Справа № 201/3036/14а (2а/201/96/2014)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2014 рокусправа № 201/3036/14а
(2а/201/96/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року у
справі № 201/3036/14а (2а/201/96/2014) за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправною
бездіяльність Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська у призначенні йому
пенсії за віком на пільгових умовах та
зобов'язати відповідача призначити,
виплачувати та індексувати пенсію та
інші надбавки на підставах, визначених
пенсійним законодавством, як
громадянину, який не працює, з
урахуванням наступних перерахунків за
стажем, заробітної плати та індексації
пенсії на вказаний у заяві банківський
рахунок, починаючи з дати звернення -
11.02.2014 року. Позивач також просив
допустити постанову до негайного
виконання у повному обсязі заявлених
позовних вимог шляхом стягнення суми
боргу, починаючи з 11.02.2014 року, покласти
обов'язок по забезпеченню виконання
рішення суду на відповідача, якого
зобов'язати надати суду в місячний
термін звіт про його виконання.

В обґрунтування позову зазначив, що
19.04.1997 року виїхав на постійне місце
проживання до Держави Ізраїль. До
виїзду за кордон, позивач проживав у
АДРЕСА_1. Після прийняття
Конституційним Судом України Рішення
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, яким визнано
право на пенсію осіб, які виїхали на
постійне проживання за кордон, позивач
10 лютого 2014 року звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
із заявою про призначення пенсії, яка
не розглянути відповідачем по суті з
підстав неподання позивачем паспорту
громадянина України або посвідки на
постійне місце проживання, про що був
направлений лист № 1663/05/27 від 20.02.2014
року. На думку позивача, вимога щодо
надання паспорту громадянина України є
незаконною, оскільки цей документ був
вилучений органами внутрішніх справ у
зв'язку із виїздом позивача за кордон,
доказом чого є відповідна довідка
уповноваженого органу.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржену постанову
та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.

Апелянт зазначає про помилковість
висновків суду щодо передчасності
звернення до суду у зв'язку з тим, що не
сплинув термін для подачі додаткових
документів, який був встановлений
відповідачем у листі № 1663/05/27, оскільки
вимога щодо подання паспорту
громадянина України є протиправною.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги, просив її задовольнити.

Відповідач, належним чином
повідомлений про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого є повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення 28.05.2014 року, до суду
уповноваженого представника не
направив, про причини неприбуття не
повідомив, письмових заперечень на
апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
лютого 2014 року ОСОБА_1 через
уповноваженого представника ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
подана письмова заява про призначення
пенсії за віком (а.с.16). До заяви додані:
нотаріально засвідчена вірності
оригіналу копія паспорту громадянина
України для виїзду за кордон серії
НОМЕР_2, виданого 30.09.2010 року, свідоцтво
Консульства України в м. Хайфа Держави
Ізраїль від 10.01.2014 року про знаходження
в живих та про місце проживання,
довідка № 1201/1024 від 24.01.2014 року про
знищення паспорту громадянина України
серії НОМЕР_1, копії свідоцтва про
народження, дипломів, картки платника
податків, копія трудової книжки,
довідка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.17). Листом № 1663/05/27
від 20.02.2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська повідомило
представника позивача ОСОБА_2 про
необхідність пред'явити паспорт або
довідку уповноваженого органу з місця
проживання (реєстрації), у тому числі
органів місцевого самоврядування
(а.с.35).

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про
передчасність звернення позивача до
суду, оскільки не сплинув тримісячний
строк, встановлений відповідачем для
подачі паспорту. Крім того, рішення за
результатами розгляду заяви позивача
про призначення пенсії та доданих
документів відповідачем не приймалось,
дане питання по суті не вирішувалось,
тому порушень прав позивача судом не
встановлено.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками і зазначає наступне.

Конституційним Судом України Рішенням
від 25.01.2012 № 3-рп/2012 надано офіційне
тлумачення, у тому числі, статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України, за якою суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Так, постановою правління Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади, 25 листопада
2005 року за № 22-1 затверджений Порядок
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 27 грудня
2005 року за № 1566/11846. Цим Порядком
передбачено, що заява про призначення
(поновлення) пенсії подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально, безпосередньо до органу,
що призначає пенсію, за місцем
проживання (реєстрації). Днем звернення
за пенсією вважається день приймання
органом, що призначає пенсію, заяви про
призначення, перерахунок, відновлення
або переведення з одного виду пенсії на
інший. Якщо заява пересилається поштою
(крім випадків призначення (поновлення)
пенсій), днем звернення за пенсією
вважається дата, що зазначена на
поштовому штемпелі місця відправлення
заяви. (п.5 Порядку). Зважаючи на
відсутність іншого
нормативно-правового акту, що регулює
порядок призначення пенсії особам, які
виїхали на постійне місце проживання
за межі України, застосуванню
підлягають приписи діючого Порядку №
22-1, відповідно до яких для призначення
пенсії особа має подати заяву особисто
або через представника, який діє на
підставі довіреності, посвідченої
нотаріально.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дотримався вимог зазначеного
вище Порядку, подав заяву
встановленого Додатком 4 зразка та
додав документи, які необхідні для
призначення пенсії.

Проте, відповідач листом № 1663/05/27 від
20.02.2014 року повідомив представника
позивача про необхідність подачі до
заяви паспорту громадянина України або
посвідку про постійне місце проживання
ОСОБА_1

Колегія суддів вважає залишення заяви
позивача про призначення пенсії
протиправним без розгляду
протиправним, оскільки ним через свого
уповноваженого представника були
подані документи, які підтверджують
факт виїзду позивача на постійне місце
проживання до Держави Ізраїль, про
знищення паспорта громадянина України,
про його проживання у м. Хандера, про
його особисте звернення 10.01.2014 року до
Консульства України у м. Хайфа з метою
посвідчення його особи, копія паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон, дійсним до 2020 року, яка
засвідчена нотаріально.

Зважаючи на те, що відсутність паспорту
громадянина України вказана
відповідачем як єдина підстава
неможливості розгляду заяви про
призначення пенсії за віком, колегія
суддів дійшла висновку про порушення
прав позивача, оскільки подані
позивачем документи свідчать про
неможливість її виконання через
проживання його постійно на території
іншої держави. Крім того, відповідач
при розгляді заяви позивача був
зобов'язаний врахувати Рішення
Конституційного Суду України № 25-рп/2009
від 07.10.2009 року, яким визнано право на
пенсію осіб, які виїхали на постійне
проживання за кордон.

Висновки суду першої інстанції щодо
передчасності звернення позивача до
суду до спливу тримісячного терміну,
встановленого відповідачем, для подачі
додаткових документів, є, на думку
колегії суддів, помилковими, через
очевидну протиправність відмови, яка
оформлена листом № 1663/05/27 від 20.02.2014
року, з підстав, зазначених вище.

Разом з тим, правильними є висновки
суду першої інстанції щодо не розгляду
заяви позивача про призначення пенсії
по суті.

Так, пунктом 39 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженого Постановою
Пенсійного фонду України від 25.11.2005, №
22-1, не пізніше 10 днів після надходження
заяви з необхідними для призначення,
перерахунку, переведення з одного виду
пенсії на інший та поновлення раніше
призначеної пенсії документами орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення, перерахунку, переведення
з одного виду пенсії на інший та
поновлення раніше призначеної пенсії
без урахування періоду, за який
відсутня інформація про сплату
страхових внесків до Пенсійного фонду
України. Право особи на одержання
пенсії, як зазначено у п. 43 Порядку,
установлюється на підставі всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
поданих документів органом, що
призначає пенсію. Орган, що призначає
пенсію, не пізніше 10 днів після
винесення рішення видає або направляє
адміністрації або особі повідомлення
про призначення, відмову в призначенні,
перерахунку, переведенні з одного виду
пенсії на інший із зазначенням причин
відмови та порядку його оскарження.

Зважаючи на те, що заява позивача від
10.02.2014 року по суті відповідачем не
розглянута, рішення про призначення
або про відмову у призначенні пенсії не
прийнято, підстави для задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання
призначити пенсію за віком на
пільгових умовах - відсутні.

Відновлення порушених прав позивача
має відбуватись шляхом зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 лютого 2014
року про призначення пенсії, подані
документи та прийняти за його
наслідками відповідне рішення.

Не підлягає задоволенню і вимога
позивача про негайне виконання
постанови, оскільки за приписами
пункту 1 частини 1 статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць, вважаючи на
те, що предметом позову є відмова у
розгляді заяви про призначення пенсії,
а не стягнення пенсії.

Позивач також просив суд зобов'язати
відповідача подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення. Колегія суддів
зазначає, що частина 1 статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює право (а не обов'язок) суду,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, зобов'язати
суб'єкта владних повноважень, не на
користь якого ухвалене судове рішення,
подати у встановлений судом строк звіт
про його виконання.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року у
справі № 201/3036/14а (2а/201/96/2014) - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
від 20 лютого 2014 року № 1663/05/27 у розгляді
заяви ОСОБА_1 від 10 лютого 2014 року про
призначення пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська розглянути заяву
ОСОБА_1 від 10 лютого 2014 року про
призначення пенсії, подані документи
та прийняти за його наслідками
відповідне рішення.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко