Справа № 2а-3053/10/1070
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/21904/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Островича С.Е., Степашка О.І., Федорова М.
О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 20
квітня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Скріб-Інвест" до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Скріб-Інвест" (далі - ТОВ "ФК
"Скріб-Інвест") звернулось до суду з
позовом до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області (далі - Броварська
ОДПІ) в якому просить скасувати
податкові повідомлення-рішення.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року позов ТОВ "ФК "Скріб-Інвест"
задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Броварської ОДПІ
від 02.02.2010 року №/3 та №/3. В
решті позову - відмовлено

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня
2012 року апеляційну скаргу Броварської
ОДПІ залишено без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
Броварська ОДПІ подала касаційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня
2012 року та прийняти нове рішення, яким
відмовити ТОВ "ФК "Скріб-Інвест" у
задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, а тому відповідно до вимог
ст. 222 КАС України розгляд справи
проведено в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Броварською ОДПІ проведено планову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 24.11.2005 року по 31.12.2008 року. За
результатами перевірки складено акт
від 17.06.2009 року №295/22-00/33937924.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем: п.п. 7.6.1 п. 7.6 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», що полягало в
неправомірно віднесеному
підприємством до витрат звітного
періоду витрати з придбання акцій ВАТ
«Хімоб`єднання «Зоря», ВАТ
«Машинобудівний завод «Прогрес» та ВАТ
«Завод термостійких металовиробів»
випуск яких скасовано розпорядженнями
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку України, в результаті
чого занижено податок на прибуток в ІІ
кварталі 2008 року на суму 3740000,00 грн. та
п.п. 3.5 п. 3 «Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні» затвердженого постановою
правління Національного банку України
від 15.12.2004 року №637, при перевірці
порядку оформлення касових операцій та
дотримання підприємством встановлених
лімітів залишку готівки в касі
встановлено випадок видачі готівки з
каси, що не підтверджено розписом
одержувача у платіжній відомості від
03.07.2008 року №ВЗП-000006, від 05.08.2008 року
№ВЗП-000007 на отримання заробітної плати
ОСОБА_4 в сумі 1066,64 грн. Загальна сума
перевищення ліміту каси становить 726,64
грн.

На підставі акту перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 01.07.2009 року
№/0 на загальну суму 5236000,00 грн., з
якої основна сума податкового
зобов'язання з податку на прибуток
становить 3740000,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції - 1496000,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження відповідачем прийнято
рішення від 03.09.2009 року №32(ск)/10/25-008/133,
яким спірне податкове
повідомлення-рішення залишено без змін
та додатково нараховано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 2244000,00 грн.
і прийняті податкові
повідомлення-рішення від 07.09.2009 року
№/1 та №/1.

За результатами розгляду скарги
позивача, рішенням Державної
податкової адміністрації в Київській
області від 10.11.2009 року №2367/10/25-017/304-1144
скаргу було залишено без задоволення
та прийнято податкові
повідомлення-рішення від 12.11.2009 року
№/2 та №/2.

За результатами розгляду скарги
позивача рішенням Державної
податкової адміністрації України від
15.01.2010 року №247/6/25-0115 оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
залишені без змін, та на підставі
вказаного рішення відповідачем
прийняті податкові повідомлення -
рішення від 02.02.2010 року №/3 та
№/3.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з п. 1.6 ст. 1 цього Закону товари -
матеріальні та нематеріальні активи, а
також цінні папери та деривативи, що
використовуються у будь-яких
операціях, крім операцій з їх випуску
(емісії) та погашення.

Відповідно до п.п. 7.6.3 п. 7.6 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» під терміном
«витрати»слід розуміти суму коштів або
вартість майна, сплачену (нараховану)
платником податку продавцю цінних
паперів та деривативів як компенсація
їх вартості. До складу витрат
включається також, сума будь-якої
заборгованості покупця, яка виникає у
зв'язку з таким придбанням.

Згідно з п.п. 7,6.1 п. 7.6 ст. 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», якщо протягом звітного
періоду витрати на придбання кожного з
окремих видів цінних паперів, а також
деривативів, понесені (нараховані)
платником податку, перевищують доходи,
отримані (нараховані) від продажу
(відчуження) цінних паперів або
деривативів такого ж виду протягом
такого звітного періоду, від'ємний
фінансовий результат переноситься на
зменшення фінансових результатів від
операцій з цінними паперами або
деривативами такого ж виду майбутніх
звітних періодів у порядку,
визначеному статтею 6 цього Закону.

Відповідно до п.п. 7.8.9 п.7.8 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» у разі коли під час
розподілу ліквідаційною комісією
коштів чи майна платника податку, що
ліквідується, власник корпоративних
прав отримує кошти або майно, сума (для
майна - звичайна вартість) яких
відрізняється від суми витрат,
понесених таким платником на придбання
таких корпоративних прав, то сума
такого перевищення включається до
складу валових доходів такого платника
податку, а від'ємна сума включається до
складу його валових витрат. При цьому
такий розподіл не вважається виплатою
дивідендів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що витрати на придбання
акцій були відображені позивачем у
бухгалтерському обліку, а також в
активі балансу підприємства, що
підтверджується даними фінансового
звіту за 2005 рік, однак дані витрати не
були відображені у податковому обліку.
Проте це не призвело до заниження
податку на прибуток підприємств.

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 15 цього Закону)
платник податків самостійно виявляє
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації, такий платник
податків має право надати уточнюючий
розрахунок. Платник податків має право
не подавати такий розрахунок, якщо такі
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені, що і було зроблено
позивачем за звітний період - II квартал
2008 року, а отже зазначене порушення не
призвело до негативних наслідків у
вигляді заниження об'єкту
оподаткування.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що висновки податкового органу про те,
що зазначені цінні папери не можуть
бути об'єктом цивільних прав
ґрунтуються лише на тому, що скасування
випуску акцій та анулювання свідоцтв
про реєстрацію їх випуску відбулось до
відображення позивачем операцій щодо
купівлі цих акцій у податковій
звітності. При цьому, відповідач не
заперечує факт їх придбання позивачем
саме у грудні 2005 року, тобто на момент
вчинення фінансової операції
зазначені акції перебували в обігу.
Даний факт також підтверджується
фінансовою звітністю позивача за 2005
рік, яка подавалась до органів
статистики.

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що на період придбання у
грудні 2005 року зазначені цінні папери
виступали об'єктом цивільних прав і
витрати, понесені позивачем на їх
придбання, є валовими витратами
підприємства, а тому порушення,
допущені позивачем, не відповідають
висновкам, які зроблені відповідачем у
оскаржуваних податкових
повідомленнях-рішеннях, а тому вони
підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про часткове
задоволення позовних вимог ТОВ "ФК
"Скріб-Інвест".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області залишити
без задоволення, постанову Київського
окружного адміністративного суду від 20
квітня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров