Справа № 552/3561/14-а
Суддя: Самсонова О. А.
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№552/3561/14-а
Провадження № 2-а/552/158/14
ПОСТАНОВА

іменем України

04 липня 2014 року Суддя Київського
районного суду м.Полтави Самсонова О.А.,
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області про визнання дій
неправомірними та перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області з вимогами про визнання дій
неправомірними та перерахунок пенсії.

В поданій до суду позовній заяві
посилалась на те, що 31 жовтня 2009 року
звільнена з військової служби в
органах СБУ, на час звільнення з
військової служби розмір її грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою складав 2117,50 грн. Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Полтавській області їй призначена
пенсія з розрахунку 45% відповідних сум
грошового забезпечення.

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 08 червня 2010 року, яке
набрало законної сили 21 вересня 2010
року, визнано незаконним рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
призначення їй пенсії в частині
визначення суми грошового
забезпечення для обчислення пенсії та
визначення розміру пенсії, зобов'язано
ГУПФ України в Полтавській області
обчислити пенсію з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням та виплатити
суму недоплаченої пенсії, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням з часу звільнення з
військової служби в органах Служби
безпеки України. Дане судове рішення
було виконано в повному обсязі до 1
листопада 2011 року.

З 1 листопада 2011 року нарахування і
виплата її пенсії була проведена без
врахування рішення Київського
районного суду м. Полтави від 08.06.2010
року .

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1
просила суд визнати неправомірними дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області щодо
виплати їй з 01.11.2011 року довічної пенсії
за вислугу років у зменшеному розмірі,
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області здійснити обчислення з 01.11.2011
року раніше призначеної їй довічної
пенсії за вислугу років, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, згідно вимог ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (в редакції Закону № 3591-IV від
04.04.2006 року), тобто з розміру 2117,50 грн., та
виплатити недоплачені з 01.11.2011 року
суми довічної пенсії за вислугу років з
урахуванням фактично проведених
виплат.

Ухвалою суду від 13 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії в період
з 01 листопада 2011 року по 11 грудня 2013
року включно залишені без розгляду у
зв'язку з пропуском без поважних причин
встановленого законом строку для
звернення до адміністративного суду.

Таким чином предметом судового
розгляду в даній справі є
правовідносини, що мали місце,
починаючи з 12 грудня 2013 року.

Відповідно до п.2 ст. 183І КАС України в
адміністративних справах щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг
застосовується скорочене провадження.

За таких обставин справа суддею
розглядалася відповідно до ст.183І КАС
України в порядку скороченого
провадження без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 31
жовтня 2009 року звільнена з військової
служби в органах Служби безпеки
України. На час звільнення розмір
грошового забезпечення позивача
складав 2117,50 грн. та складався з таких
видів грошового забезпечення:
посадовий оклад - 720,00 грн., оклад за
військовим званням - 55,00 грн., надбавка
за вислугу років 25 % - 193,75 грн., надбавка
за виконання особливо важливих завдань
під час проходження служби 100 % - 968,75
грн., надбавка за службу в умовах
режимних обмежень 15% - 108,00 грн., премія 10%
- 72,00 грн.

Після звільнення позивача з військової
служби Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Полтавській
області їй призначена пенсія, виходячи
з середньомісячної суми щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії за останні
фактичні місяці служби, починаючи з
січня 2008 року, в розмірі 1811,47 грн.

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 08 червня 2010 року, яке
набрало чинності 21 вересня 2010 року,
зазначене рішення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області в частині
визначення суми грошового
забезпечення для обчислення пенсії та
визначення розміру пенсії визнано
незаконним, зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області обчислити пенсію
ОСОБА_1 з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії і розмірах,
установлених відповідно до
законодавства - відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року), з часу звільнення з
військової служби в органах Служби
безпеки України та виплатити суму
недоплаченої пенсії (а.с.12-16, 30-31).

Як вбачається з заперечень відповідача
проти позову, з 01 листопада 2011 року
нарахування і виплата пенсії ОСОБА_1
була проведена із грошового
забезпечення 1811,47 грн., тобто без
врахування рішення Київського
районного суду м. Полтави від 08 червня
2010 року.

Як підставу для зазначених дій
відповідач вказав набрання чинності
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», постановою Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року
№745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», згідно
яких з 01 листопада 2011 року нарахування
пенсії позивача здійснювалось за
нормами, що застосовувались до рішення
суду, а саме в порядку, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 липня 1992 року №393 «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей».

Частиною 3 статті 43 Закону України
„Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редакції Закону України
від 04 квітня 2006 року встановлено, що
пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Законом України від 28 грудня 2007
року «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» у статті 43
Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в частині третій слова «за
останньою штатною посадою перед
звільненням» виключено та доповнено
словами «та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду
України N 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміну ч.
3 ст. 43 зазначеного Закону визнано
неконституційною.

Згідно з п.п. 5, 6, 7 зазначеного
Рішення Конституційного Суду України
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнаних
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

За таких обставин, дія ч. 3 ст. 43
Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редакції Закону від 28
грудня 2007 року втратила чинність з дня
ухвалення рішення Конституційним
Судом України, тобто, з 22 травня 2008 року,
а тому на час звільнення позивача зі
служби підлягали застосуванню норми
ст. 43 Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редакції Закону від 04
квітня 2006 року.

В той же час, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» встановлено, що у 2011-2013 роках норми
і положення ст.43 Закону України „Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" застосовуються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2011-2013 роки.

На 2014 рік таке обмеження не
застосовувалось.

Відповідно, з 01 січня 2014 року
застосуванню підлягає ст.43 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в її чинній редакції.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 06
травня 2014 року звернулась до
відповідача - Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області - з питань здійснення
перерахунку її пенсії відповідно до
норм чинного законодавства, але
відповідачем їй в цьому будо
відмовлено (а.с.17-18).

Тому суд приходить до висновку
про незаконність рішення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області про відмову в
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2014
року відповідно до ст.43 Закону України
„Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб".

Посилання відповідача при цьому
на положення постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року №
393 «Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» суд вважає
необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 3
п. 7 зазначеної постанови Кабінету
Міністрів України для осіб, які
звільнені із служби в 2008-2009 роках (крім
осіб, виплата грошового забезпечення
яким провадилася на умовах і в порядку,
визначених постановами Кабінету
Міністрів України від 17 серпня 2005 р. N 748,
від 3 вересня 2005 р. N 865, від 9 березня 2006 р.
N 268 і від 15 листопада 2006 р. N 1588) або які
померли (загинули) в зазначений період,
середньомісячна сума щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення загальної суми таких
видів грошового забезпечення за
останні фактичні місяці служби підряд
перед звільненням (смертю) починаючи з
січня 2008 р. на кількість таких місяців.
При цьому для осіб, звільнених у січні
2008 р., сума щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення та премії
визначається на день звільнення із
служби з розрахунку таких виплат за
повний місяць.

Наведена норма постанови
Кабінету Міністрів України суперечить
положенням чинної редакції ст. 43 Закону
України „Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", що має вищу юридичну силу, а
тому не підлягала застосуванню.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1-1
Закону України „Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" законодавство про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, базується на Конституції
України і складається з цього Закону,
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та інших
нормативно-правових актів України,
прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, здійснюється виключно шляхом
внесення змін до цього Закону та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Посилання відповідача на пропуск
позивачем шестимісячного строку,
встановленого ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до суду з адміністративним
позовом, суд до уваги також не бере,
оскільки дану справу розглядає в межах
зазначеного строку. Позовні вимоги за
період з 01 листопада 2011 року по 11 грудня
2013 року ухвалою суду від 13 червня 2014
року залишені без розгляду у зв'язку з
пропуском без поважних причин
встановленого законом строку для
звернення до адміністративного суду.

Встановивши дані обставини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню: слід визнати
протиправними дії відповідача щодо
виплати позивачу з 01 січня 2014 року
пенсії в зменшеному розмірі,
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області обчислити пенсію позивача
ОСОБА_1 з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії і розмірах,
установлених відповідно до
законодавства - відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року, з 01 січня 2014 року, а
також виплатити ОСОБА_1 суму
недоплаченої пенсії.

Згідно вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо виплати
ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року пенсії без
врахування вимог ч.3 ст.43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб».

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області обчислити пенсію ОСОБА_1 з 01
січня 2014 року з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії і розмірах,
установлених відповідно до
законодавства - відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області виплатити ОСОБА_1 суму
недоплаченої з 01 січня 2014 року пенсії,
нарахованої виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії і
розмірах, установлених законодавством
- відповідно до частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України від 04
квітня 2006 року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у розмірі 70 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
через Київський районний суд м. Полтави
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня одержання її копії.

Суддя
О.А.Самсонова

04.07.2014