Справа № К/9991/25686/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м.
Київ К/9991/25686/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Сніжнянської міської ради на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2012р. у
справі № 2а-13480/11/0545 за позовом
Прокурора м. Сніжне до Сніжнянської
міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор м. Сніжне звернувся з позовом
до Сніжнянської міської ради, у якому
просив визнати протиправним та
скасувати рішення Сніжнянської
міської ради №6/7-230 від
30.03.2011р. «Про надання дозволу на
розміщення малих архітектурних форм -
комплексу торгівельних павільйонів
для торгівлі продовольчими товарами та
комплексу павільйонів «Бистро» у парку
«Комсомольський» з укладанням
договорів особистих строкових
сервітутів на земельні ділянки», за
яким приватному підприємцю ОСОБА_4 було
надано право на розміщення зазначених
об'єктів у парку «Комсомольський» у м.
Сніжному Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що зазначене рішення
суперечить вимогам земельного
законодавства, зокрема положенням ст.
125 Земельного кодексу України, згідно
яких право власності чи право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування та його
державної реєстрації. Право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладання договору оренди та його
державної реєстрації. Але будь-який
договір оренди земельних ділянок під
розміщення торгівельних комплексів з
продажу продуктів харчування у парку
«Комсомольський» з їх власником
Сніжнянською міською радою не
укладався.

Постановою Сніжнянського міського
суду Донецької області від 26 грудня 2011
року позов залишений без задоволення.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2012р.
постанову Сніжнянського міського суду
Донецької області від 26 грудня 2011 року
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Сніжнянської міської ради №6/7-230 від
30.03.2011р.

На постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2012р.
надійшла касаційна скарга
Сніжнянської міської ради, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, 30.03.2011р. Сніжнянською
міською радою прийнято рішення №6/7-230
«Про надання дозволу на розміщення
малих архітектурних форм - комплексу
торгівельних павільйонів для торгівлі
продовольчими товарами та комплексу
павільйонів «Бистро» у парку
«Комсомольський» з укладанням
договорів особистих строкових
сервітутів на земельні ділянки».

Пунктом першим даного рішення було
визначено, що Приватному підприємцю
ОСОБА_4 дозволено розміщення
зазначених об'єктів у парку
«Комсомольський» у м. Сніжному
Донецької області строком на п'ять
років за умови розробки протягом
одного місяця з дня прийняття цього
рішення та затвердження паспортів
прив'язки групи розміщених поряд малих
архітектурних форм. Також цим рішенням
визначено й покладено обов'язок на
ОСОБА_4 протягом десяти днів після
укладання паспортів прив'язки групи
розміщених поряд малих архітектурних
форм укласти з Сніжнянською міською
радою договори особистих строкових
сервітутів).

Отже, приймаючи рішення про надання
дозволу на розміщення малих
архітектурних форм, міська рада
зобов'язала ОСОБА_4 укласти із
міськрадою договори особистих
сервітутів.

Відповідно п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні"
до компетенції сільських, селищних,
міських рад входить вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Розміщення малих архітектурних форм
здійснюється в Порядку розміщення
малих архітектурних форм для
провадження підприємницької
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 р
№ 982. Пунктом третім зазначеного вище
Порядку встановлено, що розміщення
малої архітектурної форми
здійснюється на підставі рішення
відповідної сільської, селищної,
міської ради, а для власників земельних
ділянок на підставі рішення
виконавчого комітету відповідної
місцевої ради. При цьому суб'єкт
господарювання подає відповідній
сільській, селищній, міській раді заяву
встановленого зразка та документи,
зазначені в пункті п'ятому Порядку.
Зокрема до заяви додаються документи,
що посвідчують право на земельну
ділянку - копія державного акта на
право власності на земельну ділянку,
право постійного користування
земельною ділянкою або договору оренди
(за наявності).

У разі відсутності у суб'єкта
господарювання послідуючих документів
на земельну ділянку розміщення малої
архітектурної форми для провадження
підприємницької діяльності
регулюється шляхом укладення договору
особистого строкового сервітуту. Право
сервітуту регулюється Цивільним
кодексом України та Земельним кодексом
України.

Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу
право земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безплатне користування чужими
земельними ділянками. Земельні
сервітути можуть бути постійними і
строковими. Встановлення земельного
сервітуту не веде до позбавлення
власника земельної ділянки, щодо якої
встановлений земельний сервітут, прав
володіння, користування та
розпорядження нею. Земельний сервітут
здійснюється способом, найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 99 Земельного кодексу
власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення таких земельних
сервітутів: а) право проходу та проїзду
на велосипеді; б) право проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху; в) право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій; г) право прокладати на
свою земельну ділянку водопровід із
чужої природної водойми або через чужу
земельну ділянку; ґ) право
відводу води зі своєї земельної
ділянки на сусідню або через сусідню
земельну ділянку; д) право забору води з
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
проходу до природної водойми; е) право
поїти свою худобу із природної водойми,
розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право прогону худоби до
природної водойми; є) право прогону
худоби по наявному шляху; ж) право
встановлення будівельних риштувань та
складування будівельних матеріалів з
метою ремонту будівель та споруд; з)
інші земельні сервітути.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом апеляційної
інстанції стосовно того, що сервітут
може застосовуватися за умови коли
власник або землекористувач однієї
земельної ділянки може обмежити
використання (можливості проходу,
проїзду та інше.) своєї земельної
ділянки іншими особами, та це обмеження
позбавляє можливості цих осіб
користуватися іншим, своїм або
суспільним майном. В даному випадку,
приймаючи спірне рішення про надання
дозволу на розміщення малих
архітектурних форм, міська рада при
його прийнятті застосувала норми права
(право сервітуту) , які не регулюють
відповідні правовідносини.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Сніжнянської міської
ради відхилити, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: