Справа № 808/2903/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2903/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року

11 год. 15 хв.

Справа № 808/2903/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Передерій А.О., представника позивача – не прибув, представника відповідача – не прибув, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області до Дочірнього підприємства «Механізована колона №16» Товариства з обмеженою відповідальністю «Кузьминецьке» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою судді від 05.05.2014 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

16.07.2014 позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неприбуття.

Керуючись приписами частини 4 статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст і обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Відповідно до вимог частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у зв’язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з’ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з’ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач – Дочірнє підприємство «Механізована колона №16» Товариства з обмеженою відповідальністю «Кузьминецьке», пройшов процедуру державної реєстрації, а відтак набув правового статусу суб’єкта господарювання в розумінні припису статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців від 15.05.2003 №755-IV, та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби.

Позивачем в межах заходів, спрямованих на погашення наявного у відповідача податкового боргу, сформовано податкову вимогу №66 від 15.03.2013, яка надіслана на адресу відповідача 09.04.2013 та отримана ним 11.04.2013 (а.с. 15).

У зв’язку з несплатою відповідачем суми податкового боргу, 08.04.2013 начальником ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя прийнято рішення №9248/10/19-020 про опис майна у податкову заставу платника податків – Дочірнє підприємство «Механізована колона №16» ТОВ «Кузьминецьке». На виконання цього рішення, 25.04.2013 податковим керуючим складений акт №5 про опис майна відповідача у податкову заставу. На підтвердження опису майна у податкову заставу позивачем надана суду копія Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, де визначено: тип обтяження – податкова застава; об’єкт обтяження – майно платника податків згідно акту опису майна №5 від 25.04.2013; термін дії – 26.04.2018 (а.с. 17).

Відповідно до вимог підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Судом з’ясовано, що позивач звертався до Запорізького окружного адміністративного суду із позовами про стягнення з відповідача наявного у нього податкового боргу. Постановами суду від 05.11.2013 у справі №808/8121/13-а та від 01.04.2014 у справі №808/1767/14, які набрали законної сили, вимоги контролюючого органу задоволенні – податковий борг стягнуто на користь бюджету (а.с. 11-14).

Надалі, позивачем, в межах заходів, спрямованих на погашення податкового боргу, були сформовані на направлені до установ банків, у яких відповідач має відкриті розрахункові рахунки, інкасовані доручення: №23 від 23.01.2014, №24 від 23.01.2014, №34 від 26.02.2014, №37 від 26.02.2014, №38 від 26.02.2014, №39 від 26.02.2014, №40 від 26.02.2014 та №43 від 26.02.2014 (а.с 7-10). Однак, зазначені інкасовані доручення повернуті установами банків до контролюючого органу у зв’язку із відсутністю коштів на розрахункових рахунках відповідача.

Окрім цього, під час розгляду справи позивачем додатково сформовано та направлено до установ банків інкасовані доручення: №89 від 26.05.2014, №85 від 26.05.2014, №90 від 26.05.2014, №89 від 26.05.2014 (а.с 61-64). Проте, ці інкасовані доручення також були залишені без виконання у зв’язку із відсутністю коштів на розрахункових рахунках відповідача.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З аналізу наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що за наявності у платника податків податкового боргу, контролюючий орган має право стягувати такі суми в судовому порядку. Проте, пункт 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України визначає порядок стягнення податкового боргу, який полягає у вжитті заходів щодо стягнення боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Тобто, стягнення податкового боргу шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, можливе виключно за умови попереднього вжиття заходів щодо стягнення коштів, які перебувають у його власності, та лише за умови їх недостатності. Суд вважає, що у даному випадку позивачем надано до суду всі належні докази попереднього вжиття заходів щодо стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для задоволення позовних вимог про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до приписів пункту 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись статями 2, 7-12, 17, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов – задовольнити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні – з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська