Справа № 821/1975/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/1975/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

суддів: Войтовича І.І.

Циганія С.І.

при секретарі - Поповій К.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_2

представника відповідачів -
Осадчук Н.М.

представник третьої особи - не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби
України та Міністерства юстиції
України, третя особа на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет позову - Державна казначейська
служба України про визнання
бездіяльності протиправною, -

встановив:

05 червня 2014 року до Херсонського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі -
позивач, ОСОБА_2) до Державної
виконавчої служби України (далі -
відповідач, ДВС України) з позовними
вимогами про визнання бездіяльності з
виконання у встановлений строк рішенні
Європейського суду з прав людини №35995/09
від 12 грудня 2013 року у справі "Малахова
та інші проти України" за заявою №23711/11
від 14.02.2011 року та вирішення розмір
судових витрат.

Ухвалами суду від 04 липня 2014 року до
участі в справі в якості другого
відповідача залучено Міністерство
юстиції України та в якості третьої
особи на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору залучено Державну казначейську
службу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач з 06
лютого 2014 року по 12 березня 2014 року не
вчиняв дій з примусового виконання
рішення Європейського суду з прав
людини у справі "Малахова та інші проти
України" ("Case of Malakhova and others v. Ukraine" Application
no. 35995/09 and 249 other applications) заява №23711/11 та
не направив відповідних документів до
Мністерства юстиції України. При цьому,
заяву та банківські реквізити
стягувача ДВС України направила до
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України в останній день виконання
рішення суду. З посиланням на норми
Закону України «Про виконавче
провадження», Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» обґрунтовує правомірність
своїх вимог. З наведеного позивач
робить висновок про наявність підстав
для постановлення судового рішення про
визнання бездіяльності протиправною. В
судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ДВС України в судовому
засіданні проти позову заперечувала в
повному обсязі та просила суд
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на обставини викладені в
письмових запереченнях від 01 липня 2014
року. В письмових заперечення
представник ДВС України зазначила про
службову записку до Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності №
5-882/16 від 12.03.2014 року стосовно справи
Європейського суду з прав людини у
справі "Малахова та інші проти України"
з наданням необхідних банківських
реквізитів стягувача - ОСОБА_2
Представник ДВС України стверджувала,
що дії відповідачем вчинені в порядок
та спосіб передбачений законодавством,
не виконання рішення суду є наслідком
відсутності дій з боку Державної
казначейської служби України. З
посиланням на норми Закону України
«Про виконавче провадження», Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» обґрунтовує
правомірність своєї позиції. Все це на
думку відповідача є підставами для
залишення адміністративного позову
без задоволення.

Представник Міністерства юстиції
України в судовому засіданні проти
позову заперечувала та зазначила, що
Міністерством відповідно до наданих
коштів розроблено графік підготовки
платіжних документів за рішеннями
Європейського суду з прав людини у 2014
році, відповідно до якого виплата кошті
за рішенням «Малахова та інші проти
України» заплановано на липень 2014 року.
Відповідно до службової записки
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України від 10 липня 2014 року
№4286-0-32-14-9.1/17, кошти справедливої
сатисфакції будуть перераховані на
особистий рахунок ОСОБА_2 згідно
рішення Європейського суду з прав
людини від 12.12.2013 року №35995 «Малахова та
інші проти України» після відкриття
асигнувань Державною казначейською
службою України відповідно до
кошторисних призначень.

Представник третьої особи - Державної
казначейської служби України в судове
засідання не прибув, явку свого
представника в судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Розглянувши надані позивачем та
відповідачами документи, заслухавши
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду спору по суті,
проаналізувавши норми законодавства
які регулюють спірні відносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до
остаточного рішення Європейського
суду з прав людини у справі "Малахова та
інші проти України" ("Case of Malakhova and others v.
Ukraine" Application no. 35995/09 and 249 other applications): -
об'єднано заяви, наведені у Додатку 1: -
оголошено прийнятними скарги
заявників, наведені у Додатку 1, за
пунктом 1 статті 6, статтею 13 Конвенції
та за статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції щодо тривалого невиконання
рішень, ухвалених на їхню користь, та
щодо відсутності ефективних
національних засобів юридичного
захисту щодо цих скарг, а решту скарг у
заявах оголошує неприйнятними; -
Європейський суд з прав людини
постановив, що було порушення п. 1
статті 6 Конвенції та статті 1 Першого
протоколу до Конвенції; - Європейський
суд з прав людини постановив, що було
порушення статті 13 Конвенції; -
Європейський суд з прав людини
постановив що: (а) протягом трьох
місяців держава-відповідач має
виконати рішення національних судів,
ухвалені на користь заявників, які
залишаються невиконаними, та сплатити
2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику
або його/її спадкоємцю, за заявами,
наведеними у Додатку 1, в якості
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, а також компенсації
судових витрат, і мають бути сплачені
разом з будь-якими податками, що можуть
нараховуватись, та конвертовані в
національну валюту за курсом на день
здійснення платежу, (б) зі спливом
зазначеного тримісячного строку і до
остаточного розрахунку на ці суми
нараховуватиметься простий відсоток
(simple interest) у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати, до якої має бути
додано три відсоткові пункти.

У додатку 1 до рішення Європейського
суду з прав людини у справі "Малахова та
інші проти України" наведено заяву
ОСОБА_2 №23711/11 від 14.02.2011р.

22 січня 2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження №41600860 про
виконання наведеного рішення
Європейського суду з прав людини,
стягувач - ОСОБА_2 В цій постанові
зазначено, що документ вступив в силу
12.12.2013р., а заява про примусове
виконання подана 20.01.2014р.

ДВС України листом від 12 березня 2014
року №5-882/16 «Про направлення
реквізитів стягувача по рішенню
Європейського суду з прав людини»
повідомила Департамент
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України про
банківські реквізити ОСОБА_2 та просила
останнього інформувати ДВС України про
перерахунок коштів з метою своєчасного
виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» підлягають виконанню,
зокрема, рішення Європейського суду з
прав людини з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини».

Згідно з п.3 Положення "Про Міністерство
юстиції України", затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№395/2011, до основних завдань Мін'юсту
України належить забезпечення
представництва інтересів держави у
судах України, здійснення захисту
інтересів України у Європейському суді
з прав людини, під час урегулювання
спорів і розгляду в закордонних
юрисдикційних органах справ за участю
іноземних суб'єктів та України.

Пунктом першим Постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2006 р. №784
"Про заходи щодо реалізації Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини"" на Міністерство
юстиції України покладено функції
органу, відповідального за
забезпечення представництва України в
Європейському суді з прав людини та
виконання його рішень.

Згідно частини першої статті 1 Закону
України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" визначено, що у цьому Законі
терміни вживаються в такому значенні,
рішення - а) остаточне рішення
Європейського суду з прав людини у
справі проти України, яким визнано
порушення Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод; б)
остаточне рішення Європейського суду з
прав людини щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України; в)
рішення Європейського суду з прав
людини щодо дружнього врегулювання у
справі проти України; г) рішення
Європейського суду з прав людини про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.

Орган представництва - це орган,
відповідальний за забезпечення
представництва України в
Європейському суді з прав людини та
координацію виконання його рішень.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону,
рішення є обов'язковим для виконання
Україною відповідно до статті 46
Конвенції.

Статтею 3 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
передбачено, що виконання Рішення
здійснюється за рахунок Державного
бюджету України.

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.7
вказаного Закону, протягом десяти днів
від дня отримання повідомлення Суду
про набуття Рішенням статусу
остаточного Орган представництва:
надсилає до державної виконавчої
служби оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду щодо дружнього врегулювання у
справі проти України, оригінальний
текст і переклад рішення Суду про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.
Автентичність перекладу засвідчується
Органом представництва.

Частиною першою статті 8 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" передбачено, що виплата
стягувачеві відшкодування має бути
здійснена у тримісячний строк з
моменту набуття Рішенням статусу
остаточного або у строк, передбачений у
Рішенні.

Відповідно до ч.3 ст.8 зазначеного
Закону встановлено, що протягом одного
місяця від дня відкриття виконавчого
провадження за Рішенням Орган
представництва надсилає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, постанову про
відкриття виконавчого провадження та
документи, передбачені у пункті "б"
частини першої статті 7 цього Закону.

Також, згідно ч.4 статті 8 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, протягом 10 днів від
дня надходження зазначених у частині
третій цієї статті документів здійснює
списання на вказаний Стягувачем
банківський рахунок, а в разі його
відсутності - на депозитний рахунок
державної виконавчої служби коштів з
відповідної бюджетної програми
Державного бюджету України. Порядок
збереження коштів на депозитному
рахунку державної виконавчої служби
визначається Законом України "Про
виконавче провадження".

За приписами п.1 "Порядку використання
коштів, передбачених у державному
бюджеті для здійснення платежів,
пов'язаних з виконанням рішень
закордонних юрисдикційних органів,
прийнятих за наслідками розгляду справ
проти України", затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 березня 2007 р. № 408, цей Порядок
визначає механізм використання коштів,
передбачених Мін'юсту (далі - головний
розпорядник) у державному бюджеті за
програмою "Платежі на виконання рішень
закордонних юрисдикційних органів,
прийнятих за наслідками розгляду справ
проти України" (далі - бюджетні кошти).

Відповідальним виконавцем зазначеної
програми є Міністерство юстиції.

В матеріалах справи відсутні докази
протиправності дій Державної
виконавчої служби України,
протилежного сторони не довели, а отже
позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Згідно пп.1, 2 та 4 п.2 вказаного Порядку,
бюджетні кошти спрямовуються на: -
виплату грошових сум за рішеннями
закордонних юрисдикційних органів -
міжнародного судового, в тому числі
Європейського суду з прав людини,
міжнародного арбітражного органу,
згода на здійснення юрисдикції яким
щодо України надана відповідно до
укладеного належним чином
міжнародного договору України або в
інший спосіб згідно із законами
України, а також судового, арбітражного
органу іноземної держави, - прийнятими
проти держави Україна; - сплату штрафів,
пені, виконавчого збору відповідно до
Законів України "Про виконавче
провадження" та «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»; інші
витрати, передбачені рішеннями
закордонних юрисдикційних органів, у
тому числі витрати, пов'язані із
забезпеченням виконання зазначених
рішень (щодо надання банківських
гарантій, акредитивів, депозитів тощо.

Пунктом 3 вказаного Порядку
передбачено, що підставою для
здійснення платежів, пов'язаних з
виконанням рішень закордонних
юрисдикційних органів, є: рішення
закордонного юрисдикційного органу;
повідомлення про проведення засідання
Комітету міністрів Ради Європи, на яке
виноситься питання щодо виконання
Україною рішень Європейського суду з
прав людини; повідомлення про
проведення засідання органу Ради
Європи для вжиття заходів до виконання
рішень Європейського суду з прав
людини; постанова державного виконавця
про стягнення виконавчого збору у разі
порушення строку, установленого
державним виконавцем відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження", для добровільного
виконання рішення закордонного
юрисдикційного органу; вимога
державного виконавця у разі стягнення
пені, неустойки та штрафу або
додаткової сплати інших коштів,
передбачених рішенням юрисдикційного
органу.

За приписами п.5 "Порядку використання
коштів, передбачених у державному
бюджеті для здійснення платежів,
пов'язаних з виконанням рішень
закордонних юрисдикційних органів,
прийнятих за наслідками розгляду справ
проти України" встановлено, що для
здійснення платежів, зазначених у
підпунктах 1, 2 і 4 пункту 2 головний
розпорядник подає до Казначейства,
уповноваженого банку платіжний
документ, який повинен містити такі
відомості: найменування справи, за якою
закордонним юрисдикційним органом
прийнято рішення проти України;
найменування стягувача (стягувачів);
банківський реквізит стягувача
(стягувачів) (за наявності).

До платіжного документа для здійснення
платежів, зазначених у підпунктах 1 і 2
пункту 2, додаються: постанова про
відкриття виконавчого провадження;
рішення закордонного юрисдикційного
органу в офіційному перекладі;
повідомлення стягувача (стягувачів)
про банківський реквізит, на який
необхідно зарахувати стягнуті кошти
(за наявності); постанова державного
виконавця - у разі стягнення
виконавчого збору; вимога державного
виконавця - у разі стягнення пені,
неустойки та штрафу або у разі
додаткової сплати інших коштів,
передбачених рішенням юрисдикційного
органу.

До платіжного документа для здійснення
платежів, зазначених у підпункті 4
пункту 2, додаються: рішення
закордонного юрисдикційного органу в
офіційному перекладі; повідомлення про
реквізити банківського рахунка, на
який необхідно зарахувати кошти (за
наявності).

Таким чином, Міністерством юстиції
України порушено ч.3 статті 8 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" та норми "Порядку
використання коштів, передбачених у
державному бюджеті для здійснення
платежів, пов'язаних з виконанням
рішень закордонних юрисдикційних
органів, прийнятих за наслідками
розгляду справ проти України" щодо
направлення до Державної
казначейської служби України
платіжного документу (з додатками) для
списання коштів на користь ОСОБА_2 при
виконанні рішення Європейського суду з
прав людини №35995/09 від 12 грудня 2013 року
у справі "Малахова та інші проти
України" за заявою №23711/11 від 14.02.2011
року.

Крім не покриття виплат коштами
Міністерством не наведено жодних інших
підстав для нездійснення заходів щодо
підготовки та направлення платіжних
документів до Державної казначейської
служби України.

Оцінка судом обставин справи базується
на наданих доказах, їх належності та
переконливості, в поєднанні з
принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» визнана джерелом
права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, суд бере до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі «Цибулько та інші проти
України» (Заява № 65656/11 та 249 інших заяв
§14) суд зазначає, «…рішення, про які
йдеться, були остаточними і підлягали
виконанню, але не виконувалися
державними органами протягом
тривалого періоду часу, за що вони
залишаються відповідальними.
Нормативне регулювання розподілу
бюджетних коштів не впливає на цю
ситуацію. Більш того, Суд нагадує про
свою усталену практику, згідно з якою
нездатність держави виконувати
рішення через відсутність достатніх
бюджетних коштів не може слугувати
виправданням такого невиконання (див.
рішення від 29 червня 2004 року у справі
«Войтенко проти України» (Voytenko v. Ukraine),
заява № 18966/02, пункт 55)…».

Внаслідок невиконання Міністерством
своїх обов'язків щодо підготовки та
направлення платіжних документів до
Державної виконавчої служби України
порушено право позивача на отримання
відшкодування за рішення
Європейського суду з прав людини
"Малахова та інші проти України" у
встановлений цим рішенням та ч.1 ст.8
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" тримісячний строк.

Пунктом першим ч.2 ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства
передбачено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Частиною другою ст. 162 КАС України
передбачено, що суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Як було встановлено судом, внаслідок
бездіяльності Міністерства юстиції
України щодо не підготовки та не
направлення до Державної
казначейської служби України
платіжних документів порушується
право позивача на отримання
відшкодування за рішення
Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, встановлено, що кожен, чиї права
та свободи, визнані в цій Конвенції,
було порушено, має право на ефективний
засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинене особами, які
здійснювали свої офіційні
повноваження.

Разом з тим, з метою повного захисту
прав особи, яка звернулась за судовим
захистом, суд вважає за необхідне на
підставі вимог ч. 3 ст.162 КАС України,
визнати протиправною бездіяльності
Міністерства юстиції України щодо не
підготовки та не направлення до
Державної казначейської служби
України платіжних документів з
додатками для списання коштів на
користь ОСОБА_2 при виконанні рішення
Європейського суду з прав людини №35995/09
від 12 грудня 2013 року у справі "Малахова
та інші проти України" за заявою №23711/11
від 14.02.2011 року.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовін вимоги підлягають
задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КАС України судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать відповідно до п. 2 ч. 3
ст. 87 КАС України витрати сторін та
їхніх представників, що пов'язані із
прибуттям до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КАС України,
витрати, пов'язані з переїздом до
іншого населеного пункту сторін та
їхніх представників, а також найманням
житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення і яка не є суб'єктом
владних повноважень, та її
представнику, відповідно до ч. 2 ст. 91
КАС України сплачуються іншою стороною
добові (у разі переїзду до іншого
населеного пункту), а також компенсація
за втрачений заробіток чи відрив від
звичайних занять. Компенсація за
втрачений заробіток обчислюється
пропорційно від розміру
середньомісячного заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем документально підтверджені
судові витрати пов'язані із прибуттям
до суду (квитки на автобус) від 23 липня
2014 року в сумі 79,14 грн., також при
поданні адміністративного позову
ОСОБА_2 сплатив судовий збір в розмірі
73,08 грн. (квитанція №51 від 05.06.2014 року).
Всього витрати позивача згідно зі ст.87
КАС України становлять 152,22 грн.

В зв'язку з частковим задоволенням
позовних вимог за приписами ч.3 ст.94 КАС
України стягненню на користь позивача
підлягає сума в розмірі 76,11 грн.

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 23
липня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 158 - 163
КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Державної виконавчої служби України та
Міністерства юстиції України, третя
особа на стороні відповідача без
самостійних вимог на предмет позову -
Державна казначейська служба України
про визнання бездіяльності
протиправною - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Міністерства юстиції України щодо не
підготовки та не направлення до
Державної казначейської служби
України платіжних документів з
додатками для списання коштів на
користь ОСОБА_2 при виконанні рішення
Європейського суду з прав людини №35995/09
від 12 грудня 2013 року у справі "Малахова
та інші проти України" за заявою №23711/11
від 14.02.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України
судові витрати в сумі 76 грн. 11 коп.
(сімдесят шість гривень одинадцять
копійок) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1).

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Херсонський окружний
адміністративний суд апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги на постанову суду
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано колегією суддів 24 липня 2014 р.

Головуючий суддя
Н.А.Кузьменко

Судді
І.І.Войтович

С.І.Циганій

кат. 11.5.