Справа № 400/1692/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2014 рокусправа № 400/1692/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області на постанову Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 11 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, третя особа:
Управління праці та соціального
захисту населення Петрівської
райдержадміністрації Кіровоградської
області про визнання протиправними
дій, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Петрівського районного
суду Кіровоградської області від 11
грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено: визнано протиправними дії
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області щодо
закінчення виконавчого провадження
№39137797, визнано постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області від 20.09.2013 року про закінчення
виконавчого провадження №39137797 на
підставі п.11 ч.1 ст.49, ст. 75 Закону
України Про виконавче провадження
незаконною та скасовано її, зобов'язано
відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області відновити
виконавче провадження №39137797 з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-516/11, виданого Петрівським
районним судом Кіровоградської
області 08.07.2013 року, провести
перерахунок ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги за 2011 рік в розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», виходячи з
законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком на момент
виплати та провести виплату належних
сум відповідно до закону, з урахуванням
виплачених сум.

В апеляційній скарзі Відділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області просить скасувати постанову
суду першої інстанції, а в задоволенні
позовної заяви позивача відмовити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
постановою Петрівського районного
суду Кіровоградської області від 08.08.2011
року задоволено адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
та визнано протиправною бездіяльність
відповідача та зобовязано управління
провести перерахунок щорічної разової
грошової допомоги за 2011 рік в розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком,
виходячи із законодавчо встановлених
розмірів мінімальної пенсії за віком
на момент виплати та провести виплату
належних сум з урахуванням виплачених
сум (а.с.7).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2013 року вищевказану постанову
Петрівського районного суду від 08.08.2011
року залишено без змін(а.с.8), тому 08.07.2013
року Петрівським районним судом видано
виконавчий лист №2а-516/11(а.с.9) і заява
про примусове виконання подана
позивачем 30.07.2013 року (а.с.10).

На підставі чого постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області від 01.08.2013 року
було відкрите виконавче провадження
№39137797 з примусового виконання
вищевказаного виконавчого листа (а.с.10),
однак, постановою від 20.09.2013 року,
отриманою позивачем 08.10.2013 року простим
листом, закінчено виконавче
провадження з тих підстав, що
управління не встановлює самостійно
розміри соціальних виплат, а лише
здійснює виплату за встановленими
розмірами в межах фінансування
(бюджетних асигнувань), що виділяється
Мінфіном України у розмірі
встановленому Кабінетом Міністрів
України, а тому управління позбавлено
можливості самостійно проводити
перерахунки та нарахування, тобто
відсутності повноважень управління
здійснити перерахунок допомоги та її
виплати у зв'язку з відсутністю
необхідних коштів (а.с.26).

Однак, відповідно до положень ст. 124
Конституції України, судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на
території України і є обов'язковими до
виконання на території України.

Статтею 14 КАС України передбачено, що
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набули
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Постанова головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області від 20.09.2013 року «Про закінчення
виконавчого провадження» винесена на
підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Однак, відповідно до пункту 11 статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню в разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), яким
видано виконавчий документ, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону. окрема, у разі якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 згаданого Закону та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Водночас, відповідно до ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

У порушення вимог статей 75, 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем не вжито жодних
можливих заходів, спрямованих на
виконання рішення суду, державним
виконавцем жодного разу не було
накладено штрафу, державний виконавець
не звертався до правоохоронних органів
з подання про притягнення боржника до
відповідальності відповідно до закону.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.6 Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом (ч.2
вказаної статті Закону).

Крім того, відповідно до статті 7 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» виконання
рішень суду про зобов'язання вчинити
певні дії щодо майна, боржником за
якими є державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження», з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення. Однак, у
порушення вимог даної статті
державний виконавець не тільки не
наклав жодного штрафу на боржника та не
притягнув до відповідальності, але і
не звернувся до суду з поданням про
зміну способу та порядку виконання
рішення, хоча зобов'язаний був це
зробити.

Тобто, Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області в особі
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області діяло
упереджено, необґрунтовано і без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, без
дотримання розумного балансу між
публічними інтересами та інтересами
конкретної особи, несправедливо, без
використання повноважень з належною
метою.

Згідно ст.124 Конституції України судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Боржником у даній справі виступає
держава, яка в особі компетентного
органу повинна повернути борг
позивачу. Відсутність бюджетних коштів
не може бути підставою для невиконання
судового рішення, яке набрало законної
сили і закінчення виконавчого
провадження з поверненням виконавчого
листа до суду, що його видав.

Відповідно до ч.4 ст.51 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
відновлення виконавчого провадження
стягувач, суд або орган ( посадова
особа), якому повернуто виконавчий
документ, зобов'язаний у тримісячний
строк з дня надходження відповідної
постанови пред'явити його до виконання.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що прийняття державним виконавцем
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 20.09.2013 року на підставі
п.11 ч.1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" є протиправним
і винесена ним постанова є незаконною
та підлягає скасуванню, а виконавче
провадження - відновленню.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області - залишити без задоволення.

Постанову Петрівського районного
суду Кіровоградської області від 11
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко