Справа № 826/6727/14
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1Вн. №27/150
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2014 року № 826/6727/14

за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії Суддя
О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про -

визнання протиправною відмову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві у наданні на запит
позивача від 24.02.14 р. інформацію щодо
виробників та версій програмного
забезпечення, яких стосувалося
звернення стосовно порушення
законодавства про захист прав
споживачів виробниками та продавцями
антивірусного програмного
забезпечення, що надійшло до неї у 2013
році;

зобов'язання Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м. Києві
надати на запит позивача від 24.02.14 р.
інформацію щодо виробників та версій
програмного забезпечення, яких
стосувалося звернення стосовно
порушення законодавства про захист
прав споживачів виробниками та
продавцями антивірусного програмного
забезпечення, що надійшло до неї у 2013
році.

В судовому засіданні 02.07.14 р.
оголошено ухвалу про перехід до
розгляду справи в порядку письмового
провадження згідно ч. 6 ст. 128 КАС
України, оскільки до судового
засідання не з'явилися представники
сторін (позивачем заявлене клопотання
про розгляд справи за його
відсутності); необхідності у виклику
свідків чи експерта відсутня.

Ознайомившись з матеріалами
справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.14 р. ОСОБА_1 звернувся до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві з запитом про
надання публічної інформації
наступного змісту:

яка кількість звернень надійшла в
адресу Інспекції щодо порушення
законодавства про захист прав
споживачів виробниками та продавцями
антивірусного програмного
забезпечення у 2012-2013 роках. Якщо такі
звернення мали місце, заявник просив
повідомити, яких саме виробників та
продавців антивірусного програмного
забезпечення та яких версій
програмного забезпечення стосувалися
такі звернення;

скільки випадків порушень
законодавства про захист прав
споживачів виробниками та продавцями
антивірусного програмного
забезпечення було встановлено
Інспекцією у 2012-2013 роках. Якщо такі
порушення мали місце, заявник просив
повідомити, які саме виробники та
продавці антивірусного програмного
забезпечення вчинили такі порушення та
стосовно яких версій програмного
забезпечення це мало місце.

Листом від 06.03.14 р. №07-12-06/447
позивачу надано відповідь, у якій
повідомлено наступне.

За результатами опрацювання
архіву звернень Інспекцією виявлено 1
звернення щодо порушення
законодавства про захист прав
споживачів виробниками та продавцями
антивірусного програмного
забезпечення, що надійшло у 2013 році;
порушень вимог законодавства не
виявлено.

Щодо надання інформації про
виробника та продавця антивірусного
забезпечення, щодо якого надійшло
звернення щодо порушення
законодавства про захист прав
споживачів виробниками та продавцями
антивірусного програмного
забезпечення, у наданні інформації
відмовлено з посиланням на Закон
України "Про захист персональних
даних".

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказану
відмову незаконною з таких підстав.

Позивач зазначає, що з наданої
йому відповіді незрозуміла причина
відмови, тоді як запитувана інформація
не відноситься до інформації з
обмеженим доступом.

Оскільки відмова у отриманні
запитуваної інформації порушує право
позивача на отримання публічної
інформації, він змушений був
звернутися за отриманням правової
допомоги до ФОП ОСОБА_2 та сплатити йому
1000 грн. за договором про надання
правової допомоги №11-04/14 від 11.04.14 р.,
які позивач просить стягнути в якості
судових витрат.

Відповідач - Інспекція з питань
захисту прав споживачів у м. Києві -
проти задоволення позовних вимог
заперечив з таких підстав.

Згідно ст. 5, 10 Закону України "Про
захист персональних даних" володільцю
забороняється розголошувати відомості
стосовно суб'єктів персональних даних,
доступ до персональних даних яких
надається іншим суб'єктам відносин,
пов'язаних з такими даними. Персональні
дані, крім знеособлених персональних
даних, є інформацією з обмеженим
доступом.

Проаналізувавши матеріали
справи, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають до задоволення з таких
підстав.

Згідно Закону України "Про доступ
до публічної інформації" -

Публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Публічна інформація є відкритою,
крім випадків, встановлених законом
(ст. 1);

Інформацією з обмеженим доступом
є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна
інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до закону при
дотриманні сукупності таких вимог: 1)
виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя; 2)
розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода
від оприлюднення такої інформації
переважає суспільний інтерес в її
отриманні (ст. 6);

конфіденційна інформація -
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації,
визначені частиною першою статті 13
цього Закону, які володіють
конфіденційною інформацією, можуть
поширювати її лише за згодою осіб, які
обмежили доступ до інформації, а за
відсутності такої згоди - лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини
(ст. 7);

Розпорядниками інформації для
цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень -
органи державної влади, інші державні
органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання (ст. 13).

Згідно Закону України "Про захист
персональних даних" (в редакції станом
на 06.03.14 р.) -

персональні дані - відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована; суб'єкт
персональних даних - фізична особа,
персональні дані якої обробляються (ст.
2);

об'єктами захисту є персональні
дані. Персональні дані, крім
знеособлених персональних даних, за
режимом доступу є інформацією з
обмеженим доступом (ст. 5).

В даному випадку інформація,
запитувана позивачем, відноситься до
публічної в розумінні ст. 1 Закону та за
загальним правилом має бути надана на
запит відповідачем як розпорядником
публічної інформації.

У листі від 06.03.14 р. №07-12-06/447
відповідач відмовив позивачу у наданні
інформації про виробника та продавця
антивірусного забезпечення, щодо якого
надійшло звернення щодо порушення
законодавства про захист прав
споживачів виробниками та продавцями
антивірусного програмного
забезпечення, з посиланням на ст. 5, 10
Закону України "Про захист
персональних даних", тобто, з підстав
віднесення вказаної інформації до
інформації з обмеженим доступом.

Суд не може погодитися з вказаним
висновком позивача з таких підстав.

Як зазначено вище, згідно ст. 2
Закону України "Про захист
персональних даних" до персональних
даних відносяться відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована.

На відомості про юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців вимоги
вказаного Закону не розповсюджуються,
тому посилання відповідача на
обмеження, запроваджені вказаним
Законом, є необґрунтованим, оскільки в
даному випадку запит позивача
стосується інформації про виробника та
продавця антивірусного забезпечення,
що не стосується отримання
персональних даних про фізичну особу, а
стосується отримання інформації про
суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно ст. 14 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядники інформації зобов'язані: 6)
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

В даному випадку відповідачем
відмовлено у наданні публічної
інформації за відсутності
передбачених законодавством підстав
для цього, що є підставою для
задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 90 КАС України граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно ст. 87 КАС України витрати
на правову допомогу належать до
судових витрат.

В якості доказу понесення
позивачем судових витрат у вигляді
правової допомоги надано копію
договору №11-04/14 про надання правової
допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_2, акт №1 наданих послуг за
договором від 30.04.14 р., згідно якого
витрачено часу - 2, 5 годин, вартість
однієї години роботи - 400 грн., вартість
послуг - 1000 грн., квитанція №11-40783 від
30.04.14 р. про сплату ОСОБА_1 1000 грн. ФОП
ОСОБА_2

Згідно ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Вказаним положенням передбачено
відшкодування витрат за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді. Підготовка
позову під вказаний перелік не
підпадає, тому не підлягає компенсації
згідно Закону.

На підставі вищевикладеного, ст.
160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві у наданні на запит
позивача від 24.02.14 р. інформацію щодо
виробників та версій програмного
забезпечення, яких стосувалося
звернення стосовно порушення
законодавства про захист прав
споживачів виробниками та продавцями
антивірусного програмного
забезпечення, що надійшло до неї у 2013
році.

3. Зобов'язати Інспекцію з питань
захисту прав споживачів у м. Києві
надати на запит позивача від 24.02.14 р.
інформацію щодо виробників та версій
програмного забезпечення, яких
стосувалося звернення стосовно
порушення законодавства про захист
прав споживачів виробниками та
продавцями антивірусного програмного
забезпечення, що надійшло до неї у 2013
році.

4. Стягнути з державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 74 грн.
судового збору.

5. Постанова може бути оскаржена в
порядку ст. 186 КАС України.

Суддя
О.В. Головань

Повний текст постанови

виготовлено і підписано 14.07.14 р.