Справа № 2а-0570/23408/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/29797/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Білуги С.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Донецького міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Донецькій області, Київського
районного відділу Донецького міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Донецькій області, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Донецька міська рада про
визнання дій протиправними за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з
адміністративним позовом, в якому
просили визнати неправомірними дії
Донецького міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Донецькій області
щодо відмови в реєстрації місця
проживання, зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5
зареєструвати місце проживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2012
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано дії
Київського районного відділу
Донецького міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області щодо відмови в реєстрації
місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
адресою АДРЕСА_1 неправомірними.
Зобов'язано Київський районний відділ
Донецького міського управління
Головного управління Міністрества
внутрішніх справ України в Донецькій
області розглянути заяви ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про реєстрацію місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1 з
урахуванням вимог Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні».

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року скасовано постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2012 року та прийнято нову
про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_4 не погодилась з постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2012
року та постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2012 року і звернулись до
суду з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та змінити
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2012
року, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення незаконних судових
рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах статті 220 КАС
України, прийшов до висновку про
часткове задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

05.12.2011 року позивачі звернулись до
Донецького міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Донецькій області
із заявами для реєстрації за місцем
проживання.

Проте, відповідач відмовив в
проведенні реєстрації місця
проживання позивачів.

Предметом даного позову є
правомірність рішення та дій
Донецького міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ в Донецькій області
за Конституцією України, Житловим
кодексом України та Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» щодо
відмови в реєстрації за місцем
проживання ОСОБА_4, ОСОБА_5

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов висновку про
порушення відповідачем вимог ст. 6
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», оскільки ОСОБА_4,
ОСОБА_5 були подані усі документи, які
передбачені вказаним Законом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції апеляційний суд дійшов
протилежного висновку та відмовив у
задоволенні позову з посиланням на те,
що позивачі звернулися із заявою
про реєстрацію місця проживання в
будинку, квартиру, які не пристосовані
до проживання та не можуть бути
місцем проживання більш ніж шість
місяців.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вказав на лист Донецької міської ради
від 02 квітня 2012 року, відповідно до
якого за заявою від 20 лютого 2012 року,
ОСОБА_6 надав згоду на звільнення
квартири за адресою: АДРЕСА_1, і будинок
передано для демонтування.

Згідно рішення виконавчого комітету
Донецької міської ради від 21.03.2012
року ОСОБА_6 передано у власність,
придбану за рахунок коштів державного
підприємства «Донецька залізниця»
двокімнатну квартира загальною
площею 52,3 кв. в будинку АДРЕСА_2.

Проте, з даним висновком суду
апеляційної інстанції не можна
погодитися з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні, що гарантуються
Конституцією України і закріплені
Загальною декларацією прав людини,
Міжнародним пактом про громадянські та
політичні права, Конвенцією про захист
прав людини та основних свобод і
протоколами до неї, іншими
міжнародними актами, а також порядок
реалізації свободи пересування та
вільного вибору місця проживання
регулює, визначає та встановлює
випадки їх обмеження Закон України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні».

Обов'язок фізичної особи зареєструвати
місце проживання встановлений ст. 6
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Відповідно до зазначеної норми Закону
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах, зобов'язані протягом десяти
днів після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Для реєстрації особа подає:

- письмову заяву. Діти віком від 15 до 18
років подають заяву особисто. У разі
якщо особа з поважної причини не може
самостійно звернутися до
уповноваженого органу, реєстрація може
бути здійснена за зверненням іншої
особи на підставі доручення,
посвідченого в установленому порядку; -
паспортний документ. Якщо дитина не
досягла 16-річного віку, подається
свідоцтво про народження або свідоцтво
про належність до громадянства
України. Іноземець та особа без
громадянства додатково подають
посвідку на постійне або тимчасове
проживання; - квитанцію про сплату
державного мита або документ про
звільнення від його сплати; - два
примірники талона зняття з реєстрації.

Забороняється вимагати для реєстрації
місця проживання подання особою інших
документів.

Абзацем 8 статті 6 Закону України Закон
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» встановлено, що заява особи
про реєстрацію місця проживання є
єдиною підставою для реєстрації місця
проживання особи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій 05.12.2011 року позивачі
звернулись до Київського районного
відділу Донецького міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ в
Донецькій області із відповідними
заявами для реєстрації місця
проживання за адресою АДРЕСА_1.
Підставою для вселеня і проживання у
заявленому житловому приміщенні було
свідоцтво право спільної часткової
власності, на ОСОБА_8 - 1/3 частки, ОСОБА_7
- 1/3 частки, ОСОБА_6 -1/3 частки.

Згідно п. 1 розділу ІІ Примірного
регламенту з оформлення контролю з
питань реєстрації і зняття з
реєстрації місця проживання
(перебування) фізичних осіб в Україні
подані житлово-комунальними
підприємствами органів місцевого
самоврядування, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій,
житлово-будівельними кооперативами,
об'єднаннями співвласників
багатоквартирного будинку та
молодіжними житловими комплексами, що
самостійно здійснюють обслуговування
будинків, уповноваженими особами в
сільських, селищних радах,
житлово-комунальними органами, які
обслуговують відомчий житловий фонд, у
тому числі військові містечка, інші
об'єкти і території, документи
реєстрації/зняття з реєстрації місця
проживання оформлюються і
повертаються не пізніше ніж у 2-денний
термін.

Особи, які проживають у приватних
будинках і не обслуговуються
житлово-комунальними підприємствами,
звертаються безпосередньо до
відповідного органу реєстрації
особисто з наданням оформленої
належним чином будинкової книги.

В порушення зазначеної норми
відповідачем у встановлений строк не
проведена реєстрація місця проживання
позивачів.

У випадках відмови в реєстрації/зняття
з місця реєстрації органи реєстрації
повинні письмово повідомити заявнику
про причину відмови.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, в порушення зазначеної
норми позивачі письмово не повідомлені
про причину відмови в реєстрації.

Тому, колегія суддів вважає дії та
рішення відповідача щодо відмови в
реєстрації за місцем проживання
ОСОБА_4, ОСОБА_5, є неправомірними, так як
прийняті необґрунтовано, тобто без
урахуванням усіх обставин, що мали
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); упереджено по
відношенню до позивачів; не
добросовісно; не розсудливо; без
дотриманням принципу рівності перед
законом та дискримінаційно; без
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямовані
ці рішення; без урахуванням прав осіб
на участь у процесі прийняття рішення.

Також, суд касаційної інстанції
погоджується висновком суду першої
інстанції, що чинним законодавством не
передбачена така підстава для
обмеження вільного вибору місця
проживання як рішення органу місцевого
самоврядування про викуп об'єктів
приватної власності та земельних
ділянок, які потрапляють в зону
реконструкції залізничного комплексу
станції Донецьк з мотивів громадської
необхідності, яке стосується тільки
викупу об'єктів приватної власності та
не обмежує право позивачів на
реєстрацію місця проживання.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 КАС
України,-

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року - скасувати, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2012
року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

С.В. Білуга

В.В. Швець