Справа № 2а-1419/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/800/17404/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
про визнання протиправними дій,
призначення та виплату наукової пенсії
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова на
постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 12 березня 2012 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова;
зобов'язати пенсійний орган призначити
йому наукову пенсію з 03.02.2009оку та
зобов'язати відповідача проводити
виплату йому наукової пенсії
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність».

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 12 березня 2012 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова по
відмові ОСОБА_4 у призначенні та
нарахуванні наукової пенсії
протиправними; зобов'язано пенсійний
орган призначити позивачу наукову
пенсію та проводити її виплату з
моменту звернення до суду з 11 липня
2011року.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року постанову Залізничного
районного суду м. Львова від 12 березня
2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
Залізничного районного суду м. Львова
від 12 березня 2012 року та ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року, Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
звернулось до суду з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення судів попередніх інстанції і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
дійшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанції
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова як
одержувач пенсії за віком.

З копії трудової книжки ОСОБА_4
убачається, що він працював з 01
листопада 1960 року по 1972 рік начальником
відділу, а згодом начальником відділу
зварювання проектно -
конструкторського технологічного
інституту Львівського раднаргоспу. З
1972 року по 03 квітня 1984 рік на різних
посадах
„Експерйментально-конструкторського
технологічного інституту
автомобільної промисловості», в тому
числі завідуючим сектором
технологічного відділу ведучим
інженером відділу, ведучим
конструктором.

03 лютого 2009р. позивач звернувся до
пенсійного органу із заявою, у якій
просив перерахувати його пенсію як
наукову, оскільки останні 26 років він
працював на розробці та впровадженні
найновішої зварювальної техніки.

Листом № 25/К-9 від 23.02.2009р. пенсійний
орган фактично відмовив у призначенні
наукової пенсії ОСОБА_4, посилаючись на
неодноразові усні роз'яснення щодо
переліку необхідних документів для
призначення спірної пенсії.

Позивач не погоджуючись з вказаною
відповіддю відповідача, звернувся до
суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився
Львівський апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку
про неправомірність дій Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова, оскільки
посади, на яких працював позивач,
належать до посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
перебування на яких дає право на
призначення пенсії відповідно до ст. 24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність».

З таким висновком погоджується і суд
касаційної інстанції, на підставі
наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 24 Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» пенсія
науковому працівнику призначається
при досягненні пенсійного віку,
чоловікам - за наявності стажу роботи
не менше 25 років, у тому числі стажу
наукової роботи не менше 20 років;
жінкам - за наявності стажу роботи не
менше 20 років, у тому числі стажу
наукової роботи не менше 15 років.
Перелік посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до цієї статті,
затверджується Кабінетом Міністрів
України з урахуванням положень статей
22 1, 22 2 цього Закону.

Згідно з п.п. 3, 4 Переліку посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до статті 24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 04.03.2004
року № 257, до стажу наукової роботи
зараховуються періоди роботи, зокрема:

у наукових установах та організаціях
(їх філіалах, відділеннях тощо) - на
посадах керівника (президента,
генерального директора, генерального
конструктора, директора, начальника);
заступника керівника (віце-президента,
заступників генерального директора,
генерального конструктора, директора,
начальника), радника при дирекції
наукової установи, організації (їх
філіалів) з наукової, науково-технічної
роботи; головного ученого секретаря,
ученого секретаря та їх заступників;
головного конструктора (інженера,
технолога тощо) та їх заступників з
основного напряму діяльності наукової
установи, організації; провідного
конструктору (інженера, технолога тощо)
з основного напряму діяльності
наукової установи, організації;
керівника (завідуючого, начальника),
заступників керівника (завідуючого,
начальника), головного конструктора
(інженера, технолога тощо), провідного
конструктора (інженера, технолога тощо)
наукового підрозділу (відділення,
відділу, комплексу, центру,
лабораторії, сектору, бюро, групи);
головного інженера (конструктора,
технолога, архітектора) проекту;
головного наукового співробітника;
провідного наукового співробітника;
старшого наукового співробітника;
наукового співробітника; наукового
співробітника-консультанта; молодшого
наукового співробітника;

на підприємствах, установах,
організації, не зазначені в пунктах 1 - 3
цього переліку - на посадах керівника
(завідуючого, начальника), заступника
керівника (завідуючого, начальника),
головного конструктора (інженера,
технолога тощо), провідного
конструктора (інженера, технолога тощо)
наукового підрозділу (відділення,
комплексу, центру-відділу, лабораторії,
сектору, бюро, групи), головного
наукового співробітника, провідного
наукового співробітника, старшого
наукового співробітника, наукового
співробітника, молодшого наукового
співробітника.

Оскільки судами попередніх інстанцій
встановлено, що посади, які обіймав
позивач занесені до переліку посад,
перебування на яких дає право на
призначення наукової пенсії то суд
касаційної інстанції погоджується з
неправомірністю дій Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова щодо
відмови у призначенні пенсії
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність».

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції правильно встановили
обставини справи, повно дослідили
докази по справі та ухвалили рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи викладені
в касаційній скарзі не спростовують
висновків суду першої та апеляційної
інстанції, тому підстави для
скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220-1, 224, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова залишити
без задоволення, постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 12 березня 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець