Справа № 742/1532/14
Суддя: Бездідько В. М.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/71/14
Єдиний унікальний № 742/1532/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді
Бездідько В.М.,

при секретарі - Карпенко
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області про визнання
незаконною та скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
відповідним позовом, в якому просить
визнати незаконною та скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 26655011 від 26.03.2014 року
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області по виконанню
виконавчого листа, що виданий 26.04.2011
року на підставі постанови
Прилуцького міськрайонного суду від
07.04.2011 року, якою зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області
перерахувати та виплатити позивачу
-учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, як інваліду 3 групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи
допомогу на оздоровлення в розмірі 4
мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року посилаючись на ті обставини, що до
даного часу вказане рішення суду не
виконане і визначених судом коштів він
не отримував , а державний виконавець
не вжив всіх необхідних заходів для
повного виконання рішення суду та
передчасно, неправомірно виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження, а тому ОСОБА_1 просить суд
скасувати таку, як незаконну.

В судове засідання позивач не
з»явився, але надав заяву в якій
просить суд позовну заяву розглядати в
його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, однак надіслав до суду
заперечення в якому просив відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі, так як згідно матеріалів
виконавчого провадження державним
виконавцем при винесенні постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 26.03.2014 року не порушено норм Закону
України «Про виконавче провадження» та
розгляд справи провести за їх
відсутності.

Дослідивши наявні докази по справі суд
приходить до наступного висновку:

В судовому засіданні було достовірно
встановлено, що 07 квітня 2011 року судом
була винесена постанова в
адміністративній справі, якою
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Прилуцької міської ради Чернігівської
області перерахувати та виплатити
ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення як
інваліду 3 групи учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у розмірі 4 мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року. На підставі вказаної
постанови 26 квітня 2011 року судом був
виданий виконавчий лист, що був
пред'явлений позивачем до виконання .

Проте, 26 березня 2014 року головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області Петренко С.В.
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, посилаючись
на неможливість виконання рішення
суду через незалежні від боржника
обставини, а саме відсутність коштів
на рахунках для даного виду виплати,
яка була направлена на адресу позивача
та суду.

Відповідно до ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси.

Даючи правову оцінку такій постанові,
суд вважає за необхідне зазначити
наступне:

Основним нормативно-правовим актом,
яким регулюються спірні
правовідносини є Закон України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№606-ХІV (у редакції, чинній на час
прийняття оскаржуваної постанови
державним виконавцем).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення. Ч. 2 цієї ж статті передбачено,
що про наявність обставин, зазначених
у частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт. Ч 5 цієї ж
статті передбачено, що повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав,передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

За таких обставин, коли на
рахунках боржника відсутні кошти для
погашення боргу стягувану, коли не
виконавши рішення суду державний
виконавець повинен повернути
виконавчий документ стягувану
відповідно до положень ст.. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
що не позбавляє стягувача повторного
пред»явити виконавчий документ, який в
майбутньому можливо буде виконати при
надходженні коштів до боржника з
державного бюджету, в тому числі і
призначених для зазначених виплат,
коли відповідач в разі відсутності
коштів, не повинен закінчувати
виконавче провадження відповідно до
ст.. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», що перешкоджає
стягувану повторного пред»явити
виконавчий документ, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 50 цього ж Закону
закінчення виконавчого провадження є
завершенням виконавчого провадження,
яке не може бути розпочате знову, крім
випадків передбачених цим Законом,
постанова про закінчення виконавчого
провадження винесена головним
державним виконавцем Петренко С.В. є
протиправною, тому що винесена в
порушення положень ст..ст. 47,49, 50, 75
Закону України «Про виконавче
провадження» і є реальною перешкодою
для виконання рішення суду в
майбутньому та суттєво порушує права
ОСОБА_1 при виконанні судового рішення,
а тому суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, а постанова про
закінчення виконавчого провадження
від 26.03.2014 року підлягає скасуванню.

А також посилання відповідача в
спірній постанові, як на обставину, яка
послужила підставою для закінчення
виконавчого провадження неможливість
виконання рішення без участі боржника
не свідчить проте, що дії відповідача
не є протиправними, а винесена ним
постанова відповідає вимогам закону.
Виконання рішення суду в даному
випадку напряму залежить тільки від
надходження коштів з державного
бюджету на рахунки божника для
проведення виплат зазначених в
постанові суду, а не від неможливості
виконання рішення без участі боржника,
як це помилково зазначає відповідач в
своїй постанові.

На підставі ст. 47,49,50,75,82 ЗУ "Про
виконавче провадження", керуючись
ст.ст. 6,17,-19,99, 159-163,181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області про визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження -
задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-а-3980 /2011 від 26
квітня 2011 року про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Прилуцької міської
ради Чернігівської області
перерахувати та виплатити позивачу -
учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС за 2010 рік, як
інваліду 3 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи щорічну
грошову допомогу на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат відповідно до положень
ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", винесену 26 березня 2014 року
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області

Постанова суду може бути
оскаржена шляхом подачі впродовж 10
днів з дня її проголошення апеляційної
скарги до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: