Справа № 754/10228/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Хімік - 10» на постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 26 травня 2014
року у справі за позовом
Житлово-будівельного кооперативу
«Хімік-10» до Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації,
Деснянської районної державної
адміністрації в особі комісії з
припинення, Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва,
Комунального підприємства
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 про
визнання акту обстеження квартири та
розпорядження про надання дозволу на
замовлення проекту перепланування
недійсними ,-

В С Т А Н О В И В:

Житлово-будівельний кооператив
«Хімік-10» звернувся до Деснянського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом про визнання
нечинним акта обстеження квартири
АДРЕСА_1 на предмет перепланування та
приєднання кімнати (приміщення
колясочної) до житлової площі,
затвердженого начальником ЖЕК-308 від
03.12.2007 року, про визнання нечинним
розпорядження Деснянської районної у
м. Києві державної адміністрації від
13.02.2008 року № 221 щодо отримання дозволу
на замовлення в спеціальній проектній
організації з подальшим погодженням у
встановленому порядку проекту
перепланування квартири ОСОБА_2, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 26 травня 2014
року позовні вимоги залишено без
задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції позивач ЖБК «Хімік-10» подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 26 травня 2014
року та ухвалити нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні -не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на
загальних зборах членів ЖБК «Хімік-10»
від 10.12.1991 року (протокол №4) прийнято
рішення надання дозволу члену ЖБК
«Хімік-10» ОСОБА_2 викупити приміщення
площею 17,6 кв.м на першому поверсі
будинку АДРЕСА_1. Внести на рахунок ЖБК
«Хімік-10» 3600 рублів за площу даної
кімнати. Вирішити та затвердити з
архітектором району перепланування та
перенесення дверей згідно
розробленого проекту (а.с.85).

03.12.2007 року за підписом голови
правління ЖБК «Хімік-10» М.Фірсова,
головного інженера ЖЕК-308, інженера та
майстра технічної ділянки даного ЖЕК
складено акт обстеження квартири
АДРЕСА_1 на предмет перепланування та
приєднання кімнати (колясочної) до
житлової площі.

У даному акті зазначено, що будинок
АДРЕСА_1 є власністю ЖБК «Хімік-10»,
перебуває на обслуговуванні ЖЕК-308 КП
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва.

Згідно з висновком комісії для
затвердження вказаного перепланування
необхідно отримати дозвіл Деснянської
районної у м. Києві міжвідомчої комісії
з питань перепланування та
переобладнань приміщень, замовити
проектно-кошторисну документацію за
кошти мешканця та затвердити план
квартири в БТІ з урахуванням
приєднання кімнати (колясочної). Даний
акт затверджено начальником ЖЕК 308
Рибалко В.В (а.с.71).

16.01.2008 року ОСОБА_2, яка мешкає АДРЕСА_1
звернулась до першого заступника
голови Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації з проханням
надати дозвіл на перепланування
квартири (а.с.70).

Відповідно до розпорядження
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації №221 від 13.02.2008
року надано дозвіл на замовлення в
спеціальній проектній організації з
подальшим погодженням у встановленому
порядку проекту перепланування
квартири ОСОБА_2, яка мешкає АДРЕСА_1.
Питання приєднання приміщення
вирішити у встановленому законом
порядку (а.с.13).

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач в уточненнях до позовної заяви
зазначив, що акт обстеження квартири
АДРЕСА_1 на предмет перепланування та
приєднання кімнати (колясочної) до
житлової площі та розпорядження
районної адміністрації є нечинним,
оскільки відсутній механізм
переведення нежитлового приміщення у
житлове і, крім того, відсутній
оригінал протоколу зборів членів ЖБК
«Хімік-10».

Колегія суддів не може погодитись з
такими доводами позивача з огляду на
наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на основі
делегованих повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 ст.2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частиною 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання не чинними
адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є не будь-який публічно-правовий спір, а
лише той, який випливає із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій.

Відповідно до ст. 171 КАС правила цієї
статті поширюються на розгляд
адміністративних справ щодо: 1)
законності (крім конституційності)
постанов та розпоряджень Кабінету
Міністрів України, постанов Верховної
Ради Автономної Республіки Крим; 2)
законності та відповідності правовим
актам вищої юридичної сили
нормативно-правових актів міністерств,
інших центральних органів виконавчої
влади, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевих державних
адміністрацій, органів місцевого
самоврядування, інших суб'єктів
владних повноважень.

Суд може визнати нормативно-правовий
акт незаконним чи таким, що не
відповідає правовому акту вищої
юридичної сили, повністю або в окремій
його частині.

Отже згідно вказаній правовій нормі
предметом оскарження може бути тільки
нормативно-правовий акт державного
органу або органу місцевого
самоврядування, у даному випадку
оскаржуваний акт складений зазначеною
комісією не є нормативно-правовим
актом у сенсі даної статті,
оскаржуваний акт є результатом
практичної діяльності членів комісії,
містить у собі їх суб'єктивні висновки,
засновані на візуальному огляді
спірної квартири, а тому не може бути
предметом оскарження в порядку
адміністративного судочинства.

Щодо оскарження розпорядження
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації від 13.02.2008 року
№ 221, то колегія суддів також вважає, що
доводи позивача щодо його нечинності
не ґрунтуються на вимогах закону, а
тому не підлягають задоволенню

Та обставина, що відсутній правовий
механізм переведення нежитлових
приміщень в житлові не може бути
підставою для визнання нечинним
розпорядження районної адміністрації,
яке стосується питання надання дозволу
на замовлення в проектній організації
проекту перепланування квартири,
оскільки таке розпорядження носить
лише дозвільний характер на вчинення
дій по виготовленню проектної
документації, а не видачі
правоустанавлюючого документу на
право власності на нежитлове
приміщення.

Виготовлення проектної документації
на підставі даного розпорядження може
бути підставою як наявності підстав
для перепланування квартири
позивачки, так і відсутності підстав
для такого перепланування.

Отже, оскаржуване розпорядження не
порушує прав та законних інтересі ЖБК
«Хімік-10», оскільки надає лише дозвіл
на замовлення проекту перепланування
квартири.

Відсутність в ЖБК оригіналу протоколу
№ 4 від 10.12.1991 року, яким надано ОСОБА_2
на викуп приміщення колясочної судова
колегія не може визнати доказом, який
свідчить про відсутність такого
дозволу, оскільки обов»язок надати
такий документ лежить саме на ЖБК. Крім
того, відсутні докази, які б свідчили.
що у 1991 року таких зборів не було і таке
рішення не приймалось.

Крім того, колегія суддів враховує, що
відповідно до рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 01 лютого 2012
року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 10 травня
2012 року, встановлено, що ОСОБА_2 з 1992
року користується приміщенням
колясочної, 17.03.1992 року вона сплатила
кошти за спірне приміщення, а 21.01.1992
року архітектором Ватутінського
району м. Києва було узгоджено зміну
розташування вхідної двері. Крім того,
є встановленим за рішенням суду факт
того, що рішення про передачу
приміщення «колясочної» прийнято ще
10.12.1991 року і дане рішення оспорено
ніким не було.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
вірно встановив обставини справи та у
відповідності до вимог чинного
законодавства України надав їм
правову оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41,160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Хімік-10» залишити без задоволення, а
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 26 травня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак
Н.П.

судді:
Костюк
Л.О.

Троян
Н.М.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.