Справа № 2а-0370/4231/12
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
Справа №
3397/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника
Кушнірука О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Луківський комбінат будівельних
матеріалів» на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
22.01.2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Луківський комбінат будівельних
матеріалів» до Ковельської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Калушський трубний завод»
(далі - Позивач, ПАТ «Луківський
комбінат будівельних матеріалів»)
звернулося до суду з позовом до
Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
(далі - Відповідач, Ковельська ОДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.06.2012 року № та від 09.07.2012 року
№.

Позивач мотивує позов тим, що акт опису
активів №1/19-031 від 08.02.2012 року
керівництво підприємства в лютому 2012
року не отримувало, а тому такий акт
вважається не врученим. Позивач
зазначає, що згодом підприємству стало
відомо, що згаданий акт отримав в
поштовому відділенні економіст
товариства ОСОБА_2, який не мав
довіреності від товариства на
отримання кореспонденції та не
поставив про це до відома керівництво.
Крім того, позивач вказує на те, що
податковими органами помилково
трактується ст.124 ПК України, де
визначається розмір штрафу за
відчуження платником податків майна,
яке перебуває у податковій заставі, без
попередньої згоди органу державної
податкової служби, якщо отримання
такої згоди є обов'язковим згідно з цим
кодексом, в залежності від вартості
відчуженого майна. Вважає, що в ПК
України не вказано, що вартість штрафу
встановлена згідно цифр (даних) акту
опису майна чи балансової (залишкової)
вартості активів або ж згідно
податкової вартості, що
використовується для нарахування
амортизації. Оскільки майно або активи
з часом амортизуються та
переоцінюються, то розмір штрафу мав би
визначатися на підставі висновків про
вартість майна від 07.05.2012 року, а розмір
штрафу має бути 2599,00 грн., а не 29048,00 грн.

Щодо акту №051/1501/05466884 від 09.07.2012 року про
результати перевірки дотримання
граничних строків сплати узгодженого
податкового зобов'язання, а також
складеного на підставі нього
податкового повідомлення-рішення
№ від 09.07.2012 року, то позивач також
вважає їх протиправними з огляду на
таке. Податковий орган не надіслав
підприємству розрахунок штрафної
санкції, яка визначена згаданим
податковим повідомленням-рішенням.
Крім того, адреса, яка зазначена в
податковому повідомленні-рішенні, не
відповідає дійсності та формі №4-ОПП на
дату надсилання повідомлення
податковим органом. Позивач вказує на
те, що податковий борг із земельного
податку, за прострочення сплати якого
накладено штраф, на даний момент
проходить апеляційне оскарження, а
рішення ще не прийнято.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22.01.2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ПАТ «Луківський комбінат
будівельних матеріалів», подавши на
неї апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що постанова підлягає
скасуванню.

Звертає увагу на порушення судом
першої інстанції положень
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.
Обґрунтування апеляційної скарги
зводиться до викладу обставин,
зазначених в позовній заяві.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який наполягав
на задоволенні апеляційної скарги,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
13.06.2012 року Турійським відділенням
Ковельської ОДПІ складено акт №2/19-048
про проведення перевірки стану
збереження майна платника податків,
яке перебуває у податковій заставі.
Актом встановлено порушення позивачем
вимог п.92.3 ст. 92, п. 124.1 ст. 124 ПК України
реалізацію активів, які знаходяться в
податковій заставі без згоди органу
державної податкової служби. Згідно
договору купівлі-продажу від 11.06.2012
року ПАТ «Луківський комбінат
будівельних матеріалів» продало
ОСОБА_3 компресор ВМ-4 за ціною 750,00 грн.
(без врахування ПДВ) та вантажний
автомобіль ГАЗ-51, 1975 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 за ціною
1849,00 грн. (без врахування ПДВ), які
знаходились в податковій заставі. Ціна
майна визначалася на підставі
експертних висновків про вартість
майна від 07.05.2012 року суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_4 Позивачем
не заперечується факт реалізації
згаданих активів без згоди податкового
органу.

Як вбачається з матеріалів справи,
балансова вартість активів ПАТ
«Луківський комбінат будівельних
матеріалів», які перебувають у
податковій заставі, визначена в акті
опису активів №1/19-031 від 08.02.2012 року,
який був складений на підставі актів
опису активів №1/24-0312 від 03.05.2007 року та
№1/24-031 від 24.09.2009 року. Згадані акти були
складені на підставі даних
бухгалтерського обліку підприємства.
Щодо балансової вартості активів,
зазначених в акті опису №1/19-031 від
08.02.2012 року, позивач заперечень не
подавав, а також не надав документів,
які свідчили б про іншу балансову
вартість активів підприємства.

Крім того, Ковельською ОДПІ було
проведено перевірку ПАТ «Луківський
комбінат будівельних матеріалів» з
питань дотримання граничних строків
сплати узгодженого податкового
зобов'язання із земельного податку з
юридичних осіб за період з 25.12.2008 року
по 03.07.2012 року, про що складено акт
№051/1501/05466884 від 09.07.2012 року. Актом
встановлено порушення позивачем ст. 57
ПК України щодо пропущення строків
сплати самостійно визначеного
платником податків податкового
зобов'язання.

В податковому повідомленні-рішенні
№ від 09.07.2012 року встановлено
порушення ПАТ «Луківський комбінат
будівельних матеріалів» граничного
строку сплати суми грошового
зобов'язання із земельного податку з
юридичних осіб, визначеного п.287.3 ст. 287
ПК України, а саме за затримку на 1 697
календарних днів сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 46047,76 грн., у
зв'язку з чим на товариство накладено
штраф у розмірі 20 %, що складає 9209,58 грн.

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Податковий кодекс України від 02.12.2010
року № 2755-VI (далі - ПК України) регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

З урахуванням положень ст. 89 ПК
України право податкової застави
поширюється на будь-яке майно платника
податків, яке перебуває в його
власності (господарському віданні та
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому. Згідно з абз. 2
п. 89.2 ст. 89 ПК України у разі якщо
балансова вартість такого майна не
визначена, його опис здійснюється за
результатами оцінки, яка проводиться
відповідно до Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні».

Відповідно до п.14.1.9. ст. 14 ПК України
балансова вартість основних засобів,
інших необоротних та нематеріальних
активів - це сума залишкової вартості
таких засобів та активів, яка
визначається між первісною вартістю з
урахуванням переоцінки і сумою
накопиченої амортизації.

Пунктом 89.3 ст. 89 ПК України передбачено,
що майно, на яке поширюється право
податкової застави, оформлюється актом
опису.

Пунктом 92.3 ст. 92 ПК України передбачено,
що у разі здійснення операцій з майном,
яке перебуває у податковій заставі, без
попередньої згоди органу державної
податкової служби платник податків
несе відповідальність відповідно до
закону.

Відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України
відчуження платником податків майна,
яке перебуває у податковій заставі, без
попередньої згоди органу державної
податкової служби, якщо отримання
такої згоди є обов'язковим згідно з цим
Кодексом, - тягне за собою накладення
штрафу в розмірі вартості відчуженого
майна.

З урахуванням положень п. 89.2 ПК України
вартість відчуженого майна відповідає
вартості відчужених предметів
податкової застави та дорівнює його
балансовій вартості.

Отже, відповідачем правомірно та
правильно визначено розмір штрафу, а
тому податкове повідомлення-рішення
від 13.06.2012 року № є законним.

Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України
податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України
встановлено, що у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Оскільки позивачем пропущено
граничний строк сплати земельного
податку більше як на 30 календарних
днів, то відповідач застосував до
платника податку штраф в розмірі 20%
суми боргу, що підтверджується
розрахунком штрафних санкцій від 09.07.2012
року, яким нарахована сума штрафу в
розмірі 9209,58 грн.

Відповідно до 56.11 ст. 56 ПК України не
підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Таким чином, враховуючи те, що
позивачем не забезпечено своєчасної
сплати узгодженого податкового
зобов'язання земельного податку з
юридичних осіб протягом граничного
строку сплати, суд приходить до
висновку, що штрафні санкції
відповідачем були застосовані
правомірно.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що відповідачем правомірно
винесені податкові
повідомлення-рішення № від 13.06.2012
року та № від 09.07.2012 року.

Доводи апеляційної скарги не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Луківський
комбінат будівельних матеріалів»
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22.01.2013 року
у справі № 2а/0370/4231/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М.
Матковська

Повний текст виготовлено 18.07.2014