Справа № 805/273/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/19697/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівГаманка О.І.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2013 року у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України (далі - УПФУ) в Ленінському
районі м. Донецька до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському
районі м. Донецька про стягнення витрат
на виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, стягнення витрат на
виплату державної адресної допомоги,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року УПФУ Ленінському районі
м. Донецька звернулося до суду з
позовом про стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ленінському
районі м. Донецька адресної допомоги,
суми витрат підвищення до пенсії та
витрат на виплату пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та витрат на поховання
певним особам за період з 01 липня по 30
жовтня 2012 року на загальну суму 387038,01
грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2012 року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ Ленінському
районі м. Донецька просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами встановлено, що згідно з актом
звірки за період з 01 липня по 01
листопада 2012 року відповідач не
прийняв до заліку виплачені суми в
розмірі 387038,01 грн, що складались з не
врахованих витрат на виплату пенсій по
втраті годувальника та витрат
пов'язаних з виплатою щомісячної
державної адресної допомоги згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» (далі - постанова КМУ № 265).

Підставою такого рішення стало те, що
частина осіб, яким виплачувалась
пенсія по втраті годувальника на
момент його загибелі не досягли
пенсійного віку та були працездатними,
інші особи не мають документів, що
свідчать про причинний зв'язок смерті
годувальника з отриманим трудовим
каліцтвом, а державна адресна допомога
не передбачена в переліку соціальних
виплат, які відшкодовуються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

З набранням чинності Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV)
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності в
зв'язку із втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону 1105-XIV
встановлено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального с страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутись до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат
(пункт 5 частини 2 статті 24 Закону 1105-XIV).

Умови призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника визначені
статтею 36 Закону України від 09 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV), частиною 1 якої
встановлено, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по III групі інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Частиною 2 статті 36 Закону № 1058-IV
встановлено, що непрацездатними
членами сім'ї вважаються чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є
інвалідами або досягли пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 цього
Закону.

Пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону №
1105-XIV (частина 8 статті 36 Закону № 1058-IV).

Підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті
21 Закону 1105-XIV передбачено, що у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини 1 статті 21 Закону 1105-XIV) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання. Непрацездатними
особами є жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють (стаття 33 Закону № 1105-XIV).

Аналіз наведених норм закону свідчить,
що Фонд зобов'язаний відшкодувати
витрати, понесені у зв'язку з виплатою
пенсій по втраті годувальника у
випадку якщо така пенсія виплачувалась
особам, які на момент смерті
годувальника досягли відповідного
віку або були непрацездатними.

Як встановлено судами, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 є дружинами
померлих, однак на день смерті
чоловіків були працездатними особами і
не досягли 55 років.

Зазначений факт додатково
підтверджено постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2012 року у справі 2а/0570/14281/2012,
яка набрала законної сили 16 січня 2013
року, якою відмовлено у задоволенні
позову УПФУ в Ленінському районі м.
Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в Ленінському
районі м. Донецька про стягнення витрат
на виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, стягнення
заборгованості з відшкодування
допомоги на поховання, стягнення
витрат на виплату державної адресної
допомоги за період з 01 березня по 30
червня 2012 року.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
витрати на виплату пенсій вказаним
особам по втраті годувальника не
підлягають відшкодуванню позивачу за
рахунок відповідача.

Що стосується відшкодування витрат на
виплату пенсій у зв'язку з втратою
годувальника ОСОБА_12 - дружини
померлого ОСОБА_13, ОСОБА_14- дружини
померлого ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - дружини
померлого ОСОБА_17, то слід зазначити
наступне.

Абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону №
1105-XIV встановлено, що в разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Враховуючи те, що позивач не надав
доказів що підтверджують причинний
зв'язок смерті потерпілих ОСОБА_13,
ОСОБА_15 та ОСОБА_17 з одержаними ними
раніше каліцтвом або
профзахворюванням, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для відшкодування
УПФУ в Ленінському районі м. Донецька
витрат на виплату пенсій по втраті
годувальника дружинам зазначених осіб
через відсутність висновків
відповідних медичних закладів.

Постановою КМУ № 265 запроваджена
щомісячна державна адреса допомога,
яка сплачується у разі, коли розмір
пенсії не досягає певного відсотка
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697 встановлено порядок
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій, що виплачується
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» та визначено
механізм відшкодування на
централізованому рівні.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено статтею 21 Закону №
1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Враховуючи те, що державна адресна
допомога, встановлена постановою КМУ №
26, не передбачена у вказаному переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, то суди першої та
апеляційної інстанцій обґрунтовано
відмовили у задоволенні позову в цій
частині позовних вимог.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України викладену в постанові від 20
лютого 2012 року № 21-462а11, яка відповідно
до статті 244-2 КАС України є обов'язковою
для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін, якщо
визнає, що судами не допущено порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судового рішення
чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Донецька залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді О.І.
Гаманко Ю.К. Черпак