Справа № 1601/8253/12
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 р.Справа № 1601/8253/12Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

прокурора - Комісара О.О., Полякової
С.О.,

представника третьої особи - ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою прокурора м. Кременчука в
інтересах ОСОБА_3, на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
14.11.2012р. по справі № 1601/8253/12

за позовом Кременчуцької
міської ради Полтавської області

до Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області, Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи -
Комунальне підприємство "Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації" Полтавської обласної
ради, ОСОБА_1 -

про скасування розпорядження про право
власності на квартиру, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру,

ВСТАНОВИЛА:

05.06.2012 року Кременчуцька міська рада
Полтавської області (далі по тексту -
позивач) звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила скасувати розпорядження
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради №18822/1 від 29.01.2003 року щодо
приватизації квартири АДРЕСА_1, визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
29.01.2003 року.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 14.11.2012 року позов задоволено.

Скасовано розпорядження виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області №18822/1 від 29.01.2003
року щодо приватизації квартири
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
29.01.2003 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, прокурор м.
Кременчука Полтавської області в
інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представники апелянта -
прокурора м. Кременчука -вимоги
апеляційної скарги підтримали в
повному обсязі та просили постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
в задоволенні позову.

Представник третьої особи - ОСОБА_1 - в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції заперечувала проти
апеляційної скарги, просила постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник позивача - Кременчуцької
міської ради - в судове засідання суду
апеляційної інстанції не прибув, в
надісланій до суду апеляційної
інстанції заяві просив розгляд справи
проводити за його відсутності.

Представник відповідача - КП
"Кременчуцького міжміського бюро
технічної інвентаризації Полтавської
обласної ради" - в судове засідання суду
апеляційної інстанції не прибув, в
надісланій до суду апеляційної
інстанції заяві просив розгляд справи
проводити за відсутністю представника
відповідача та у вирішенні справи
покладається на розсуд суду.

Представник відповідача-Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області - та
відповідачі- ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 - в
судове засідання суду апеляційної
інстанції не прибули, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялись
своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_1 - в
судове засідання суду апеляційної
інстанції, призначене на 02.07.2014 року, не
прибула, про дату, час та місце судового
розгляду повідомлялась своєчасно та
належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
прокурора, представника третьої особи,
переглянувши в межах апеляційної
скарги постанову суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що розпорядженням органу
приватизації виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради за заявою
наймача ОСОБА_4 квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
передана в спільну часткову власність.
( а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що гр.
ОСОБА_1 подала заяву на ім'я міського
голови м.Кременчука Полтавської
області з проханням звернутися до суду
з приводу незаконно проведеної
приватизації квартири АДРЕСА_1.

Вважаючи, що розпорядженням №18822/1 від
29.01.2003 року порушено права члена
громади - ОСОБА_1 , позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
розпорядження виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області №18822/1 від 29.01.2003
року щодо приватизації квартири
АДРЕСА_1 та свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
29.01.2003 року є недійсним через
недотримання порядку проведення
приватизації, оскільки ОСОБА_1 на
момент приватизації зазначеної
квартири проживала в ній, згоди на
приватизацію не давала, хоча була
повноправним наймачем вказаної
квартири.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Як убачається із матеріалів справи,
рішенням Виконавчого комітету
Крюківської районної ради м.Кременчука
№183 від 14.07.2011 року неповнолітньому
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус
дитини, позбавленої батьківського
піклування.

28.03.2014р. до прокуратури м. Кременчука
надійшов лист директора
професійно-технічного училища № 6 м.
Кременчука, згідно якого з 01.09.2012р. в
цьому навчальному закладі навчається
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Останній має статус дитини,
позбавленої батьківського піклування.
Під час розгляду справи № 1601/8253/12 за
позовом Кременчуцької міської ради
Полтавської області, у якій
відповідачем був неповнолітній ОСОБА_3,
адміністрацію училища, як законного
представника дитини - ОСОБА_3- не було
повідомлено про дату, час та місце
розгляду справи. З урахуванням
викладеного, директор училища
звернувся до прокуратури м.Кременчука
Полтавської області з проханням
допомогти захистити права особи з
числа дітей, позбавлених батьківського
піклування - ОСОБА_3 ( а.с.93).

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на органи прокуратури
покладено функцію представництва
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

Згідно ч. 2 ст. 60 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) з метою
представництва інтересів громадянина
або держави в адміністративному суді
прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з адміністративним позовом
(поданням), бере участь у розгляді справ
за його позовами, а також може вступати
за своєю ініціативою у справу,
провадження в якій відкрито за
адміністративним позовом інших осіб,
на будь-якій стадії її розгляду, подає
апеляційну, касаційну скаргу, заяву про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України, про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
для представництва інтересів
громадянина або держави.

За змістом ст.1 Закону України «Про
забезпечення організаційно - правових
умов соціального захисту дітей - сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» ( в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
діти, позбавлені батьківського
піклування - діти, позбавлені
батьківського піклування, - діти, які
залишилися без піклування батьків у
зв'язку з позбавленням їх батьківських
прав, відібранням у батьків без
позбавлення батьківських прав,
визнанням батьків безвісно відсутніми
або недієздатними, оголошенням їх
померлими, відбуванням покарання в
місцях позбавлення волі та
перебуванням їх під вартою на час
слідства, розшуком їх органами
внутрішніх справ, пов'язаним з
ухиленням від сплати аліментів та
відсутністю відомостей про їх
місцезнаходження, тривалою хворобою
батьків, яка перешкоджає їм виконувати
свої батьківські обов'язки, а також
діти, розлучені із сім'єю, підкинуті
діти, батьки яких невідомі, діти, від
яких відмовилися батьки, та
безпритульні діти. Особами із числа
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, є особи
віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18
років померли або загинули батьки, та
особи, які були віднесені до дітей,
позбавлених батьківського піклування.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що прокурор не
приймав участь під час розгляду справи
№1601/8253/2012 в суді першої інстанції.

Підставою представництва в суді
інтересів громадянина є його
неспроможність через фізичний стан,
недосягнення повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежену
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оспорювані права або
реалізувати процесуальні
повноваження.

Однією із форм представництва згідно
Закону є внесення апеляційного,
касаційного подання на судові рішення.
При цьому, прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у
судах, форму його здійснення.

Підставою представництва в суді
інтересів особи, позбавленої
батьківського піклування - ОСОБА_3 є
наявність порушень майнових прав, а
саме - права власності на житло.

Зважаючи на те, що прокурор не приймав
участь у справі, тому строк на подачу
апеляційної скарги не пропущено.

Щодо позовних вимог до відповідачів -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 - колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім тих, для
яких законом установлено інший порядок
судового вирішення.

У пункті 1 частини першої статті 3 цього
Кодексу справу адміністративної
юрисдикції визначено як переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, установлених
законом.

За змістом частини четвертої статті 50
КАС України суб'єкт владних
повноважень може звернутись з
адміністративним позовом до фізичної
особи у випадках, установлених законом.

З урахування характеру спору і
суб'єктного складу сторін у справі
колегія суддів вважає, що спір в
частині позовних вимог до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 є не публічно-правовим,

За правилами ч.1 ст.203 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції закриває
провадження у справі з підстав,
встановлених ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 157
КАС України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції в частині
позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі.

Позивач не позбавлений можливості
звернутися до місцевого суду з
відповідним позовом в порядку
Цивільного процесуального кодексу
України.

Щодо позовних вимог про скасування
розпорядження виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області №18822/1 від 29.01.2003
року про приватизацію квартири АДРЕСА_1
та визнання недійсним свідоцтва про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
від 29.01.2003 року, колегія суддів зазначає
наступне.

Правовідносини з приводу строків
звернення до адміністративного суду
унормовані ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до вимог ч. 1, 2
вищенаведеної статті Кодексу
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом -
проміжок часу після виникнення спору у
публічно - правових відносинах,
протягом якого особа має право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою за вирішенням цього
спору.

Таким чином, чинне законодавство
обмежує строк звернення до суду. Це,
насамперед, обумовлено специфікою
спорів, які розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Для вирішення питання про правильність
застосування судом першої інстанції
строку звернення до суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
необхідно з'ясувати, яким саме
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
права цієї особи, коли розпочався
перебіг цього строку.

Отже, початок строку звернення до
адміністративного суду залежить від
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 05.06.2012 року .

Із постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 27.11.2010 року за
заявою ОСОБА_1 про шахрайські дії її
сина - ОСОБА_4, заявниці було відомо про
приватизацію квартири АДРЕСА_1. ( а.с.56).

З адміністративного позову
Кременчуцької міської ради
вбачається, що в вересні 2011 року до
міського голови м .Кременчука
Полтавської області звернулась ОСОБА_1
зі скаргою щодо законності
приватизації квартири АДРЕСА_1.

Позивач в адміністративному позові
зазначає, що про порушення права члена
громади дізнався лише зі скарги ОСОБА_1
від 29.02.2012 року, а тому строк для
звернення до суду позивачем не
пропущено.

Між тим, з відповіді товариства з
обмеженою відповідальністю "Добробит"
оформленої листом від 27.09.2011 року
№01-03/2710 , наданої у відповідь на лист
першого заступника міського голови від
20.09.2011 року за вих. №6/1068 вбачається, що
про спірні правовідносини позивачу
було відомо же в вересні 2011 року (
а.с.16-17).

Крім того, колегія суддів зауважує, що
відповідно до ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виключно компетенцією міської ради є
скасування актів виконавчих органів
влади, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням відповідної
ради, прийнятим у межах її повноважень.

Статтею 11 вказаного Закону визначено,
що виконавчим органом міської ради є її
виконавчий комітет, відділ, управління
та інші створювані радою виконавчі
органи.

Тобто, Виконавчий комітет
Кременчуцької міської ради та
управління житлово - комунального
господарства виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради є її
виконавчими органами.

Колегія суддів зазначає, що поважними
причинами пропуску строку на звернення
до суду можуть бути визнані лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення позивача та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, які повинні бути
підтверджені належними доказами.

Разом з тим, позивачем не наведено
жодних поважних причин, які
перешкоджали позивачу, реалізувати
своє право на оскарження в судовому
порядку розпорядження виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
№18822/1 від 29.01.2003 року щодо приватизації
квартири АДРЕСА_1, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 від 29.01.2003 року.

Оскільки позовна заява та додані до неї
матеріали не містять доказів
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, колегія суддів
вважає, що позивачем пропущено
встановлений частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України шестимісячний строк звернення
до суду, й підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними судом не встановлено.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення порушено приписи
ст.ст.99, 100 КАС України, що призвело до
необґрунтованого задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо: позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що через порушення
судом норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, постанова суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню, із залишенням позовної
заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, п.9 ч.1 ст. 155, п.1 ч.1
ст.157, ст.ст. 160, 167, 195, п. 4 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1
ст. 203, п.4 ч.1 ст. 205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора м.
Кременчука в інтересах ОСОБА_3,
задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 14.11.2012р. по справі № 1601/8253/12
скасувати.

Закрити провадження у справі в частині
позовних вимог Кременчуцької міської
ради Полтавської області до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Позовну заяву Кременчуцької міської
ради Полтавської області до
Виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області,
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області в частині
позовних вимог про скасування
розпорядження виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області №18822/1 від 29.01.2003
року щодо приватизації квартири
АДРЕСА_1 та визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 від 29.01.2003 року
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.

Повний текст ухвали виготовлений
07.07.2014 р.