Справа № 813/1512/14
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
Справа №
3203/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді Запотічний
І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
27.02.2014р. про відмову у відкритті
провадження по справі № 813/1512/14 за
позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання протиправними та
скасування постанов, -

В С Т А Н О В
И В:

25.02.2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Сихівського відділу
Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання протиправними та
скасування постанов державного
виконавця Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського МУЮ Грень У.П. від 08.02.2014
року та від 18.02.2014 року про накладення
на позивача штрафу у виконавчому
провадженні № 41614307 в розмірі 170 та 340
гривень за невиконання та повторне
невиконання вимог державного
виконавця.

Ухвалою Львівського окружного
адміінстаритвного суду від 27.02.2014 року
відмовлено у відкритті провадження з
мотивів непідсудності спору
адміністративному суду.

Не погодившись із ухвалою суду першої
інстанції, вважаючи ї неправомірною та
прийнятою із порушенням норм
процесуального права, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу. В обгрунтування
апеляційної скарги покликається на те,
що за змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку. Вважає, що судом
першої інстанції при постановленні
оскаржуваної ухвали не було взято до
уваги Постанову Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 року №3 „Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності держаної виконавчої
служби" за яким судам надано
роз'яснення: що постанови державного
виконавця про накладення штрафу на
боржника належить до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії.
Постанова державного виконавця про
накладення штрафу є виконавчими
документами, також санкцією
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

При цьому юрисдикція адміністративних
судів поширюється також: на справи з
приводу оскарження постанов
державного виконавця щодо накладення
штрафу прийнятого у виконавчих
провадженнях щодо примусового
виконання усіх виконавчих документів
незалежно від того, яким органом, у тому
числі судом якої юрисдикції вони
видані

Зазначає, що жодних обмежень щодо
суб'єктного складу (щодо іншого
учасника чи сторони виконавчого
провадження) вищезазначена норма не
містить, оскільки постанова про
накладення штрафу є виконавчим
документом та санкцією майнового
характеру, що застосовується до
боржника в межах вже відкритого
виконавчого провадження, а не є
рішенням державного виконавця, які
безпосередньо спрямовані на виконання
судового рішення.

Тому, апелянт вважає, що
адміністративний позов про скасування
постанови ВП № 41614307 про накладення
штрафу від 08.02.2014 року та 18.02.2014 року
повинен розглядатись в порядку
адміністративного судочинства, за
правилами КАС України, тому підстав для
вимови у відкритті провадження у
справі немає.

З врахуванням наведеного вище, просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та направити справу на продовження
розгляду.

Апелянт в судове засідання не з'явився,
повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

Відповідач у судове засідання
повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження відповідно до норм статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід
залишити без змін.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
процесуального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

З матеріалів справи встановлено, що
ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 10.04.2013 року задоволено заяву
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення у цивільній справі
№ 1319/10267/2012. За результатами перегляду
судового рішення за нововиявленими
скасовано рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 07.10.2011 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третіх осіб
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, управління
земельних ресурсів, про знесення
самовільної прибудови, встановлення
порядку користування та розпорядження
земельною ділянкою, виділ часток в
натурі та зустрічним позовом про
визнання права власності на проведену
самовільну забудову і встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Одночасно цією ж ухвалою ухвалено нове
рішення, яким визнано мирову угоду
укладену між ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_1
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третіх осіб
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, Управління
земельних ресурсів, про знесення
самовільної прибудови, встановлення
порядку користування та розпорядження
земельною ділянкою, виділ часток в
натурі та зустрічним позовом про
визнання права власності на проведену
самовільну забудову і встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

На виконання вказаної ухвали
Сихівським районним судом м. Львова
видано виконавчий лист № 1319/10267/2012 від
31.12.2013 року, та Сихівським відділом
Державної виконавчої служби Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження № 41614307 .

Предметом оскарження є постанови
державного виконавця Сихівського ВДВС
Львівського МУЮ Грень У.П. від 08.02.2014
року та 18.02.2014 року про накладення
штрафу в розмірі 170 та 340 гривень
відповідно за невиконання вимог
державного виконавця щодо виконання
судового рішення.

Частиною 2 статті 4 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

До адміністративного суду із позовною
заявою в порядку, передбаченому ст. 181
КАС України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси вправі звертатися
лише у разі, якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом

Аналізуючи матеріали справи,
судом першої інстанції встановлено, що
позивач, будучи стороною виконавчого
провадження, оскаржує рішення
державного виконавця про накладення
штрафу у виконавчому провадженні,
відкритому з виконання рішення суду,
прийнятого в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином, судовий контроль за
виконанням судових рішень, винесених в
порядку цивільного судочинства
визначено в Розділі 7 Цивільного
процесуального кодексу України.
Зокрема, статтею 383 ЦПК України
передбачено право учасників
виконавчого провадження та осіб, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, на звернення до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їхні права чи свободи. Відповідно до
частини 2 статті 384 ЦПК України скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Як передбачено пунктом 2 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 21 травня 2012 року № 5 «Про
внесення змін до постанови Пленуму
ВАСУ від 13 грудня 2010 року № 3 «Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби»», частиною четвертою статті 82
Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України
«Про виконавче провадження» сторонами
у виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. При цьому судам слід
ураховувати, що до сторін, які можуть
оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби належать також їх
представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Отже, для визнання протиправними та
скасування постанов державного
виконавця Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського МУЮ про накладення штрафу
за невиконання та повторне невиконання
вимог державного виконавця щодо
виконання виконавчого листа №
1319/10267/2012, виданого 31.12.2013 року
Сихівським районним судом м. Львова в
порядку ЦПК України, законом
встановлено інший, ніж передбачено КАС
України, порядок судового оскарження
рішень та дій відповідача.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 197, ст. 199, ст.200, ст.206,
254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
27.02.2014р. про відмову у відкритті
провадження по справі № 813/1512/14 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, що беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.