Справа № 815/3805/14
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3805/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року 11 год.
10 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря
Слободянюка К.С.,

За участю сторін:

представника Позивача
Жукова Ю.А.,

представника Відповідача
Півневої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за позовом Спільного
підприємства "Вітмарк - Україна" у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків м. Одесі Міжрегіонального
головного Управління Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.06.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний
позов Спільного підприємства "Вітмарк
- Україна" у формі товариства з
обмеженою відповідальністю до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків м. Одесі
Міжрегіонального головного Управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.06.2014
року.

Ухвалою від 02.07.2014 року Одеським
окружним адміністративним судом
відкрито провадження по даній справі.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд визнати
протиправним та скасування податкове
повідомлення-рішення № від 18.06.2014
року.

Під час розгляду адміністративної
справи судом було встановлено, що
відповідачем на підставі акту про
результати камеральної перевірки від
10.06.2014р. №19/28-08-40-0/22480087/4 були прийняті
два податкові повідомлення-рішення за
одним номером - №, які різняться
сумами визначених податковим органом
податкових зобов'язань з податку на
прибуток іноземних юридичних осіб. Так,
в одному із зазначених рішень платіж з
податку на прибуток іноземних
юридичних осіб визначений СДПІ в сумі
267 906,00 грн., із яких за основним платежем
- 178 604 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 89 302 грн. (а.с. 13), а
в іншому - в сумі 89 302 грн., із яких за
основним платежем - 0 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 89 302
грн. (а.с. 12). Згідно пояснень
представника відповідача податкове
повідомлення рішення, в якому
визначений платіж в сумі 89 302 грн., із
яких за основним платежем - 0 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 89 302 грн. (а.с. 12), було
прийнято відповідачем помилково та
скасовано, про що повідомлено позивача
листом від 02.07.2014 року (а.с. 58). Відтак,
предметом позову в цій справі є питання
щодо правомірності винесення
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 18.06.2014
року, яким позивачу нараховано платіж з
податку на прибуток іноземних
юридичних осіб в сумі 267 906,00 грн., з яких
за основним платежем - 178 604 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 89 302 грн. (а.с. 13).

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, в тому числі
посилаючись на письмові заперечення по
справі.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 10.06.2014 року
відповідач на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.
75 Податкового кодексу України у
порядку ст. 76 Податкового кодексу
України провів камеральну перевірку
уточнюючої податкової декларації з
податку на прибуток за 1 квартал 2014
року. При перевірці було використано
уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток за 1 квартал 2014 року
(від 21.05.2014 року № ), надану
відповідачу в електронному вигляді та
базу даних Міндоходів і зборів України.

За результатами перевірки
відповідачем було складено Акт від
10.06.2014р. №19/28-08-40-0/22480087/4 «Про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на прибуток за І квартал 2014
року СП «Вітмарк-Україна» ТОВ (код
СДРПОУ22480087)» (а.с. 9-11) та складене
податкове повідомлення-рішення за
формою «Р» від 18.06.2014р. №, яким
Спільному підприємству
«Вітмарк-Україна» в формі товариства з
обмеженою відповідальністю (надалі -
«Підприємство» або «Позивач») було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток іноземних
юридичних осіб в сумі 267 906,00 грн., із
яких за основним платежем - 178 604 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 89 302 грн. (а.с. 13).

В акті від 10.06.2014р. №19/28-08-40-0/22480087/4 «Про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на прибуток за І
квартал 2014 року СП «Вітмарк-Україна»
ТОВ (код ЄДРГЮУ22480087)» відповідач вказує
на заниження позивачем податкових
зобов'язань з податку на прибуток за І
квартал 2014 року по рядку 29 «Збільшення
податкового зобов'язання звітного
періоду, що уточнюється»
консолідованої уточнюючої податкової
декларації з податку на прибуток за І
квартал 2014 року від 21 травня 2014 року
№ на суму 178604 гривень, внаслідок
чого, за висновком Відповідача,
Підприємством порушено вимоги пункту
50.1 ст.50 розділу II Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-ІУ із змінами
та доповненнями та Наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
форми податкової декларації з податку
на прибуток підприємства» від 28.09.2011р.
№1213, затвердженого в Міністерстві
юстиції України 20 жовтня 2011 року за
№1215/19953.

Судом встановлено, що 29 квітня 2014 року
позивачем була подана до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків м. Одесі
Міжрегіонального головного Управління
Міндоходів звітна консолідована
Податкова декларація з податку на
прибуток підприємства за І квартал 2014
року (а.с. 18-20).

21 травня 2014 року позивачем була подана
в електронному вигляді уточнююча
консолідована Податкова декларація з
податку на прибуток підприємства за І
квартал 2014 року (№), метою якої
було збільшення суми податків, які
утримуються при виплаті доходів
(прибутків) нерезидентам, на 178 604
гривень (рядки 17 та 19 уточнюючої
консолідованої Податкової
декларації).(а.с. 14-17).

Як зазначає представник позивача та
підтверджено матеріалами справи на
виконання припису п.50.1 ст.50 Податкового
кодексу України щодо обов'язкової
сплати платником податків суми
недоплати та штрафу у розмірі трьох
відсотків від такої суми до подання
уточнюючого розрахунку при
самостійному виявленні факту
заниження податкового зобов'язання
минулого податкового періоду, була
сплачена сума недоплати з податку, якій
утримується при виплаті доходів
(прибутків) нерезидентам за звітний
(податковий) період («податок на
репатріацію»), в розмірі 178 604 гривень,
що підтверджується належним чином
засвідченими копіями платіжних
доручень (а.с. 22-33), а також згідно
платіжного доручення № 8551 від 18.07.2014
року (а.с. 70) сплачено штрафні санкції в
сумі 14872 грн.

Відтак, позивачем були належним чином
виконанні приписи податкового
законодавства щодо уточнення
розрахунку при самостійному виявленні
факту заниження податкового
зобов'язання минулого податкового
періоду з податку на прибуток
іноземних юридичних осіб, а саме 21
травня 2014 року відповідачу був
надісланий уточнюючий розрахунок з
цього податку шляхом подання
відповідачу уточнюючої консолідованої
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за І квартал 2014
року (№), а також сплачена сума
недоплати в розмірі 178 604 грн.

Враховуючи, що спірні правовідносини
стосуються питання правомірності
донарахування позивачу податкового
зобов'язання та застосування до нього
штрафних (фінансових) санкцій, то суд
зазначає, що вирішення даного спору
пов`язується з оцінкою наявності факту
недоплати позивачем податкового
зобов'язання відповідного податку.

Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України, у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

З аналізу наведених вище положень
податкового законодавства вбачається,
що обов`язковою умовою для
донарахування податковим органом суми
грошового зобов'язання та застосування
до платника податків штрафних
(фінансових) санкцій є наявність факту
заниження податкового зобов'язання,
тобто недоплати за відповідним
податком (збором).

Під час розгляду адміністративної
справи представник відповідача не
заперечував того факту, що сума за
податковим зобов'язанням у розмірі 178
604 грн. була перерахована позивачем на
рахунок ГУДКСУ в Одеській області
проте у зв'язку з тим, що позивач в
уточнюючій податковій декларації з
податку на прибуток за І квартал 2014
року від 21 травня 2014 року № не
заповнив рядки 29-31 то ця сума була
зарахована як переплата по податку на
прибуток іноземних юридичних осіб та
не була зарахована як збільшення
податкового зобов'язання звітного
періоду, що уточнюється.

Щодо не відображення позивачем в рядку
29 «Збільшення податкового зобов'язання
звітного періоду, що уточнюється»
консолідованої уточнюючої податкової
декларації з податку на прибуток за І
квартал 2014 року від 21 травня 2014 року
№ суми збільшення податкового
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, що уточнюється, 178 604 гривень
податкових зобов'язань з податку на
прибуток іноземних юридичних осіб,
представник позивача зазначив, що це
було суто логічною помилкою, від якої
бюджет не зазнав жодних втрат,
оскільки, по-перше, рядок 29 уточнюючої
консолідованої декларації, по-факту
дублює значення рядка 19 цієї
декларації, в якому Позивачем була
визначена сума податків, які
утримуються при виплаті доходів
(прибутків) нерезидентам, в розмірі 178 604
гривень, а, по-друге, як зазначалося
вище, вказана сума була сплачена
Підприємством до бюджету до подання
уточнюючого розрахунку з податку на
прибуток підприємства за І квартал 2014
року.

У відповідності до ч. 5 ст. 45 Бюджетного
кодексу України, податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок. При цьому, у
відповідності до ч.2 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, до складу доходів
Державного бюджету України
відноситься податок на прибуток
підприємств.

Матеріалами справи підтверджується, що
згідно платіжних доручень №539 від 17
січня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 39 965,00 грн.;№815 від 22
січня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 19 279,63 грн.;№1445 від 04
лютого 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 5 579,16 грн.;№1851 від 11
лютого 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 3 873,97 грн.;№262 від 03
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 538,74 грн.;№263 від 03
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 1224,07 грн.; №2557 від 03
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 17 834,29 грн.;№2560 від 03
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 40 521,18 грн.;№53 від 12
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 8 687,77 грн.;№3191 від 14
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 7 410, 82 грн.; №3206 від 17
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 97,60 грн.;№3628 від 25
березня 2014р. про сплату податку на
репатріацію в сумі 33 594,41 грн. позивачем
на рахунок ГУДКСУ в Одеській області
були перераховані відповідні кошти по
сплаті податку на прибуток іноземних
юридичних осіб.

Отже, суд вважає необґрунтованим
донарахування відповідачем в спірному
податковому повідомленні-рішення суми
грошового зобов'язання, яка вже була
сплачена позивачем до держбюджету.

В свою чергу, дійсно позивач не
заповнив рядки 29-31 уточнюючої
декларації, проте фактично суми по
сплаті податків, були перераховані
позивачем до відповідного бюджету у
визначений законом строк, а те, що кошти
не були визначені як збільшення
податкового зобов'язання звітного
періоду, що уточнюється є формальною
обставиною і не може бути підставою для
самостійного визначачення відповідчем
суми податкового зобов'язання,
зменшення суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК
України

Суд також зазначає, що порушення
позивачем встановленого законом
порядку ведення податкового обліку
регулюється приписами КУпАП, а саме ст.
163-1, якою передбачено накладення штрафу
за такі порушення.

Органи державної податкової служби є
органами державної влади,
уповноваженими здійснювати функцію
контролю за визначенням та сплатою
суб'єктами господарювання податків та
зборів.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми
випливає, що рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень повинні бути прийняті чи
здійснені в межах компетенції
відповідного органу та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, не порушувати інтересів
держави, прав та інтересів фізичних та
юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), відповідати вимогам
діючого законодавства.

Встановлення невідповідності
діяльності суб'єкта владних
повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності може
бути підставою для задоволення
адміністративного позову, однак лише
за умови, що встановлено порушення
прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків м. Одесі
Міжрегіонального головного Управління
Міндоходів № від 18.06.2014 року є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно статті 4 Закону України «Про
судовий збір» ставки судового збору за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюються у розмірі 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Згідно матеріалів справи, позивач
сплатив 182, 70 грн. судового збору, що
підтверджується платіжним дорученням
(а.с. 34).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог позивача,
судові витрати в сумі 182, 70 грн.
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 23.07.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі
відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст.
167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Спільного
підприємства "Вітмарк - Україна" у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків м. Одесі Міжрегіонального
головного Управління Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.06.2014 року - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків м. Одесі
Міжрегіонального головного Управління
Міндоходів № від 18.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Вітмарк - Україна" у формі товариства з
обмеженою відповідальністю () судові витрати у розмірі
182, 70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Якщо рішення було прийняте у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії такого рішення.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі статтею 254 КАС
України.

Повний текст постанови підписано
суддею 28.07.2014 року.

Суддя О.М. Тарасишина

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків м. Одесі Міжрегіонального
головного Управління Міндоходів
№ від 18.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Вітмарк - Україна" у формі товариства з
обмеженою відповідальністю () судові витрати у розмірі
182, 70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

28 липня 2014 року.