Справа № 813/3493/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2014 року 11 год. 51 хв. м.
Львів №
Львівський окружний адміністративний
суд,
суддя Кедик М.В., секретар судового
засідання Харів М.Ю.,
представник позивача - Горбань О.В.
представник відповідача - Чупахін І.Р.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Еко-Дім» про стягнення
заборгованості у розмірі 227477,98 грн,-
Львівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Еко-Дім» (далі -
ПАТ «Холдингова компанія «Еко-Дім») про
стягнення боргу у розмірі 227477,98 грн.
В обґрунтування позовних вимог
покликаються на те, згідно зі звітом
наданим ПАТ «Холдингова компанія
«Еко-Дім» середньооблікова кількість
штатних працівників у 2013 році
становила 643 особи, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів 18 осіб. Норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2013 році для відповідача
становив 26 осіб. Тобто, відповідачем не
виконано норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості 8 осіб. Середньорічна
заробітна плата штатного працівника за
адміністративно-господарських санкцій
становить 227273,44 грн. Сума пені за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
за період з 16.04.2014 року по 18.04.2014 року (3
дні) складає 204,54 грн. Враховуючи
зазначене, позивач просить позов
задовольнити та стягнути з відповідача
на його користь борг в розмірі 227477,98
адміністративно-господарські санкції
227273,44 грн та пеня 204,54 грн.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві. Просив позов
задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на адміністративний
позов. Зазначив, що на виконання вимог
законодавства ПАТ «Холдингова
компанія «Еко-Дім» направляло до
центру зайнятості за своїм
місцезнаходженням відповідну
звітність (звіти форми 3-ПН) з
інформацією щодо можливості
працевлаштування від 10 до 14 інвалідів,
але робочі місця залишилось
вакантними. Подання відповідного звіту
до центру зайнятості є належним
(єдиним) підтвердженням наявності на
підприємстві створеного та введеного в
дію місця для працевлаштування
інваліда. Тому вважає, що ним здійснено
всіх залежних від нього заходів
спрямованих на виконання
загальновстановленого нормативу щодо
кількості працюючих на підприємстві
інвалідів та недопущення
господарського правопорушення.
Невиконання нормативу для
працевлаштування інвалідів на
створених товариством для них робочих
місць була зумовлена недостатньою
кількістю скерованих державною
службовою зайнятості осіб з обмеженою
працездатністю. А відтак, підстав для
адміністративно-господарських санкцій
за порушення нормативу щодо
працевлаштування інвалідів немає.
Просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з наступних підстав.
Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.
Згідно з ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007 № 70 затверджено порядок
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
(далі - Порядок). Відповідно до цього
Порядку звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають щороку до 1 березня
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів за формою, затвердженою
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 10.02.2007
№42.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Як вбачається з поданого ПАТ
«Холдингова компанія «Еко-Дім» звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу відповідача за 2013
рік становила 643 особи, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність становить 18 осіб, при
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів» та п. 2 «Порядку», відповідач
упродовж 2013 року щомісяця подавав
звіти форми № 3-ПН, якими ПАТ
«Холдингова компанія «Еко-Дім»
інформувало Львівський міський центр
зайнятості про наявність вільних
вакансій для працевлаштування
інвалідів, в кількості від 10 до 14
Створення спеціальних робочих місць
для працевлаштування інвалідів
підтверджується поданими
представником відповідача штатними
розписами робітників ПАТ «Холдингова
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
ст. 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» створення
спеціальних робочих місць для
працевлаштування інвалідів
здійснюється за рахунок коштів Фонду
соціального захисту інвалідів або за
рішенням місцевої ради за рахунок
власних коштів підприємств, установ,
організацій.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Податковим Кодексом України, а є
заходом впливу до правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
вчиненням правопорушення.

Адміністративно-господарські санкції,
застосування яких передбачено ч. 1 ст. 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», є
видом господарсько-правової
відповідальності, що встановлена ч. 3
ст. 217 ГК України, у зв'язку з чим
підставою для їх застосування є
вчинення суб'єктом господарювання
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Таким чином, ч. 2 ст. 218 ГК України
відповідачу надано право довести, що
ним здійснено всіх залежних від нього
заходів спрямованих на виконання
загальновстановленого нормативу щодо
кількості працюючих на підприємстві
інвалідів.

Виходячи з аналізу наведених норм, для
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених ст. 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» є
наявність в діях (бездіяльності)
суб'єкта господарювання складу
господарського правопорушення, у тому
числі протиправності дій
(бездіяльності), шкідливих наслідків,
вини та причинно-наслідкового зв'язку
між протиправною дією (бездіяльністю)
та спричиненими шкідливими наслідками.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Холдингова компанія «Еко-Дім»
виконало в повному обсязі зобов'язання,
передбачені ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» щодо виділення та
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
забезпечення інших
соціально-економічних гарантій,
передбачених чинним законодавством,
надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України в 2013 році, а відтак
відповідачем вжито усіх можливих
заходів для працевлаштування
інвалідів відповідно до встановленого
ч. 1 ст. 19 цього Закону нормативу
робочих місць.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підбір робочого
місця здійснюється з урахуванням
побажань інваліда, наявних у нього
професійних навичок і знань, а також
рекомендацій медико-соціальної
експертизи. Аналогічна за змістом
норма, вміщена в частині третій статті
18-1 цього Закону, відповідно до якої
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Щодо інформації наданої суду про осіб,
які були скеровані Львівським обласним
центром зайнятості для
працевлаштування та яким ПАТ
«Холдингова компанія «Еко-Дім» було
відмовлено у прийнятті на роботу, суд
зазначає наступне.

Відповідно до форми направлення на
працевлаштування, яка була затверджена
наказом № 270 від 16.05.2013 року
Міністерства соціальної політики
України визначення в направленнях на
працевлаштування того, що особа
направляється на робоче місце для
працевлаштування інваліда є
обов'язковим. Також є обов'язковою
вказівка, що особа належить до
категорії громадян, що мають додаткові
гарантії у сприянні працевлаштуванню.

Всупереч вказаної норми законодавства
центр зайнятості направляв
відповідачу безробітних осіб без
зазначення вищевказаних ознак, що
підтверджується поданими до суду
направленнями на працевлаштування.

Відтак, належних та допустимих доказів
того, що центр зайнятості скеровував до
ПАТ «Холдингова компанія «Еко-Дім»
інвалідів для їх працевлаштування суду
не надано.

Суд також погоджується з позицією
відповідача, що обов'язок підприємства
зі створення робочих місць для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком займатися пошуком інвалідів
для працевлаштування.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що відповідачем вжито усіх
залежних від нього заходів щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування.

Враховуючи те, що правові підстави для
застосування до ПАТ «Холдингова
компанія «Еко-Дім»
адміністративно-господарських санкцій
відсутні, то немає підстав і для
стягнення з відповідача пені за
порушення строків сплати таких
санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст. 86 КАС України оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що оскільки у діях ПАТ
«Холдингова компанія «Еко-Дім»
відсутній склад правопорушення у сфері
господарювання та відповідачем вжито
всіх залежних від нього заходів,
передбачених чинним законодавством
України, з метою недопущення
господарського правопорушення, у
задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України
судові витрати у формі судового збору у
даній справі з відповідача стягненню
не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Постанова суду першої інстанції
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 22
липня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.