Справа № 820/6860/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 р.Справа № 820/6860/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

представника позивача Костроміна В.С.

представника відповідача Іхненко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Красноградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014р.
по справі № 820/6860/14

за позовом Приватного
аграрно-орендного підприємства "Зоря"

до Красноградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне аграрно орендне підприємство
"Зоря" (надалі за текстом - ПАОП "Зоря",
позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Красноградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Харківській
області (надалі за текстом -
Красноградська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області, відповідач), в
якому просив суд: визнати протиправним
та скасувати податкове повідомлення -
рішення Красноградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Харківській області від 10.02.2014 року №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання Приватному аграрно
орендному підприємству "Зоря" на 92573,00
грн., яке включає податок на додану
вартість в сумі 61715,00 грн. та штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 30858,00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014р.
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано податкове повідомлення -
рішення Красноградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Харківській області (63304, Харківська
область, м. Красноград, вул. Короленко,
85) від 10.02.2014 року № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
Приватному аграрно орендному
підприємству "Зоря" (63310, Харківська
область, Красноградський район, с.
Миколо-Комишувата, вул. Українська, 1,
) на 92573,00 грн., яке
включає податок на додану вартість в
сумі 61715,00 грн. та штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 30858,00 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а саме вимог п.
198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, ч. 1 ст. 203, ст. 215, п. 1ст. 216, ст. 228
Цивільного кодексу України, ст.ст. 70, 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, просив оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Красноградська ОДПІ зазначає про
неможливість реального здійснення
господарських операцій позивача з ПП
"СФГ Нікопольське" виконаних у липні 2013
року, з огляду на наявність податкової
інформації, зокрема акту перевірки ПП
"СФГ Нікопольське", яким встановлено
відсутність підприємства за
місцезнаходженням, порушення вказаним
контрагентом позивача податкового
законодавства та ознаки нереальності
здійснення господарської діяльності, а
також ненадання позивачем під час
проведення перевірки всіх необхідних
документів, що підтверджують виконання
спірних операцій.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Приватне аграрно орендне підприємство
"Зоря" зареєстроване 19.01.2000 року
Красноградською районною державною
адміністрацією за № 0000162,
місцезнаходження: Харківська обл.,
Красноградський р-н., с.
Миколо-Комишувата, вул. Українська, 1.
Позивач перебуває на обліку в
Красноградській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області з 24.01.2000 року за № 566 , .

Красноградською ОДПІ було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку приватного аграрно
орендного підприємства "Зоря", код за
щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ПП "СФГ
Нікопольське", код 38361070, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
липень 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 31.10.2013 року № 133/20-16-22/30377984, яким
встановлено такі порушення ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, яка залишається у
розпорядженні сільськогосподарського
підприємства та/або спрямовується на
спеціальний рахунок за підсумками
поточного звітного періоду на 61715,00
грн., в тому числі за липень 2013 року на
суму 61715,00 грн.

Не погодившись із вказаним актом, ПАОП
"Зоря" надав заперечення до
Красноградської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській обл. від 06.11.2013 року за № 468.

У відповіді Красноградської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській обл. від 13.10.2013
року за № 275/20-16-22/28 зазначено, що всі
порушення, викладені в акті перевірки
від 31.10.2013 року № 133/20-16-22/30377984 є
підтверджені належними доказами, а дії
відповідача не відповідають діючому
законодавству.

За результатами висновків, викладених
в акті перевірки, відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення від 18.11.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобо'язання з податку на додану
вартість в розмірі 61715,00 грн. та
нарахування штрафних санкцій в розмірі
92573,00 грн.

В подальшому, позивачем було подано
скаргу від 28.11.2013 року за № 553 до ГУ
Міндоходів у Харківській області на
зазначене податкове
повідомлення-рішення.

Головне управління Міндоходів у
Харківській області рішенням від 30.01.2014
року № 590/10/20-40-10-04-17 скасувало податкове
повідомлення-рішення Красноградської
ОДПІ ГУ Міндоходів України у
Харківській області від 18.11.13 № в
частині збільшення грошового
зобов'язання (штрафні санкції) з
податку на додану вартість у сумі 61715,00
грн., в іншій частині зазначене
податкове повідомлення-рішення
залишило без змін, а скаргу ПАОП «Зоря»
без задоволення.

За результатами розгляду первинної
скарги відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
10.02.2014 року № про збільшення суми
грошового зобо'язання з податку на
додану вартість в розмірі 61715,00 грн. та
нарахування штрафних санкцій в розмірі
30858,00 грн.

В подальшому, позивачем було подано
скаргу від 10.02.2014 року за № 56 до
Міністерства доходів і зборів України
на зазначене податкове
повідомлення-рішення.

Міністерством доходів і зборів України
рішенням від 01.04.2014 року за №
5790/6/99-99-10-01-05 за результатами скарги
ПАОП "Зоря" від 10.02.2014 року № 56, залишено
без змін податкове
повідомлення-рішення від 10.02.2014 року №
, а скаргу ПАОП "Зоря" без
задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
неправомірності та необґрунтованості
прийнятого відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 10.02.2014 року №
.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
фактичною підставою для визначення
суми податкового зобов'язання стало
виявлення порушень суб'єктом
господарювання: ст. 202 Цивільного
кодексу України, ст. 198 Податкового
кодексу України, а саме, заниження суму
податку на додану вартість, яка
залишається у розпорядженні
сільськогосподарського підприємства
та/або спрямовується на спеціальний
рахунок за підсумками поточного
звітного періоду на 61715,00 грн., в тому
числі за липень 2013 року на суму 61715,00
грн.

Колегія суддів звертає увагу, що
наслідки в податковому обліку платника
податків створюють лише реально
вчинені господарські операції, тобто
такі, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
змісту, укладених платником податку
договорів.

Таким чином, дослідженню підлягає
реальність господарських операцій, що
є визначальною для формування
податкових зобов'язань та виникнення
права на податковий кредит;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, реальність
усіх даних, наведених у документах, що
надають право на податковий кредит, а
також належне оформлення
бухгалтерської документації, на
підставі якої формується податковий
облік платника податків .

За приписами п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
податкового кредиту з ПДВ настають
лише у разі реального (фактичного)
вчинення господарських операцій з
придбання товарів (робіт,послуг), що
пов'язані з рухом активів, зміною
зобов'язань чи власного капіталу
платника, та відповідають економічному
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, а не лише
оформлення відповідних документів або
рух грошових коштів на рахунках
платників податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного
Закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
реального здійснення операцій,
підтверджених первинними документами,
складеними відповідно до вимог чинного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що між
ПАОП "Зоря" та ПП "СФГ Нікопольське"
укладено договір поставки від 03.07.2013
року № 03/077, а також по договору
поставки укладено Додаток № 1 від 04.07.2013
року на поставку соди харчової, Додаток
№ 2 від 05.07.2013 року на поставку шрота
соняшникова, Додаток № 3 від 08.07.2013 року
на поставку шрота соняшникова, Додаток
№ 4 від 12.07.2013 року на поставку макухи
соняшникової, Додаток № 5 від 25.07.2013
року на поставку макухи соняшникової.

Згідно з договором від 03.07.2013 року № 03/077
та укладених додатків до нього ПП "СФГ
Нікопольське" було поставлено на
адресу ПАОП "Зоря" шрот соняшниковий,
макуху соняшникову та соду харчову, що
підтверджується податковими
накладними від 04.07.2013 року № 49, 05.07.2013
року № 57, 08.07.2013 року № 79, 11.07.2013 року №
118, 11.07.2013 року № 119, 25.07.2013 року № 214,
видатковими накладними від 04.07.2013 року
№ 182, 05.07.2013 року № 193, 08.07.2013 року № 213,
13.07.2013 року № 276, 25.07.2013 року № 345.

Фізичне переміщення товару від
продавця до покупця підтверджується
товарно-транспортними накладними від
04.07.2013 року БЗС № 04/074, від 05.07.2013 року БЗС
№ 05/074, від 08.08.2013 року БЗС № 08/071, від
12.07.2013 року БЗС № 12/073, від 25.07.2013 року БЗС
№ 25/072.

В матеріалах справи містяться
посвідчення якості товару, а саме шроту
соняшникового та жмиху соняшникового
№ 04/07-2 від 04.07.2013 року, 07/07-3 від 07.07.2013
року, 12/07-4 від 12.07.2013 року, 24/07-1 від 24.07.2013
року, відповідно до яких, продукція
відповідає вимогам ДСТУ.

З матеріалів справи вбачається, що
отриманий товар було оплачено по
рахунку № 6320 згідно з платіжними
дорученнями № 1783 від 05.07.2013 року на
суму 80200,00 грн.; № 2016 від 30.07.2013 року на
суму 80000,00 грн.; № 1833 від 11.07.2013 року
на суму 21000,00 грн.; № 1746 від 04.07.2013 року
на суму 110062,51 грн.; № 1747 від 04.07.2013
року на суму 7537,49 грн.; № 1823 від 11.07.2013
року на суму 66150,00 грн., на загальну
суму 308575,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі
61715,00 грн.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що зважування придбаного
товару здійснювалась на електронних
вагах марки JU № 3075 для статистичного
зважування автомобілів, максимальна
вага становить 80 тон, ваги проходили
регулярну повірку та знаходяться на
балансі підприємства. Зважування
вантажу відображено в книзі вагаря №
50.

Відповідно до книги № 17, після
зважування, придбаний товар було
вивантажено на складі № 1 за адресою:
Харківська область, Красноградський
район, с. Миколо-Комишувата, вул.
Шкільна, 24. Відповідно до витягу про
реєстрацію права власності та
технічного паспорту, загальна площа
складу приміщень для вивантаження
товару складає 1534,1 кв. м.

Отже, з наданих позивачем первинних та
інших документів вбачається, що
діяльність позивача відповідає умовам
спірного договору та видам
господарської діяльності, свідчить про
наявність господарської мети при
здійсненні господарських операцій з
метою отримання прибутку.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні відповідають вимогам ст.201
Податкового кодексу України, тобто
підстави вважати зазначені податкові
документи недійсними відсутні.

Факт реєстрації контрагента позивача
ПП "СФГ Нікопольське" платником податку
на додану вартість, а також той факт, що
вказане підприємство на момент
складання на адресу позивача
податкової накладної було
зареєстровано органом державної
податкової служби у встановленому
законодавством порядку в якості
платників податку на додану вартість, в
акті перевірки, та матеріалами справи
не спростовується.

Таким чином, ПАОП "Зоря" у липні 2013 року
було правомірно віднесено до складу
податкового кредиту ПДВ на суму 61715,00
грн., в тому числі за липень 2013 року -
61715,00 грн. при проведенні господарських
операцій з ПП "СФГ Нікопольське".

Посилання відповідача на обставини, що
ПП "СФГ Нікопольське" відсутнє за
місцем знаходження, директор
підприємства не зареєстрований у
вказаному місті, підприємство не має
найманих працівників, виробничих
потужностей, необхідних для виконання
зобов'язань перед контрагентами на час
виникнення правовідносин, не
підтверджено належними доказами.

Також колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо відсутності на
момент проведення перевірки доказів
транспортування придбаного у ПП "СФГ
Нікопольське" товару, оскільки
позивачем надано до матеріалів справи
супровідний лист №464 від 31.10.2013р., яким
були надані на перевірку завірені
копії документів, в тому числі
товарно-транспортні накладні від 04.07.2013
року БЗС № 04/074, від 05.07.2013 року БЗС №
05/074, від 08.08.2013 року БЗС № 08/071, від 12.07.2013
року БЗС № 12/073, від 25.07.2013 року БЗС №
25/072. Вказані товарно-транспортні
накладні, що підтверджують перевезення
товару за договором від 03.07.2013 року №
03/077 ПП, також містяться в матеріалах
справи, а тому колегія суддів вважає
такі документи належним доказом щодо
фактичного перевезення товару та
реального характеру господарських
операцій між ПАОП "Зоря" та ПП "СФГ
Нікопольське" у липні 2013 року.

Згідно зі ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Отже, керуючись приписами наведених
норм процесуального закону, оцінивши
надані позивачем до матеріалів справи
докази, а також враховуючи, що в наданих
позивачем до суду документах наявні
необхідні реквізити, передбачені ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», відсутність яких спричиняє
втрату первинними документами
юридичної сили і доказовості, колегія
суддів зазначає, що підприємством ПАОП
"Зоря" доведено правомірність
формування податкового кредиту в
результаті фінансово-господарських
відносин з контрагентом ПП "СФГ
Нікопольське" за перевірений період.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідачем не доведено
правомірність та обґрунтованість
прийнятого податкового
повідомлення-рішення від 10.02.2014 року №
.

За викладених обставин, переглянувши
постанову суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів підтверджує, що при її прийнятті
суд першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин сторін норми
матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Красноградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014р.
по справі № 820/6860/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М.
Макаренко Я.М. Повний текст ухвали
виготовлений 14.07.2014 р.