Справа № 823/319/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/800/33150/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий); Донця
О.Є.; Черпіцької Л.Т., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Державної фінансової інспекції в
Черкаській області до Державного
навчального закладу «Уманський
професійний ліцей» про зобов'язання
вчинити дії, що переглядається за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в Черкаській
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 1
квітня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року Державна фінансова
інспекція в Черкаській області
(Інспекція) звернулася до суду з
позовом до Державного навчального
закладу «Уманський професійний ліцей»
(Ліцей) про зобов'язання виконати
пункти вимоги.

Зазначали, що проведеною ревізією
встановлені порушення Ліцеєм правил
фінансової дисципліни, у зв'язку з чим
Інспекцією направлена вимога про їх
усунення.

Посилаючись на невиконання вимоги у
добровільному порядку, просили
зобов'язати відповідача забезпечити
відшкодування Рибаком В.О. шкоди, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством, заподіяної Ліцею
внаслідок зайвої оплати послуг
теплопостачання на суму 58 946,18 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 1 квітня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Інспекція,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку матеріалів справи та доводів
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що за результатами
проведеної у 2013 році ревізії
Інспекцією направлено Ліцею вимогу про
усунення виявлених порушень закону,
пунктом 4 якої відповідача зобов'язано
провести звірку взаєморозрахунків з
«Уманьтеплокомуненерго» та врахувати
зайву сплату коштів за теплопостачання
в розмірі 58 946,18 грн. Також Інспекція
вимагала відшкодувати за рахунок
винних осіб завдану шкоду.

Вимога Інспекції відповідачем
виконана в частині звірки
взаєморозрахунків з
«Уманьтеплокомуненерго» та врахування
зайвої сплати коштів за
теплопостачання в розмірі 58 946,18 грн.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходили з
того, що вимога Інспекції на час
судового розгляду виконана.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 № 499/2011
(Положення) Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальність винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
(підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», згідно з якими державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

У справі, яка розглядається,
Інспекція пред'явила вимогу від 8
жовтня 2013 року № 23-03/56-7934 про усунення
порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому оскаржувана вимога
Інспекції вказує на виявлені збитки та
їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення перевіряє
суд, який розглядає цей позов, а не
позов Інспекції до підконтрольної
установи про зобов'язання вчинити дії.

За таких обставин суди дійшли
правильного висновку щодо
необґрунтованості заявленого позову.

За правилами частини першої
статті 224 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Черкаській області
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 1 квітня 2014
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

О.Є.Донець

Л.Т.Черпіцька