Справа № К/9991/15640/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/15640/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 03 вересня 2008 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року у справі №2а-249/08 за позовом ОСОБА_4
до Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради про скасування
розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради про скасування
розпорядження від 11.02.2008 року № 109 «Про
самочинне будівництво гр. ОСОБА_4», яким
зобов'язано демонтувати металевий
гараж розміром 3,20 х 6,50 м на АДРЕСА_1.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 03 вересня 2008 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 лютого 2012 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 був
встановлений металевий гараж розміром
3,20 х 6,50 м навпроти будинку АДРЕСА_2, яким
користується до теперішнього часу, що
підтверджується актами складеними
комісією працівників Львівського
комунального підприємства «Сяйво» від
19.03.2008року, 24.03.2008року та 26.03.2008року. Дане
будівництво було виявлено 29.10.2007року.

26.11.2007р. видано позивачу
акт-попередження про самочинне
встановлення металевого гаражу та
запропоновано його демонтувати. У
відповідності до ст.152 КУпАП головним
інженером ЛКП «Сяйво» 01.12.2007р. був
складений протокол про
адміністративне правопорушення про
самочинне встановлення металевого
гаражу та постановою №606 від 13.12.2007 р. на
ОСОБА_4 накладено стягнення у виді
штрафу розмірі 25 грн.

24.03.2008 року ЛКП «Сяйво» звернулося до
міжвідомчої комісії Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради щодо самочинно
встановленого на території
будинковолодіння АДРЕСА_1 розміром 3,20 х
6,50 м, яке здійснив гр. ОСОБА_4, мешканець
квартири АДРЕСА_2.

Своїм рішенням від 22.01.2008 року
міжвідомча комісія вирішила
демонтувати самочинно встановлений на
землях міськземфонду та в межах
червоних ліній АДРЕСА_1 металевий
гараж.

Розпорядженням за №109 від 11.02.2008р.
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради висновок
міжвідомчої комісії №2 від 22.01.2008 р.
затверджено та зобов'язано гр. ОСОБА_4,
мешканця квартири АДРЕСА_2 в термін
10.03.2008 року, демонтувати металевий
гараж розміром 33,20 х 6,50 м на АДРЕСА_1, як
самочинно встановлений на землях
міськземфонду в межах червоних ліній
по АДРЕСА_1

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з наступного.

Згідно з пп. 6 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», вирішення відповідно до
законодавства спорів з питань
містобудування належить до
повноважень виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад та їх
виконавчих органів.

Порядок розгляду питань з самочинного
будівництва у м. Львові, що стосуються
фізичних осіб, юридичних осіб і
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності,
врегульовано Положенням про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові затвердженого
рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 06.05.2005 року
№ 406.

У п. 2.1 Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. а своєчасне виявлення,
попередження і вжиття заходів щодо
припинення самочинного будівництва
покладається на уповноважені органи -
комунальні підприємства районних
адміністрацій, які здійснюють
постійний контроль за дотриманням
правил користування і експлуатації
житлового і нежитлового фонду на
закріпленій території незалежно від
форм власності. Контроль за своєчасне
виявленням самочинного будівництва
покладається на районні адміністрації.
Пунктом 11 Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові встановлено, що
розгляд питань з самочинного
будівництва за підвідомчістю справ
здійснюють: 11.1 виконавчий комітет
Львівської міської ради за поданням
міжвідомчої комісії при виконавчому
комітеті Львівської міської ради за
фактами здійсненого (здійснюваного)
юридичними особами самочинного нового
будівництва об'єктів, а також за
фактами самочинного будівництва
об'єктів у промислових зонах, виявлених
інспекцією Держархбудконтролю. 11.2
районна адміністрація за фактами
здійсненого (здійснюваного) фізичними
особами, фізичними особами-суб'єктами
підприємницької діяльності та
юридичними особами самочинного
будівництва, не врахованого у п. 11.1.

На думку судів першої та апеляційної
інстанцій, витягом з протоколу №2
засідання міжвідомчої комісії від
22.01.2008 року, викопіюванням з плану м.
Львова з нанесенням червоних ліній на
АДРЕСА_1 для проектних пропозицій,
актом-попередження від 26.11.2007 року,
протоколом про адміністративне
правопорушення від 01.12.2007 року,
постановою № 606 від 13.12.2007 року про
накладення адмінштрафу, довідкою з
місця проживання про склад сім'ї і
прописку по кв. АДРЕСА_2, планом ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» на 24.04.2008 року присадибної
ділянки, яка належить до буд. АДРЕСА_1 з
зазначенням самочинно встановленого
гаражу гр.ОСОБА_4, актом ЛКП «Сяйво» від
03.12.2007 року спростовуються доводи
позивача про те, що він не був обізнаний
з тим, що спірний гараж вважається
самочинним будівництвом та, що він не
споруджував цього гаража.

З огляду на це, суди дійшли висновку, що
розпорядження Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 109 від 11.02.2008 року «Про самочинне
будівництво гр.ОСОБА_4» було видано в
межах наданих їй повноважень та у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Однак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитися з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій з огляду на
таке.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Враховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі та
належності доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
звертає увагу, що судами попередніх
інстанцій не досліджено та не надано
належну правову оцінку листу Дистанції
цивільних споруд від 07.11.1988 року, яким
гр. ОСОБА_5 надано дозвіл на
встановлення металевого гаражу.
Зокрема, судами не встановлено, коли та
ким було встановлено спірний гараж,
яким користується гр. ОСОБА_4, а також
відповідність таких дій нормам
законодавства, яке діяло на той час.
Крім того, не з'ясовано питання кому на
праві власності належала земельна
ділянка на якій було встановлено
металевий гараж.

Натомість, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли висновку, що
самочинне будівництво було здійснено у
2007 році на підставі акту-обстеження ЛКП
«Сяйво» від 26.11.2007 року. Поряд з цим,
судами не встановлено чи проводилось
обстеження території навпроти будинку
АДРЕСА_2 до 2007 року, якими було
зафіксовано відсутність самочинного
будівництва.

Колегія суддів також вважає
передчасним висновок судів про
невідповідність чинному законодавству
листа Дистанції цивільних споруд від
07.11.1988 року, оскільки рішенням
виконкому Львівської міської ради
депутатів трудящих від 29.07.1971 р. №391/1
було заборонено будівництво гаражів
боксового типу на вибіркових ділянках
в житлових кварталах і промислових
зонах, а позивач користується
металевим гаражем та дозвіл Дистанції
цивільних споруд надавався на
встановлення металевого гаражу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги заслуговують на
увагу, у зв'язку з чим наявні підстави
для її часткового задоволення та
скасування оскаржуваних судових
рішень.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 03 вересня 2008 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: