Справа № 826/4515/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2014 року №
826/4515/14

Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1, яка діє від себе та як
законний представник в інтересах:
малолітньої доньки ОСОБА_2,
малолітнього сина ОСОБА_3, малолітньої
доньки ОСОБА_4до
відповідача-1Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва
відповідача-2Деснянського районного
відділу Головного управління
державної міграційної служби України в
м. Києвітретя особа-1Публічне
акціонерне товариство «Холдингова
компанія «Київміськбуд»третя
особа-2Дочірнє підприємство «Екос» по
експлуатації та ремонту житлового
фонду та об'єктів соціально-побутового
призначення Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд»третя особа-3Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства
«Житлорембудсервіс»прозобов'язання
вчинити певні дії щодо реєстрації
місця проживання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного
суду міста Києва надійшла позовна
заява ОСОБА_1, яка діє від себе та як
законний представник в інтересах:
малолітньої доньки ОСОБА_2,
малолітнього сина ОСОБА_3, малолітньої
доньки ОСОБА_4 до відповідача-1
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва, відповідача-2 Деснянського
районного відділу Головного
управління державної міграційної
служби України в м. Києві, третя особа-1
Публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»,
третя особа-2 Дочірнє підприємство
«Екос» по експлуатації та ремонту
житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»,
третя особа-3 Комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства
«Житлорембудсервіс», про зобов'язання
вчинити певні дії щодо реєстрації
місця проживання.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08.04.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/4515/14, та призначено справу до
судового розгляду.

Зважаючи на неприбуття відповідачів (1
та 2) в судове засідання 13.05.2014 р., а також
не надання останнім жодних документів
на вимогу ухвали суду від 08.04.2014 р. про
відкриття провадження в
адміністративній справі № 826/4515/14,
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13.05.2014 р. було визнано
обов'язковою участь в судових
засіданнях відповідача-1 Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва та
відповідача-2 Деснянського районного
відділу Головного управління
державної міграційної служби України в
м. Києві, а також зобов'язано останніх
виконати вимоги ухвали суду від 08.04.2014
р. про відкриття провадження в
адміністративній справі № 826/4515/14, а
саме надати на вимогу суду:
обґрунтовані письмові заперечення
проти позову та всі докази на їх
підтвердження, які наявні у
відповідачів; нормативно-правові
обґрунтування підстав не здійснення
реєстрації місця проживання позивачки
та її малолітніх дітей в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1; та копії всіх
документів (та оригіналів для звірки)
на підставі яких не було здійснено
реєстрації місця проживання позивачки
та її малолітніх дітей в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1.

Однак, в судове засідання 26.06.2014 р.
відповідач-1 Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва та
відповідач-2 Деснянський районний
відділ Головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві -
знову не прибули та не скерували своїх
представників, хоча останні належним
чином були повідомлені про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.

З приводу зазначеного (не прибуття в
судове засідання 26.06.2014 р., хоча
обов'язкова участь відповідачів в
судовому засіданні двічі визнавалася
судом обов'язковою), відповідачем-1 та
відповідачам-2 було подано до
канцелярії суду письмові клопотання
про проведення судового засідання за
відсутності їх представників.

Також, Комунальним підприємством
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва було
подано до канцелярії суду пояснення до
позовної заяви, в якому останній
зазначає про віднесення компетенції
стосовно вчинення певних дії щодо
реєстрації місця проживання (в даному
випадку позивачки та її малолітніх
дітей) саме до відповідача-2
Деснянського районного відділу
Головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві,
відповідно до чого Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва не є
належним відповідачем в даній
адміністративній справі, та в
зазначеному поясненні до позовної
заяви відповідач-1 також просив суд
прийняти рішення відповідно до вимог
чинного законодавства.

В свою чергу відповідачем-2 жодних
письмових заперечень на позовну заяву
до канцелярії суду не подавалося, проте
як в листі від 10.06.2014 р. Деснянський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
м. Києві повідомив суд про те, що
питання реєстрації, зняття з
реєстраційного обліку та інші дії у
відповідності до чинного
законодавства будуть здійснені
відповідачем-2 безперешкодно на
підставі рішення суду після його
винесення та набрання законної сили.

Натомість представник позивача в
судовому засіданні 26.06.2014 р. заявлені у
позовній заяві позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд:

- зобов'язати Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва та
Деснянський районний відділ Головного
управління державної міграційної
служби України в місті Києві здійснити
реєстрацію місця проживання ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в гуртожитку
за адресою: АДРЕСА_1;

- судові витрати покласти на
відповідачів.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що відповідачем-1 Комунальним
підприємством «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва та
відповідачам-2 Деснянським районним
відділом Головного управління
державної міграційної служби України в
м. Києві було безпідставно та
протиправно відмовлено позивачці
ОСОБА_1 у реєстрації її та її малолітніх
дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
кімнаті гуртожитку під АДРЕСА_1,
оскільки, зазначене право позивачки на
реєстрацію її та її малолітніх дітей за
вказаною житловою площею
підтверджується відповідним та
передбаченим чинним законодавством
ордером (ст. 52 Житлового кодексу УРСР), а
саме ордером № 208 від 19.10.2012 р., виданим
третьою особою-2 Дочірнім
підприємством «Екос» по експлуатації
та ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на житлову площу в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1 (ліжко-місце), згідно
якого позивачка та її малолітні діти
отримали законне право на вселення та
реєстрацію у вищевказаному гуртожитку.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття відповідача-1, відповідача-2 та
третіх осіб, що були повідомлені
належним чином, в судове засідання
26.06.2014 р., суд ухвалив продовжити
розгляд даної адміністративної справи
№ 826/4515/14 в порядку письмового
провадження, без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, проти чого також не заперечив
представник позивача.

Про перехід до розгляду вказаної
справи № 826/4515/14 в порядку письмового
провадження, відповідача-1,
відповідача-2 та третіх осіб було
належним чином повідомлено листом від
26.06.2014 р., що отриманий останніми, та
докази зазначеного містяться в
матеріалах справи.

За наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/4515/14 в порядку письмового
провадження, станом на 22.07.2014 р. інших
документів з приводу даного спору від
сторін по справі до канцелярії суду не
надходило.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, та не заперечувалося
відповідачами, позивачка ОСОБА_1 є
матір'ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2
р.н.) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.).

З 2010 року позивачка працює в ПАТ
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на посаді провідного фахівця
Департаменту реалізації нерухомості.

В 2012 році, у зв'язку з виникненням у
позивачки житлових проблем, остання
звернулася до свого роботодавця
(третьої особи-1) з приводу забезпечення
її особисто та її сім'ї службовим
житлом.

Так, 19 жовтня 2012 року на спільному
засіданні адміністрації та
профспілкового комітету Дочірнього
підприємства «Екос» по експлуатації та
ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення ПАТ
«Холдингова компанія «Київміськбуд», в
господарському віданні у якого
знаходиться житловий фонд та об'єкти
соціально-побутового призначення
третьої особи-1, було вирішено надати
для проживання (з правом реєстрації)
позивачці та її малолітнім дітям
кімнату в гуртожитку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення, 22 жовтня
2012 року третьою особою-2 на ім'я
позивачки та її малолітніх дітей
видано Ордер № 208 на житлову площу в
гуртожитку (ліжко-місце), згідно якого
останні (позивачка та її малолітні
діти) отримали законне право на
вселення та реєстрацію у вищевказаному
гуртожитку.

Таким чином, позивачка разом із її
сім'єю зайняла вільну кімнату під
АДРЕСА_1, яку надало їй керівництво
вказаного гуртожитку.

Після цього, 02 листопада 2012 р. позивачка
письмово звернулася до Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва із заявою
(вхід. № 453) з приводу реєстрації її та
її малолітніх дітей у вищевказаному
гуртожитку, проте жодної письмової
відповіді на вказане звернення ОСОБА_1
так і не отримала.

В подальшому, задля вжиття всіх
відповідних заходів, спрямованих на
вирішення проблеми реєстрації ОСОБА_1
та її сім'ї в гуртожитку, позивачка
звернулася до Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації (вхід. №
ф-1363 від 15.11.2012 р.) та Київської міської
державної адміністрації (вхід. № ОП
Ф-35272 від 11.12.2012 р.).

28 лютого 2013 року позивачка отримала
відповідь від Київської міської
державної адміністрації (в особі
Директора Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
ОСОБА_5), за вих. № 058/3/1- КЦ-18 (Ф-678/2), з якої
вбачається, що: «вирішення порушеного
питання знаходиться у межах
повноважень Деснянської районної в
місті Києві державної адміністрації»,
при тому як напередодні, 26 грудня 2012
року позивачки отримала відповідь від
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації (вих. № Ф-1561), з
якої вбачається прямо протилежне, а
саме: «вирішення питання здійснення
реєстрації осіб не належить до
компетенції Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації».

Крім того, 15 листопада 2012 року
позивачка наполягла на прийнятті
відповідачем-2 її письмового звернення
(вхід. № 4/ф-20), у зв'язку з чим 13 грудня 2012
року ОСОБА_1 отримала відповідь від
останнього (вих. № 4/6н. 20-ф), з якої
вбачалося, що позивачці фактично було
відмовлено у реєстрації через те, що
кімната АДРЕСА_1, в якій проживають
позивачка та її малолітні діти, начебто
є нежилим приміщенням.

28 лютого 2014 року (після народження у
позивачки третьої дитини), з огляду на
побоювання щодо вчинення відносно неї
незаконних дій, направлених на
виселення разом із малолітніми дітьми
з гуртожитку, ОСОБА_1 знову звернулася
до відповідачів (1 та 2) із заявою про
реєстрацію її, та членів її сім'ї в
гуртожитку, в кімнаті, в якій останні і
проживають (вхід. № 74 від 28.02.2014 р.).

Натомість, і в даному випадку, обидва
відповідачі знову відмовили позивачці
в реєстрації в реєстрації її, та членів
її сім'ї в гуртожитку, а саме в кімнаті,
в якій останні і проживають відповідно
до Ордеру № 208 від 19.10.2012 р., виданого
третьою особою-2 Дочірнім
підприємством «Екос» по експлуатації
та ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на житлову площу в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1 (ліжко-місце).

З огляду на таке, та вважаючи
протиправними зазначені дії
відповідачів щодо відмови в реєстрації
місця проживання ОСОБА_1, та її
малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, позивачка звернулася за
захистом своїх порушених прав (та
порушених прав її малолітніх дітей) в
судовому порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, а також вивчивши норми
відповідного законодавства з приводу
даного спору, суд дійшов до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог позивача,
зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації. Центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
реєстрації фізичних осіб, затверджує
відповідно до закону порядок
реєстрації місця проживання та місця
перебування осіб в Україні, зразки
документів, необхідних для реєстрації
і зняття з реєстрації місця проживання
та місця перебування.

Згідно п. 1.3 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого Наказом Міністерства
внутрішніх справ України № 1077 від
22.11.2012 р. (надалі - Порядок), реєстрація
місця проживання здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (АР Крим) значення
(далі - територіальний підрозділ ДМС
України) у день подання особою
документів.

Пунктом 2.2 Порядку встановлено, що для
реєстрації місця проживання особа або
її законний представник подає до
територіального підрозділу ДМС
України, зокрема:

- письмову заяву про реєстрацію місця
проживання;

- документ, до якого вносяться
відомості про місце проживання;

- квитанцію про сплату державного мита
або документ про звільнення від його
сплати;

- талон зняття з реєстрації місця
проживання в Україні (талон зняття з
реєстрації місця проживання в Україні
не подається у разі оформлення
реєстрації місця проживання з
одночасним зняттям з реєстрації
попереднього місця проживання);

- документи, що підтверджують: право на
проживання в житлі (зокрема - ордер);

- свідоцтво про народження або
свідоцтво про належність до
громадянства України, якщо
реєструється місце проживання дитини,
яка не досягла 16-річного віку;

- заява про зняття особи з реєстрації
місця проживання, форма якої наведена в
додатку 8 до цього Порядку (у разі
здійснення реєстрації місця
проживання з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання).

Відповідно до п. 2.5 Порядку,
забороняється вимагати для реєстрації
місця проживання подання особою інших
документів.

Таким чином, діючим законодавством
України передбачений вичерпний
перелік документів, наявність яких є
обов'язковою підставою для проведення
реєстрації місця проживання особи.

Натомість, надання територіальному
підрозділу ДМС (відповідачу-2) жодних
інших документів, ніж ті, що перелічені
в п. 2.2 Порядку, в тому числі ті, що
підтверджують належність житла,
зазначеного в ордері, до житлового
фонду, законодавством не передбачено.

Крім того, віднесення на власний розсуд
посадовою особою відповідача-2 (тобто
особою, що має здійснювати суто
технічну роботу - прийом та видача
документів, заповнення карток,
здійснення відповідної позначки в
паспорті та інше) кімнати в гуртожитку
до житлового чи нежитлового фонду,
очевидно не входить до компетенції
такої посадової особи, та має
здійснюватися відповідним Бюро
технічної інвентаризації.

Жодних належних та допустимих доказів
того, що кімната АДРЕСА_1, в якій
проживають позивачка та її малолітні
діти, є нежилим приміщенням (а саме:
паспорта об'єкта нерухомості,
поповерхового та покімнатного плану
об'єкта нерухомості (із зазначенням
жилих та нежилих приміщень) -
відповідачем-2 Деснянським районним
відділом Головного управління
державної міграційної служби України в
м. Києві до матеріалів справи надано не
було.

Більш того, в Ордері № 208 від 19.10.2012 р. на
житлову площу в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, виданому третьою особою-2
Дочірнім підприємством «Екос» по
експлуатації та ремонту житлового
фонду та об'єктів соціально-побутового
призначення Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд», в графі «кімната»
чітко зазначено - л/м, тобто,
ліжко-місце. При цьому, ліжко-місцем
слід вважати будь-яке придатне для
проживання приміщення гуртожитку,
площа якого відповідає вимогам норм,
встановлених для проживання особи.

Також, на переконання суду, фактичне
проживання позивачки та її сім'ї
(малолітніх дітей) в кімнаті АДРЕСА_1, не
зобов'язує відповідачів зареєструвати
ОСОБА_1 з її сім'єю саме зазначеній
кімнаті (яку відповідач-2 вважає
нежитловим приміщенням, без належного
підтвердження зазначеного), оскільки, в
даному випадку, така реєстрація може
бути здійснена у вказаному гуртожитку
взагалі, проте не обов'язково в якійсь з
його кімнат.

Таким чином, через вказані дії
відповідача-2, що полягають у відмові в
реєстрації ОСОБА_1 та її малолітніх
дітей за місцем їхнього проживання в
гуртожитку по АДРЕСА_1, останні
позбавлені будь-якого соціального
захисту, а саме: не можуть повноцінно
отримувати медичну допомогу; соціальну
допомогу у зв'язку з народженням
дитини; виникають чисельні проблеми із
влаштуванням дітей до дитячого садочку
та зміною прізвища старшої доньки,
оскільки, за вищевказаних обставин,
зазначеного не можливо зробити за
місцем проживання позивачки.

Крім того, 28 жовтня 2013 року Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства «Житлорембудсервіс»
Деснянського району м. Києва
звернулося до позивачки та членів її
сім'ї через працівників відповідача-1 з
Приписом про звільнення зайнятого
приміщення у зв'язку з відсутністю
правових підстав для його зайняття
(вих. № 54-2898).

В даному Приписі третя особа-3 зазначає
про «відсутність правової підстави для
зайняття кімнати» в гуртожитку, і, як
наслідок вимагає від позивачки та її
малолітніх дітей звільнити зайняту
ними кімнату, а у разі невиконання
вимог про звільнення, погрожує
зверненням до суду щодо примусового
виселення.

Таким чином, на переконання суду,
необґрунтовані дії відповідача-2, щодо
відмови в реєстрації позивачки та її
малолітніх дітей в гуртожитку по
АДРЕСА_1, потягли за собою також інші
негативні наслідки для останніх, а саме
невизнання та ймовірне оскарження в
майбутньому третьою особою-3
законності перебування ОСОБА_1 та її
малолітніх дітей у вищевказаному
гуртожитку, в результаті чого
позивачка з трьома малолітніми дітьми
взагалі можу залишитися на вулиці, хоча
фактично, що також підтверджується
наявними у справі доказами, зазначене
право позивачки на реєстрацію її та її
малолітніх дітей за вказаною житловою
площею підтверджується відповідним та
передбаченим чинним законодавством
ордером (ст. 52 Житлового кодексу УРСР), а
саме ордером № 208 від 19.10.2012 р., виданим
третьою особою-2 Дочірнім
підприємством «Екос» по експлуатації
та ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на житлову площу в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1 (ліжко-місце), згідно
якого позивачка та її малолітні діти
отримали законне право на вселення та
реєстрацію у вищевказаному гуртожитку.

Відповідно до ст. 6 Конституції України,
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен
має право на житло. Держава створює
умови, за яких кожний громадянин матиме
змогу побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону. Ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Частиною 1 ст. 29 Цивільного кодексу
України встановлено, що місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Як вбачається з ч. 1 ст. 127 Житлового
кодексу України, для проживання
робітників, службовців, абітурієнтів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання можуть
використовуватись гуртожитки.

Частиною 2 ст. 128 Житлового кодексу
України встановлено, що жила площа в
гуртожитку надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи, організації чи органу
кооперативної або іншої громадської
організації та відповідного
профспілкового комітету.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», громадянин
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які постійно або
тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів.

З огляду на викладені вимоги
законодавства, та надані позивачкою
документи, що також наявні в матеріалах
справи, відповідач-2 був зобов'язаний
здійснити реєстрацію ОСОБА_1 та її
малолітніх дітей за місцем їх
фактичного проживання (ліжко-місця
(кімнати) в гуртожитку по АДРЕСА_1 на
підставі Ордеру № 208 від 19.10.2012 р.,
виданого третьою особою-2 Дочірнім
підприємством «Екос» по експлуатації
та ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на житлову площу в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1 (ліжко-місце), згідно
якого позивачка та її малолітні діти
отримали законне право на вселення та
реєстрацію у вищевказаному гуртожитку)
ще в день першого звернення позивачки
до Деснянського районного відділу
Головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві,
як це передбачено вимогами п. 2.2
«Порядку реєстрації місця проживання
та місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів», затвердженого
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України № 1077 від 22.11.2012 р.

Проте, в даному випаду, заявлена
позивачкою позовна вимога щодо
зобов'язання відповідачів (1 та 2)
здійснити реєстрацію місця проживання
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, не
стосується повноважень (компетенції)
відповідача-1 Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва, а
стосується повноважень (компетенції)
саме відповідача-2 Деснянського
районного відділу Головного
управління державної міграційної
служби України в м. Києві, оскільки,
відповідно до Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», Положення
«Про державну міграційну службу
України», затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 405/2011, Наказу МВС від 22.11.2012 р. «Про
затвердження Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
ведення реєстраційного обліку місця
проживання фізичних осіб покладено на
Державну міграційну службу.

Так, згідно підпункту 4 пункту 20
вказаного вище Положення, завданням
Державної міграційної служби є
здійснення реєстрація/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування фізичних осіб,
а також ведення відповідних
реєстраційних обліків.

Таким чином, наведені вище обставини,
наявні матеріали справи та норми
зазначеного законодавства свідчать
про часткову обґрунтованість позовних
вимог позивача, що не було допустимими
доказами по справі спростовано
відповідачем-2.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем-2, як
суб'єктом владних повноважень, не було
доведено суду правомірності його дій,
щодо відмови позивачці та її
малолітнім дітям у реєстрації останніх
в гуртожитку по АДРЕСА_1, хоча фактично,
що також підтверджується наявними у
справі доказами, зазначене право
позивачки на реєстрацію її та її
малолітніх дітей за вказаною житловою
площею підтверджується відповідним та
передбаченим чинним законодавством
ордером (ст. 52 Житлового кодексу УРСР), а
саме ордером № 208 від 19.10.2012 р., виданим
третьою особою-2 Дочірнім
підприємством «Екос» по експлуатації
та ремонту житлового фонду та об'єктів
соціально-побутового призначення
Публічного акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
на житлову площу в гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1 (ліжко-місце), згідно
якого позивачка та її малолітні діти
отримали законне право на вселення та
реєстрацію у вищевказаному гуртожитку.

Натомість позивачка надала суду
відповідні обґрунтування, що
підтверджуються допустимими доказами
у справі, щодо протиправності відмови
відповідача-2 у реєстрації ОСОБА_1 та її
малолітніх дітей в гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Зважаючи на те, що позовні вимоги
задовольняються судом частково, судові
витрати зі сплати судового збору, у
відповідності до ст. 94 КАС України,
підлягають відшкодуванню позивачу з
держаного бюджету за рахунок
асигнувань відповідача-2 в половинному
розмірі.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Деснянський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
місті Києві здійснити реєстрацію місця
проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судові
витрати зі сплати судового збору в
половинному розмірі у сумі 36,54 грн. за
рахунок бюджетних асигнувань
Деснянського районного відділу
Головного управління державної
міграційної служби України в місті
Києві.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 22.07.2014 р.