Справа № 872/16848/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 2а-15707/11
(6-а/404/55/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
на ухвалу Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 13 листопада 2013 року
за поданням Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області Борисенко Л.П. у справі №
2а-15707/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіроовградської області
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді по
недоплаті йому підвищення пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
Кіровоградської області провести
перерахунок та виплату йому підвищення
пенсії за періоди: з 01 січня 2011 року по 30
червня 2011 року.

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 07 вересня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Суд визнав
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді щодо
відмови в нарахуванні ОСОБА_2
щомісячної державної соціальної 30%
надбавки до пенсії як дитині війни, у
відповідності до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за період з 08 січня 2011 року по 22
липня 2011 року-протиправною, тим самим
зобов'язавши Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
Кіровоградської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну
соціальну 30% надбавку до пенсії як
дитині війни, у відповідності до статті
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 08 січня 2011 року
по 22 липня 2011 року, з урахуванням раніше
виплачених сум за вказаний період.

Не погодившись з рішення суду першої
інстанції, Управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просило
скасувати оскаржуване судове рішення
та постановити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2013 року апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді залишено без
задоволення, постанову Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 07
вересня 2011 року залишено без змін.

17 жовтня 2013 року до Кіровського
районного суду м. Кіровограда надійшло
подання Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області Борисенко Л.П. про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 13 листопада 2013 року
подання Головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області Борисенко Л.П. задоволено.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді з рішенням суду першої
інстанції не погодилося та звернулося
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального а процесуального права,
просив скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні подання.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули,
відповідач у поданому до суду
клопотанні, просив проводити
апеляційний розгляд без участі його
уповноваженого представника.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, 29 серпня
2013 року Кіровським районним судом м.
Кіровограда видано ОСОБА_2 виконавчий
лист №2а-15707/11. Постановою головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Борисенко Л.П.
04 вересня 2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2а-15707/11, виданого 29 серпня 2013
року Кіровський районним судом м.
Кіровограда про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
щомісячну державну соціальну 30%
надбавку до пенсії, як дитині війни, у
відповідності до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 08 січня 2011 року по 22
липня 2011 року, з урахуванням раніше
виплачених сум за вказаний період. Як
вбачається із відповіді начальника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
Колісніченко О.М. від 09 вересня 2013 року
за № 6949/08-21, управлінням виконано
рішення суду по справі №2а-15707/11 за
постановою про відкриття виконавчого
провадження, яка отримана 06 вересня 2013
року про нарахування та виплату
підвищення до пенсії громадянину
ОСОБА_2 , як особі яка віднесена до
категорії «дітей війни». Проведено
нарахування за розпорядженням від 09
вересня 2013 року , за період з 08 жовтня 2010
року по 31 березня 2011 року виплачені ще в
липні 2011 року в сумі 992,47 грн., за період
з 08 січня 2011 року по 22 липня 2011 року сума
898,58 грн. Відповідно до норм діючого
законодавства , зокрема статті 3 Закону
України « Про виконавче провадження»
та постанови Кабінету Міністрів
України №267 від 15 квітня 2013 року,
обов'язок по виконанню даних судових
рішень покладено на органи
Казначейства, в зв'язку з чим
управління не має на сьогодні законних
підстав для виплати коштів.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив з наявності підстав
для зміни способу і порядку виконання
судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Зміна порядку та способу виконання
судового рішення є предметом спору,
переданого на вирішення суду.

Підстави, порядок зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі встановлені
статтею 263 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Аналіз вищенаведеної норми чинного
процесуального законодавства дає
можливість зробити висновок про те, що
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення, при цьому необхідно зазначити,
що ця норма процесуального закону не
містить виключного переліку обставин,
які є підставою для вирішення питання
про зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення,
але визначено, що підставою для зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами; зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями; витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються. Отже, саме від
бюджетних призначень на відповідний
рік цілком залежить виконання рішень
судів, за якими боржником виступає
орган державної влади. Відсутність
належних бюджетних асигнувань або
коштів та відсутність відповідних
процедур, які б дозволяли забезпечити
фінансування одразу ж, як тільки
постала проблема відповідних виплат,
призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

Водночас судові рішення у справах, які
пов'язані із соціальними виплатами, що
мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Приймаючи до уваги вищенаведені
обставини та норми чинного
законодавства, колегія суддів вважає,
що зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за якими є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання, а тому
така обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення та у даному
випадку під зміною способу і порядку
виконання рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення суду у певній
адміністративній справі, яке набрало
законної сили, та ці заходи повинні
забезпечити виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення, а тому у даній справі з
урахуванням змісту правовідносин,
суб'єктного складу учасників цих
правовідносин, категорії даної справи
зміна способу і порядку виконання
рішення суду можлива шляхом зміни
зобов'язання боржника (органу
державної влади) на стягнення
нарахованої ним суми виплати за
рішенням суду і така зміна можлива лише
у разі виконання боржником
зобов'язальної частини рішення про
нарахування соціальних виплат.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі
проти Італії" зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу. В той
же час, статтею 6 Конвенції передбачено
право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Враховуючи обставини, які були
встановлені судом під час розгляду
даної адміністративної справи та
приймаючи до уваги наведені норми
чинного законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, що виникли між
сторонами у даній справі, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції під час розгляду
даної справи було повно встановлено
фактичні обставини справи, вірно
застосовано норми чинного
матеріального права, яке регулює
спірні правовідносини та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
в задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити, а ухвалу суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі - залишити без
змін.

Керуючись статтями 195-196, 199, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області -
залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 13 листопада 2013 року у
справі №2а-15707/11- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко