973/10, якою суд касаційної
інстанції направив справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, що
свідчить про неповноту встановлення
судами попередніх інстанцій обставин
справи для правильного вирішення спору
та про недослідження всіх доказів.

Оскільки чинне законодавство
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень та допуску
адміністративної справи для перегляду
Верховним Судом України визначає різне
застосування судом (судами) касаційної
інстанції норм матеріального права в
подібних правовідносинах, колегія
суддів дійшла висновку про відмову в
допуску даної справи до провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Відмовити Спеціалізованій державній
податковій інспекції з обслуговування
великих платників у м.Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів в допуску до перегляду
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 18.03.2014 року у справі №812/7644/13-а
Луганського окружного
адміністративного суду за позовом
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів до Публічного акціонерного
товариства «Лисичанськнафтопродукт»,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «РН-Коммерс», про
зобов'язання нарахувати та сплатити
суми податкових зобов'язань з податку
на додану вартість та з податку на
прибуток.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Судді
Ю.І.Цвіркун

Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук

М.В.Сірош

М.О.Федоров