Справа № 2а-9445/10/0870
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/38217/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Енергодарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 09.06.2011 по
справі №2а-9445/10/0870 за позовом
Комунального підприємства «Виробничий
комбінат «Тепло-водоканал» до
Енергодарської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання дій
протиправними, скасування податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 06.12.2010,
позовні вимоги Комунального
підприємства «Виробничий комбінат
«Тепло-водоканал» до Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання дій протиправними, скасування
податкового повідомлення-рішення
задоволено частково. Визнано дії
Державної податкової інспекції у місті
Енергодар Запорізької області щодо
зміни призначення платежу, визначеного
Комунальним підприємством «Виробничий
комбінат «Тепло-водоканал» в платіжних
дорученнях від 29.07.2010 №1931; від 29.07.2010
№1932; від 25.08.2010 №50; від 26.08.2010 №64; від
27.09.2010 №127; від 28.09.2010 №2337 протиправними.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
29.10.2010 №/0. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09.06.2011 постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
06.12.2010 скасовано в частині задоволення
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
29.10.2010 №/0 та прийнято в цій
частині нову постанову. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 29.10.2010
№/0 в частині застосованих
штрафних санкцій у сумі 423822,96грн. В
іншій частині постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
06.12.2010 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Енергодарська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області 09.06.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 22.08.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 09.06.2011 в
частині задоволення позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення, прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог
Енергодарська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального, зокрема, пунктів 1.2 та 1.3
статті 1, пункту 7.7 статті 7, пунктів 16.1,
16.3 та 16.4 статті 16 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у місті Енергодар
Запорізької області проведено планову
виїзну перевірку Комунального
підприємства «Виробничий комбінат
«Тепло-водоканал» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.04.2009 по 30.06.2010, валютного та
іншого законодавства за період з 01.04.2009
по 30.06.2010.

Перевіркою встановлено порушення
підпункту 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», а саме порушеним строків
сплати узгоджених податкових
зобов'язань в сумі 278004,00грн. із
затримкою від 149 до 177 днів, суми
податкового зобов'язання в сумі
278052,00грн. із затримкою від 149 до 150 днів
та податкового зобов'язання в сумі
332200,00грн. із затримкою від 119 до 151 дня.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у місті
Енергодар Запорізької області
складено акт від 28.10.2010 №217/23-0/32400040 та
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 29.10.2010
№/0 про сплату 444128,02грн. штрафних
санкцій в розмірі 50% погашеної суми
податкового боргу по податку на додану
вартість.

Судами встановлено, що згідно
платіжних доручень наявних в
матеріалах справи, Комунальним
підприємством «Виробничий комбінат
«Тепло-водоканал» було сплачено
податок на додану вартість, грошові
кошти по яких зараховані контролюючим
органом на погашення попереднього
податкового боргу позивача за минулі
податкові періоди та пені.

За змістом підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Згідно підпункту 7.7 статті 7 вказаного
Закону податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) і у
рівних пропорціях.

Вказана норма не позбавляє платника
податку права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та від
обов'язку самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання відповідно до
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього ж
Закону.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» Національний банк України
визначає систему, порядок і форми
платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.8 зазначеної Інструкції реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Тому суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників перед бюджетами
та державними цільовими фондами» слід
вважати сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників перед бюджетами
та державними цільовими фондами»,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий
орган не наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

За таких обставин самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Враховуючи викладене, висновок суду
апеляційної інстанції щодо
протиправності податкового
повідомлення-рішення від 29.10.2010
№/0 в частині застосованих
штрафних санкцій у сумі 423822,96грн. є
правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09.06.2011 по справі №2а-9445/10/0870 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв