Справа № 810/824/14-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Журавель
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду у справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про , -

ВСТАНОВИВ:

6 лютого 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до
Київського окружного
адміністративного суду із позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі ОДПІ або відповідач), у
якому просила: визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату боргу №
Ф-959 від 21.11.2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ОДПІ посилається на те, що
від сплати єдиного внеску звільняються
лише особи, які мають статус пенсіонера
за віком за положеннями Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003
року (далі Закон №1058-IV) після
досягнення віку 60 років, в той час як
позивачу пенсія призначена на підставі
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року
(далі Закон №796-ХІІ), тому позивач не є
пенсіонером у розумінні Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має статус фізичної
особи-підприємця, ідентифікаційний код
НОМЕР_1, зареєстрована 15.11.2001
виконавчим комітетом Білоцерківської
міської ради Київської області.

Згідно свідоцтва платника єдиного
податку серії НОМЕР_2 позивач здійснює
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування та
зборів з 01.04.2012 року за ставкою єдиного
податку 20%.

Позивач є пенсіонером за віком, що
підтверджується копією пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.01.2011
року та є потерпілим внаслідок аварії
на ЧАЕС 4 категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_4 від 01.06.1995
року.

Відповідачем надіслано позивачу
вимоги про сплату боргу № Ф-959 від 21.11.2013
року, згідно з якою вимагалося сплатити
недоїмку зі сплати єдиного внеску у
сумі 7 159 грн. 28 коп.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
позивач є пенсіонером, отримує пенсію
за віком (довічно), у зв'язку із чим
звільняється від обов'язку сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, тому
відсутні підстави для виставлення
відповідачем вимоги про сплату
заборгованості з єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пенсійного посвідчення
Серії НОМЕР_3 від 28.01.2011 року, позивач
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах відповідно до статті 55 Закону
№796-ХІІ.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1
Закону № 2464-VI, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Визначальним для розв'язання цього
спору є правильне розуміння положень
частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ, якою
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідач вважає, що пенсіонером за
віком у розумінні вищенаведеної норми
є особа, якій призначено пенсію за
віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Позивач вважає, що таким
пенсіонером може бути особа, якій
призначено пенсію за віком згідно
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яким визначено
призначення пенсії особам залежно від
досягнення віку.

Відповідно до частини четвертої статті
4 Закону № 2464-VІ однією з умов
звільнення осіб від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком. Будь-яких
застережень в цій нормі та в Законі
№2464-VІ не має про те, що під
пенсіонерами за віком слід розуміти
лише тих осіб, яким призначено пенсію
за віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Положення статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
кореспондуються з положеннями статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Положеннями вищевказаної статті не
передбачено, що саме особи, яким надано
пенсію за віком на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Таким чином,
спростовуються заперечення
відповідача стосовно того, що
звільнення від сплати єдиного внеску
не стосується тих осіб, які отримують
інші види пенсійних виплат, не
передбачені статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач має передбачене
частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VI право
на звільнення від сплати єдиного
внеску, адже позивач обрав спрощену
систему оподаткування та отримує
пенсію за віком, а тому вимога про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-959 від 21.11.2013
року є незаконною та підлягає
скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена,
зокрема в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 13
лютого 2014 року у справі №К/800/39118/13.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 41,160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.