Справа № 809/2918/13-а
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
Справа №
876/13581/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

за участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у місті Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2013 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лігос» до Державної
податкової інспекції у місті
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Лігос» звернулося з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 14.06.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що оскаржувані
рішення податкового органу не
відповідають вимогам чинного
законодавства, базуються на
безпідставних висновках про порушення
товариством норм податкового
законодавства. Позивач вважає
помилковим висновки відповідача щодо
факту нікчемності правочинів
укладених позивачем з контрагентом ТОВ
«САНОІЛ ТОРГ», внаслідок чого позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток та податку на
додану вартість.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2013 року задоволено позовні
вимоги в повному обсязі. Суд виходив із
того, що нереальність операцій
спростовується договором купівлі
продажу, видатковими накладними,
актами приймання - передачі,
специфікаціями, проведеною оплатою.
Крім того встановлено, що придбаний
товар експортовано компанії «Orexim limited»
через комісіонера ТОВ «Югекотоп».
Неподання документів ТОВ «САНОІЛ ТОРГ»
податковому органу, тягне негативні
наслідки виключно для останнього,
вирок відсутній. Позивач не брав участь
в транспортуванні товару, згідно
правил Інкотермс - 2000, тому
товарно-транспортні накладні -
відсутні.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог.

Покликання маються на те, що укладено
договір, який суперечить моральним
засадам судочинства. Покликання
маються на рішення Європейського Суду
з прав людини та лист ВАС України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11. Крім того, для
надання юридичної сили і доказовості,
первинні документи повинні бути
складені відповідно до законодавства.
Відображення у податковій звітності
підлягає лише та господарська
операція, яка фактично відбулась.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасника
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що за результатами
перевірки, на підставі акту
№3933/22-1-17-20547427 (а.с. 19-67) податковим
органом прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
14.06.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток за
основним платежем на суму 372423 грн., за
штрафним санкціями у сумі 186212грн.(а.с.16)
та податкове повідомлення рішення
№000602201 від 14.06.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
за основним платежем 484699 грн. та за
штрафними санкціями в сумі 232350
грн.(а.с.17).

Із матеріалів справи вбачаться, що в
акті перевірки, як на підставу
визначення грошових зобов'язань та
застосування штрафних санкцій, ДПІ у м.
Івано-Франківську посилається на акт
перевірки ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва від 04.04.2013 року №895/20/37269136 «Про
результати документальної невиїзної
позапланової перевірки ТОВ «САНОІЛ
ТОРГ» з питань дотримання вимог
податного законодавства по податку на
прибуток та податку на додану вартість
за період з 01.01.2012 року по 31.10.2012 року»,
та акт перевірки ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва від 26.04.2013 року
№22-20/37269136 «Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «САНОІЛ ТОРГ» з питань
дотримання вимог податного
законодавства по податку на прибуток
та податку на додані вартість за період
з 01.01.2012 року по 28.02.2013 року».

Крім того, судом встановлено, що
позивач придбавав у ТОВ «САНОІЛ ТОРГ»
товари з метою подальшого продажу за
межі території України за
посередництвом ТОВ «Югекотоп», що
оформлене договором комісії від 01.08.2012
року № 0108-К.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Законодавцем визначено єдину підставу
виникнення права у платника податку на
отримання податкового кредиту,
пов'язану з отриманням таким платником
податкової накладної, оформленої
належним чином із зазначенням усіх
обов'язкових реквізитів, визначених ПК
України, та видану суб'єктом
підприємницької діяльності,
зареєстрованим платником податку на
додану вартість.

Разом з тим, відповідність зазначених
податкових накладних вимогам,
встановленим п. 201.1. ст. 201 ПК України
стосовно порядку оформлення та підстав
їх видачі, відповідачем не
заперечувалась та конкретних
зауважень щодо відповідності вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» інших первинних документів,
що складались у процесі господарських
взаємовідносин позивача з вище
згаданим контрагентом відповідачем не
надано.

Щодо тверджень податкового органу про
необхідність представлення для
підтвердження господарських операцій
сертифікатів виробника продукції та
товарно-транспортних накладних слід
зазначити наступне.

Згідно наказу Державного комітету
України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
01.02.2005 року №28 «Про затвердження
Переліку продукції, що підлягає
обов'язковій сертифікації в Україні»,
олія соняшникова нерафінована, меляса
та жом буряковий в Україні не підлягає
обов'язковій сертифікації, однак
зазначене перевіряючими при
здійсненні перевірки не бралося до
уваги.

Крім того, оскільки ТзОВ «Лігос» не
брало участі у транспортуванні товару,
згідно правил Інкотермс-2000, наявність
товарно-транспортних накладних не є
обов'язковою для позивача.

Враховуючи вищенаведене, беручи до
уваги практику Вищого
адміністративного суду України
викладену в судових рішеннях від 28.05.2014
року (справа №К/800/16693/14, від 01.04.2014 року
(справа №К/800/62878/13) від 19.03 2014 року
(справа №К/5454/14) щодо реальності
здійснення господарських операцій ТОВ
«САНОІЛ ТОРГ» з іншими суб'єктами
господарювання в світлі ч.1 ст. 72 КАС
України, колегія суддів вважає, що
реальність здійснення господарських
операцій між ТзОВ «Лігос» та його
контрагентом - ТОВ «САНОІЛ ТОРГ»
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
відсутня невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області залишити
без задоволення, постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року по справі № 809/2918/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення ухвали в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г.Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 21.07.2014 року