Справа № 2а/0570/21451/2011
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року м. Київ
К/9991/18531/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головчук С.В.,
Ємельянової В.І., Мойсюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Єнакієве Донецької області до
Державного підприємства
«Орджонікідзевугілля» в особі
структурного підрозділу «Управління
технічного контролю якості вугілля та
стандартів» про стягнення пені, за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве
Донецької області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве
Донецької області (далі - відділення
Фонду) звернулося з позовом до
Державного підприємства
«Орджонікідзевугілля» в особі
структурного підрозділу «Управління
технічного контролю якості вугілля та
стандартів» (далі - Підприємство) про
стягнення пені в розмірі 836,70 грн., що
утворилась внаслідок несвоєчасної
сплати страхових внесків за 2010-2011 роки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2011 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову постанову, якою позов задоволено
частково, стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість зі
сплати пені за період з 1 жовтня 2010 року
по 1 січня 2011 року в сумі 211,57 грн. В решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить його
рішення скасувати та задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи частково
позов суд апеляційної інстанції на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що заборгованість зі сплати внесків та
пеня, що виникли до 1 січня 2011 року,
тобто в період дії частини другої
статті 52 Закону України від 23 вересня
1999 року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV),
підлягає стягненню з платника цих
внесків. При цьому з 1 січня 2011 року
частину другу статті 52 Закону № 1105-ХІV
було скасовано відповідно до Закону
України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VІ), а тому пеня, нарахована після 1
січня 2011 року є такою, що непередбачена
чинним законодавством.

Так, частиною другою статті 52 Закону №
1105-XIV, яка діяла до 1 січня 2011 року, було
передбачено, що за прострочення сплати
страхового внеску до Фонду зі
страхувальника стягується пеня згідно
із законом. Із набранням чинності
Законом № 2464-VI наведена вище норма
матеріального права була скасована.

З 1 січня 2011 року на підставі постанови
правління Фонду від 30 листопада 2010 року
№ 31 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 17 грудня 2010 року за №
1286/18581) втратила чинність і Інструкція
про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затверджена
постановою правління Фонду від 12 липня
2007 року № 36 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 1 серпня
2007 року за № 867/14134), відповідно до якої
відділення Фонду виявило порушення
порядку сплати страхових внесків.

У той же час відповідно до абзацу
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VІ на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Тобто, наведене правило щодо
збереження порядку стягнення та
контрольних функцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, передбачених
законодавством, чинним до 1 січня 2011
року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання
Закону № 1105-XIV та Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI.

Таким чином, суд апеляційної інстанцій
дійшов обґрунтованого висновку, що
заборгованість у зв'язку з несплатою
страхових внесків, а відтак і пеня за
весь період 2010 року має бути стягнута і
після 1 січня 2011 року, оскільки така
виникла в період дії частини другої
статті 52 Закону № 1105-XIV. В той же час
після 1 січня 2011 року з набранням
чинності Закону № 2464-VІ стягнення такої
пені не передбачено, а тому підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині не має.

За таких обставин, висновок
апеляційного суду є таким що
відповідає нормам матеріального і
процесуального права, судовій
практиці, доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Єнакієве
Донецької області відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.В. Головчук

В.І. Ємельянова

М.І. Мойсюк