Справа № 810/6085/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6085/13-а( у 3-х томах) Головуючий
у 1-й інстанції: Журавель В.О.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 13
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області та просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
29.10.2013 №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що згідно Актів перевірок контрагентів
позивача податковим органом
встановлено, що спірні
фінансово-господарські операції
позивача з означеними в Акті перевірки
контрагентами

не спричиняють реального настання
правових наслідків та проведені з
метою ухилення від оподаткування,
тобто з метою, яка суперечить інтересам
держави і суспільства. Документи,
отримані ТОВ «Фоззі-Фуд» від таких
контрагентів, не можуть мати
податкових наслідків, - з огляду на що
оскаржуване
податковеповідомлення-рішення
прийняте правомірно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі наказу від 26.09.2013 №235 та
повідомлення від 26.09.2013 №2883/10/22-0319
податковим органом проведено невиїзну
позапланову документальну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Санолія» за червень 2013 року, ТОВ
«Міратон-Лідер» за квітень 2013 року, ТОВ
«Норк-Плюс» за березень 20113 року, ТОВ
«Рибний Світ Компані» за лютий 2013 року.

За результатами перевірки складено Акт
від 09.10.2013 №184/22-3/32294926, яким встановлено
порушення позивачем: п.185.1 ст.185, п.188.1
ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2
ст.200 ПК України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті до
бюджету на загальну суму 755439 грн., а
саме: за лютий 2013 року - на суму 112887 грн.,
за квітень 2013 року - на суму 98683 грн., за
травень 2013 року - на суму 101518 грн., за
червень 2013 року на суму 442351 грн.

Вказані висновки були зроблені
податковим органом на підставі того, що
відповідно до АІС «Податковий Блок»
ТОВ «Сан олія» та ТОВ «Рибний світ
Компані» податкова звітність продана з
показниками « 0». Стосовно
взаємовідносин позивача з ТОВ «Міратон
Лідер» зазначено, що згідно з базою
даних АІС «Податковий Блок»
встановлено розбіжність між
задекларованими податковими
зобов'язаннями з податку на додану
вартість ТОВ «Міратон Лідер» та
задекларованим податковим кредитом з
ПДВ ТОВ «Фоззі Фуд» в сумі 200200,4 грн, яка
виникла у зв'язку з внесенням до АІС
«Податковий Блок» Акту, складеного ДПІ
у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів про
неможливість проведення зустрічної
звірки від 16.08.2013 №288/22-02, з огляду на що
відповідачем зроблено висновок про
«маніпулювання» звітністю ТОВ «Фоззі
Фуд» при декларуванні податкового
кредиту з ПДВ за взаємовідносинами з
ТОВ «Санолія», ТОВ «Міратон Лідер», ТОВ
«Рибний світ Компані», що призвело до
завищення податкового кредиту з ПДВ.

На підставі вказаного Акту перевірки
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 29.10.2013 №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість у розмірі 1133159 грн., у
тому числі за основним платежем - 755439
грн. та за штрафними санкціями - 377720 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
в ході судового розгляду було
встановлено наявність усіх
обов'язкових підстав для формування
позивачем податкового кредиту за
результатами господарських відносин
із вказаними контрагентами за спірний
період, з огляду на що дійшов висновку
про відсутність у відповідача підстав
для донарахування позивачу суми
податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог .

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та ТОВ «Санолія»
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу №28-03-13 від 28.03.2013. Факт
надання товару було оформлено
податковою та видатковою накладними,
рахунком на оплату та актом
приймання-передачі. Оплата за
договором здійснювалось позивачем у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
контрагента, що підтверджується
випискою по рахунках.

Також, між позивачем (покупець) та ТОВ
«Міратон Лідер» (продавець) укладено
договір поставки від 21.02.2013 №2873. Факт
надання товару (робіт, послуг) було
оформлено 37 податковими накладними та
37 видатковими накладними, а також 32
товарно-транспортними накладними, що
підписувались уповноваженими особами
вказаного контрагента та позивача. На
підтвердження якості товару позивачем
надано сертифікат якості на рибну
продукцію та ветеринарне свідоцтво.
Списання продукції у зв'язку з неповним
постачання продукції підтверджується
відповідними актами про списання.
Оплата за цим договором здійснювалось
позивачем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
контрагента, що підтверджується
випискою за рахунками та актом звірки
взаєморозрахунків.

Крім того, 01.05.2012 між позивачем
(покупець) та ТОВ «Скандиновія-Сервіс»
(продавець) укладено договори поставки
№2436 на поставку товару. Факт надання
товару (робіт, послуг) було оформлено 16
товарно-транспортними накладними та 18
видатковими накладними. На
підтвердження якості товару позивачем
надано висновки державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, сертифікати відповідності,
ветеринарні свідоцтва. Списання
продукції у зв'язку з неповним
постачання продукції підтверджується
актом про списання. На підтвердження
отримання продукції позивачем надано
акти прийому товарів. Оплата товару
здійснювалась позивачем у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на рахунки
контрагента, що підтверджується
випискою за рахунками.

12 Жовтня 2012 року між позивачем та ТОВ
«Югекотоп» укладено договори №1210К на
транспортно-експедиторське та
митно-брокерське обслуговування
вантажу. Факт надання послуг
оформлювався актами здачі-прийняття
робіт, актами надання послуг, та звітом
про надані послуги.Подальша реалізація
отриманих товарів підтверджується
укладеним контрактом від 12.02.2013 №0538/13-К
на українську нерафіновану
соняшникову олію; митною декларацією,
сертифікатом відповідності та
санітарним сертифікатом.

Вищевказані документи не мають
дефектів форми, змісту або походження,
котрі в силу ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку спричиняють
втрату первинними документами
юридичної сили і доказовості.

Відповідно до п. 201.8. ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу. На момент укладання договорів
контрагенти позивача у відповідності
до вимог чинного законодавства були
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та як платники ПДВ,
установчі документи яких не були
визнані в судовому порядку недійсними.

Висновки податкового органу про
завищення позивачем сум ПДВ за період,
що перевірявся ґрунтуються виключно на
даних викладених в податковій
звітності контрагентів та Акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки його контрагента та порушують
принцип персональної відповідальності
платника податку.

Колегія суддів зауважує, що право на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування не може ставитись у
пряму залежність від додержання
податкової дисципліни третіми особами.

Податковим органом не подано доказів
обізнаності позивача про
недобросовісний характер діяльності
його контрагентів або про допущені ним
порушення податкового законодавства.

Крім того, чинне податкове
законодавство не ставить у залежність
право позивача на формування
податкового кредиту та на бюджетне
відшкодування від податкового обліку
(стану) інших осіб і фактичної сплати
контрагентом податку до бюджету.
Питання податкового кредиту та
бюджетного відшкодування поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Допущені попередніми постачальниками
у ланцюгу постачання товару певні
порушення податкового законодавства
тягнуть негативні наслідки саме для
таких постачальників та не впливають
на право позивача (добросовісного
платника податку) на віднесення до
складу податкового кредиту сплаченого
податку на додану вартість
постачальникам товару та заявлення до
бюджетного відшкодування від'ємного
значення з податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісними
платниками податків (постачальниками)
з метою незаконного отримання
податкових вигод або його обізнаності
з такими діями постачальників чи
сприяння ухиленню постачальниками
товару у ланцюгу постачання від
виконання податкових зобов'язань може
свідчити про незаконність формування
податково кредиту .

Зазначена позиція узгоджується із
практикою Європейського суду з прав
людини, так, у справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від
22.01.2009 зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати податок на додану вартість
другий раз, а також сплачувати пеню. На
думку Суду, такі вимоги стали надмірним
тягарем для платника податку, що
порушило справедливий баланс, який
повинен підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
з огляду на що, підстави для її
задоволення відсутні.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, ще доводи, викладені
відповідачем у акті перевірки та
апеляційній скарзі не містять
правового підґрунтя та спростовуються
матеріалами справи, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, допущення судом першої
інстанції порушень норм
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, а підстав
для скасування оскаржуваної постанови
суду, - немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2014
року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.