Справа № 826/2881/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2881/14
1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Білгі» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 червня 2014 року у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Глобал
Білгі» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 04.11.2013 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
червня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
встановлення при вирішенні справи
судом першої інстанції обставин справи
та неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
посадовими особами відповідача було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю «Глобал
Білгі» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 липня 2010 року по 31 грудня 2012 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2012
року.

Результати перевірки відображено в
акті перевірки від 21 жовтня 2013 року №
1472/26-59-22.01-19/36215539 (далі по тексту - акт
перевірки), в якому контролюючим
органом встановлено, зокрема,
порушення позивачем вимог п. 1.32 ст. 1, пп.
1.20.2 п. 1.20 ст. 1, пп. 5.2 ст. 5, пп. 5.4.4 п. 5.4 ст. 5,
п. 5.1 ст. 5, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 11.2 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», пп. 14.1.2, 14.1.3, 14.1.9,
14.1.20, 14.1.27, 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, п. 137.1 ст. 137, п.
138.2, 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 185.1
ст. 185 Податкового кодексу України, а
саме: заниження податку на прибуток на
загальну суму 375958 грн., в тому числі за
перший квартал 2011 року на загальну суму
69448 грн., за 2 квартал 2011 року на загальну
суму 99226 грн., за 3 квартал 2011 року на
загальну суму 109738 грн., за 4 квартал 2011
року на загальну суму 95276 грн., за 1
квартал 2012 року на загальну суму 95 грн.,
за 2 квартал 2012 року на загальну суму 725
грн., за 3 квартал 2012 року на загальну
суму 725 грн., за 4 квартал 2012 року на
загальну суму 725 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем було винесено податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 04.11.2013 р, яким підприємству
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток на загальну суму
376527,00 грн., в тому числі: за основним
платежем - 375958,00 грн., за штрафними
санкціями - 569,00 грн.

Вважаючи вказане податкове
повідомлення-рішення протиправним,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення відповідача
відповідає вимогам Закону.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції на підставі доводів
апеляційної скарги та встановлених
обставин у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для винесення відповідачем
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення та донарахування
позивачу податкових зобов'язань з
податку на прибуток стали висновки
податкового органу, викладені в акті
перевірки про те, що в періоді, за який
проведено перевірку, TOB «Глобал Білгі»
неправомірно віднесло до складу
валових наступні витрати:

- витрати на придбання консультаційних
послуг у ГЛОБАЛ БІЛГІ ПАЗАРЛАМА
ДАНІШМА BE ЧАГРІ СЕРВІСІ ХІЗМЕТЛЕРІ
АНОНІМ ШІРКЕТІ (GLOBAL BILGI PAZARLAMA DANISMA VE CAGRI
SERVISI HIZMETLERI ANONIM SIRKETI, юридична особа
Республіки Туреччина);

- витрати (роялті) на отримання ліцензії
(права) на використання (користування)
програмних продуктів у TOB «БМС» (код
24932263);

- амортизаційні відрахування на
придбані товарно-матеріальні цінності
у TOB «РОЗЕТКА.УА» (код 37193071) та TOB
«СТАРТ-Д» (код 32694059).

Перевіряючи висновок відповідача щодо
віднесення позивачем витрат на
придбання консультаційних послуг у
ГЛОБАЛ БІЛГІ ПАЗАРЛАМА ДАНІШМА BE ЧАГРІ
СЕРВІСІ ХІЗМЕТЛЕРІ АНОНІМ ШІРКЕТІ (GLOBAL
BILGI PAZARLAMA DANISMA VE CAGRI SERVISI HIZMETLERI ANONIM SIRKETI,
юридична особа Республіки Туреччина)
на підставі договору про надання
консультаційних послуг № 01-05-01-1 від 01
травня 2009 року, колегія суддів виходить
з наступного.

Колегією суддів встановлено, що між ТОВ
«Глобал Білгі» та компанією ГЛОБАЛ
БІЛГІ ПАЗАРЛАМА ДАНІШМА ВЕ ЧАГРІ
СЕРВІСІ ХІЗМЕТЛЕРІ АНОНІМ ШІРКЕТІ було
укладено Рамковий Договір про надання
консультаційних послуг № 01-05-01-1 від 01
травня 2009 року.

Вказаний договір пройшов цінову
експертизу в ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу товарних ринків», про що
складено акти №1/4475 від 02 серпня 2012 року
та №1/563 від 27 січня 2011 року та з яких
вбачається, що вартість послуг за
вказаним договором відповідає
кон'юнктурі ринку.

Відповідно до п.1.1. Договору про
консультаційні послуги Замовник
замовляє, а Виконавець надає
консультаційні послуги, залучаючи
«Персонал» на визначену тему
відповідно до «процесу розвитку і
заснування Колл-Центру» (надалі -
Послуги), розроблених на підставі
окремих замовлень, з обумовленням
списку певних завдань. Послуги будуть
базуватися на консультуванні
переважно технічних, фінансових та
адміністративних тем. В будь-якому
разі, склад Послуг має бути зазначений
в Акті наданих послуг в залежності від
специфіки Замовлення. Послуги будуть
надаватися на території Виконавця.
Однак послуги можуть надаватися ще і
поза територією Виконавця.

Сторони у розділі «Визначення»
Договору про консультаційні послуги
узгодили тлумачення визначень, у тому
числі таких: «Процес розвитку і
створення Колл-Центру» означає процес,
який включає багато підпроектів, таких,
як надання клієнтам
продуктів/операцій, пов'язаних з
колл-центрами та/чи контакт центрами та
передачі ноу-хау, якщо такі послуги та
ноу-хау потрібні. «Персонал» означає
кваліфікованих спеціалістів, які
залучені або наймані Виконавцем для
надання консультаційних послуг.

Як вбачається з наданих позивачем
інвойсів до договору, сторони
обумовили осіб-спеціалістів, які
будуть надавати консультаційні
послуги та вартість години їх роботи, а
також граничну кількість годин.

Суть поставлених спеціалістам завдань
від позивача була визначена у
Замовленнях на обслуговування, копії
яких містяться в матеріалах справи.

На підтвердження виконання вказаного
договору позивачем надано звіти та
акти про надання послуг, копії яких
додано до матеріалів справи.

Крім цього, позивачем надано до суду
інформаційні матеріали, що були
створені в процесі надання послуг за
спірним договором.

Розрахунки за договором були в повному
обсязі проведені сторонами, що
підтверджується випискою банку,
наданою позивачем.

Посилання податкового органу на ту
обставину, що ТОВ «Глобал Білгі» та
іноземна компанія «Глобал Білгі
Пазарлама» - Виконавець за Договором
про надання консультаційних послуг №
01-05-01-1 від 01.05.2009 року (надалі -
Договір про консультаційні послуг), є
пов'язаними, оскільки «Глобал Білгі
Пазарлама» є засновником та учасником
TOB «Глобал Білгі» не є підставою для
неможливості віднесення витрат за
результатами господарських
взаємовідносин між вказаними
суб'єктами господарювання за умови
підтвердження таких витрат первинними
документами та наявністю їх зв'язку з
господарською діяльністю, до валових.

З Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців судом встановлено, що
одним із основних видів діяльності TOB
«Глобал Білгі» є діяльність телефонних
центрів.

Компанія «Глобал Білгі Пазарлама» є
світовим лідером та експертом на
світовому ринку телекомунікаційних
послуг, у тому числі послуг телефонних
центрів, володіє значними навиками,
знаннями і досвідом. Тому саме від
Компанії «Глобал Білгі Пазарлама»
позивач отримував консультаційні
послуги стосовно процесу створення та
розвитку Колл-Центру (телефонного
центру) та проектами, пов'язаними із цим
процесом.

Таким чином, отримання консультаційних
послуг за Договором про
консультаційні послуги від «Глобал
Білгі Пазарлама» пов'язане з
господарською діяльністю позивача.
Первинні документи, оформлені на
виконання Договору про надання послуг
оформлені у відповідності до норм
чинного законодавства, містять
необхідні реквізити.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що валові
витрати за наслідками виконання
Договору про надання консультаційних
послуг позивачем сформовано
правомірно, що підтверджується
наступним.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу (далі валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Нормою абзацу четвертого пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.
5 вищезгаданого Закону визначено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Отже, виходячи з наведених положень
Закону, до складу валових витрат
включаються будь-які витрати, які
пов'язані з господарською діяльністю
платника податку та підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
спрямовані на отримання доходу.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини справи на підставі наведених
норм законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що витрати,
понесені позивачем по Договору про
надання консультаційних послуг
повинні приймати участь у формуванні
податкових зобов'язань з податку на
прибуток за період, за який проведено
перевірку, у зв'язку з тим, що вони
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства та спрямовані на
отримання прибутку від здійснення
основної діяльності.

Перевіряючи правомірність віднесення
позивачем витрат (роялті) на отримання
ліцензії (права) на використання
(користування) програмних продуктів у
TOB «БМС» (код 24932263), до валових витрат,
колегія суддів виходить з такого.

З матеріалів справи колегією суддів
встановлено, що TOB «Глобал Білгі»
отримало ліцензії (права) на
використання програмних продуктів від
TOB «БМС Консалтинг» на підставі
Субліцензійного договору № GLB1-1,
укладеного 12 квітня 2011 року (надалі -
Субліцензійний Договір).

За вказаним Субліцензійним Договором
TOB «Глобал Білгі» є Ліцензіатом, а TOB
«БМС Консалтинг» - є
Субліцензіаром/Торговим посередником
(надалі по тексту -Субліцензіар).

Згідно п. 2.1. Субліцензійного Договору
Субліцензіар зобов'язується надати
Ліцензіату Ліцензії (права) на
використання програмних продуктів
Misrosoft. Ліцензіат зобов'язується у
відповідності до п. 4.2.1. сплатити
Субліцензіару плату за ліцензії (права)
на використання комп'ютерних програм в
порядку і в розмірах, визначених цим
Договором.

Відповідно до умов пунктів 2.2. та 2.4.
Субліцензійного Договору Ліцензіату
(TOB «Глобал Білгі») надаються
невиключні безстрокові ліцензії на
встановлення, запуск, відображення,
використання, копіювання програмного
забезпечення (комп'ютерних програм)
Microsoft, здійснення доступу до
програмного забезпечення (комп'ютерним
програмам), іншого виду взаємодія
програмного забезпечення (комп'ютерних
програм). При цьому забороняється
передавати Програмні продукти третім
особам будь-яким способом, а також
обтяжувати їх будь-яким способом.

Власником прав на Програмне
забезпечення є Ліцензіар - Компанія
«Microsoft Ireland Operations Limited» (адреса: Atrium Building
Block В, Carmenhall Road, Sandyford Industrial Estate, Dublin 18,
Ireland), яка є розробником та власником
ліцензованого програмного
забезпечення під торгівельною маркою
«Microsoft» на території всього світу - або
Microsoft (абз. 1 Розділу 1 Субліцензійного
Договору.).

Згідно абз.2 Розділу 1 Субліцензійного
Договору Субліцензіар (TOB «БМС
Консалтинг») має право надавати в
користування ліцензоване програмне
забезпечення під торгівельною маркою
«Microsoft» користувачам на території
України згідно укладеної з Ліцензіаром
угоди Microsoft Channel Agreement № 5064084 (яка набула
чинності 01 вересня 2010 року і діє до 31
серпня 2011 року із правом продовження).

Пунктом 5.1 Субліцензійного Договору
визначено, що плата за 1 ліцензію по
відповідній комп'ютерній програмі
складається із загальної суми коштів,
що сплачується Ліцензіатом
Субліцензіру як Роялті (за усі періоди).
Роялті у відповідності до абз. 6
Субліцензійного Договору та п. 14.1.225 ст.
14 Податкового кодексу України від
01.12.2010 р. № 2755-VI) - це будь-який платіж,
отриманий як винагорода за надання
права на користування будь-яким
авторським правом на комп'ютерні
програми.

Субліцензіар (TOB «БМС Консалтинг»)
надав Ліцензіату (TOB «Глобал Білгі») 853
ліцензії на суму 935 193,63 гривень, що
підтверджується Актом № 12511 від 03.06.2011
р. до Субліцензійного Договору № GLB1-1
від 12.04.2011 р.

На виконання умов Договору Ліцензіат
здійснив попередню оплату
Субліцензіату за надані ним ліцензії у
сумі 935 193,63 гривень, що підтверджується
випискою банку AT «УкрСиббанк» (код
банку 351005) від 20.05.2011 р за особовим
рахунком TOB «Глобал Білгі».

За наслідками вказаних операцій
позивачем винагороду за отримані
ліцензії Microsoft (роялті) віднесено до
валових витрат.

Правомірність віднесення позивачем
роялті до валових витрат підприємства
підтверджується наступним.

Відповідно до вимог пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Витрати понесені позивачем на
придбання ліцензій на використання
програмного забезпечення з метою
оподаткування підпадають під
визначення роялті.

Підпунктом 14.1.225 п. 14.1 ст. 14 ПК України
передбачено, що роялті - будь-який
платіж, отриманий як винагорода за
користування або за надання права на
користування будь-яким авторським та
суміжним правом на літературні твори,
твори мистецтва або науки, включаючи
комп'ютерні програми, інші записи на
носіях інформації, відео - або
аудіокасети, кінематографічні фільми
або плівки для радіо - чи телевізійного
мовлення, передачі (програми)
організацій мовлення, будь-яким
патентом, зареєстрованим знаком на
товари і послуги чи торгівельною
маркою, дизайном, секретним кресленням,
моделлю, формулою, процесом, правом на
інформацію щодо промислового,
комерційного або наукового досвіду
(ноу-хау).

Відповідно до вимог п. 140.1 ст. 140 ПК
України при визначенні об'єкта
оподаткування враховуються такі
витрати подвійного призначення:

- 140.1.2 витрати (крім тих, що підлягають
амортизації), пов'язані з
науково-технічним забезпеченням
господарської діяльності, на
винахідництво і раціоналізацію
господарських процесів, проведення
дослідно-експериментальних та
конструкторських робіт, виготовлення
та дослідження моделей і зразків,
пов'язаних з основною діяльністю
платника податку, витрати з
нарахування роялті та придбання
нематеріальних активів (крім тих, що
підлягають амортизації) для їх
використання в господарській
діяльності платника податку.

До складу витрат не включаються
нарахування роялті у звітному періоді
на користь:

1) нерезидента (крім нарахувань на
користь постійного представництва
нерезидента, яке підлягає
оподаткуванню згідно з пунктом 160.8,
нарахувань, що здійснюються суб'єктами
господарювання у сфері телебачення і
радіомовлення відповідно до Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення», та нарахувань за
надання права на користування
авторським, суміжним правом на
кінематографічні фільми іноземного
виробництва, музичні та літературні
твори) в обсязі, що перевищує 4 відсотки
доходу (виручки) від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) (за
вирахуванням податку на додану
вартість та акцизного податку) за рік,
що передує звітному, а для банків - в
обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу
від операційної діяльності (за
вирахуванням податку на додану
вартість) за рік, що передує звітному, а
також у випадках, якщо виконується
будь-яка з умов:

а) особа, на користь якої нараховуються
роялті, є нерезидентом, що має офшорний
статус з урахуванням пункту 161.3 статті
161 цього Кодексу;

б) особа, на користь якої нараховується
плата за такі послуги, не є
бенефіціарним (фактичним) отримувачем
(власником) такої плати за послуги за
виключенням випадків, коли бенефіціар
(фактичний власник) надав право
отримувати таку винагороду іншим
особам;

в) роялті виплачуються щодо об'єктів,
права інтелектуальної власності щодо
яких вперше виникли у резидента
України.

г) особа, на користь якої нараховуються
роялті, не підлягає оподаткуванню у
відношенні роялті в державі,
резидентом якої вона є.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

З матеріалів справи судом встановлено,
що роялті був сплачений на користь
компанії - резидента України, що має
загальний податковий статус, у зв'язку
з чим абз. 2 п. 140.1.2 Податкового кодексу
України застосуванню до спірних
правовідносин не підлягає.

Судом встановлено, що отримані
ліцензії на програмне забезпечення
використовуються позивачем в межах
власної господарської діяльності - з
метою забезпечення функціонування
телефонних центрів. Право власності на
них позивачу за договором не
передавалось.

Понесення вказаних витрат
підтверджується первинними
документами, що відповідають
встановленим вимогам, у зв'язку з чим
висновок відповідача про порушення
позивачем вимог пп. 14.1.2, 14.1.3, 14.1.9, 14.1.20,
14.1.27, 14.1.36, п. 14.1 ст. 14, п. 137.1 ст. 137, п. 138.2,
138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України є
незаконним та необґрунтованим.

Перевіряючи на відповідність вимогам
Закону дій позивача щодо віднесення
амортизаційних відрахувань на
придбані товарно-матеріальні цінності
у TOB «РОЗЕТКА.УА» (код 37193071) та TOB
«СТАРТ-Д» (код 32694059) до валових витрат,
колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що в січні 2011 року
позивач придбав у ТОВ «РОЗЕТКА.УА» два
ноутбуки та аксесуари до них: одну
мишку для ноутбуку та одну сумку для
ноутбуку для використання у роботі
працівниками позивача.

Розрахунки за ці товарно-матеріальні
цінності здійснювалися позивачем у
безготівковій формі з розрахункового
рахунку.

Один ноутбук Acer As As4745G-5453G32Mnks (LX.PSMOC.055)
був придбаний позивачем на підставі
рахунку-фактури № СФ-0018507 від 17.01.2011
року та видаткової накладної №18507 від
19.01.2011 року на загальну суму 5280,77 грн. (в
т.ч. ПДВ - 880,13 грн.).

Позивач здійснив оплату цього
обладнання у повному обсязі, що
підтверджується випискою ПАТ
«УкрСиббанк» від 19 листопада 2011 року.

Позивачем на підставі рахунку-фактури
№ СФ-0020279 від 26 січня 2011 року та
видаткової накладної № 20279 від 27 січня
2011 року було придбано у ТОВ
«РОЗЕТКА.УА» один ноутбук Acer As
As4745G-5453G32Mnks (LX.PSMOC.055), одну мишку для
ноутбука Logitech B105 Portable Black USB (910-001304), одну
сумку для ноутбука Sumdex Impulse Tech-Town Copact Brief
PON-432BK загальною вартістю 5696,78 грн. (в т.ч.
ПДВ - 949,46 грн.).

Оплата цього обладнання
підтверджується випискою ПАТ
«УкрСиббанк» від 27 листопада 2011 року.

Використання придбаного товару у
господарській діяльності
підтверджується актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від 19
січня 2011 року та від 29 січня 2011 року, а
також оборотно-сальдовою відомістю по
рах. 1521 за січень 2011 року.

Також 13 березня 2012 року між позивачем
(Покупець) та ТОВ «СТАРТ-Д»
(Постачальник) було укладено Договір
№0313-05 про поставку обладнання,
відповідно до якого Постачальник
зобов'язався поставити Покупцю PCI
GSM-плати на 8 каналів у кількості 4 шт.
загальною вартістю 71 870,40 грн. (в т.ч. ПДВ
11 978,40 грн.).

Поставка вказаного товару
підтверджується наданими позивачем
копіями рахунку-фактури 0313-01 від 13
березня 2012 року, видаткової накладної
№ 0413-01 від 13.04.2012 року.

Позивач здійснив оплату цього
обладнання у повному обсязі, що
підтверджується випискою ПАТ
«УкрСиббанк» від 30 березня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що PCI
GSM-плата - специфічне обладнання, що
використовується у роботі телефонного
центру, а саме: це периферійний
компонентний пристрій, який призначено
для з'єднання систем телефонного
центра та мереж стільникового зв'язку
операторів телекомунікаційних послуг,
для прийняття та здійснення викликів
стільникового зв`язку, який надається
операторами телекомунікаційних
послуг.

Використання вказаного обладнання у
господарській діяльності позивача
підтверджується, зокрема, наказом
№04-ОС від 01.04.2012 року про придбання,
введення ОЗ та визначення строків їх
експлуатації; фотографіями
експлуатації вказаного обладнання;
актом приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від
13.04.2012 року; Оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 1521 за квітень 2012
року.

Колегія суддів критично оцінює
посилання відповідача на акти
перевірки контрагентів позивача щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період, що
перевірявся, оскільки визначальним
фактом права платника на віднесення
витрат господарської діяльності до
валових є підтвердження понесення
таких витрат первинними документами та
використання придбаного товару у
власній господарській діяльності.

Крім цього, необхідно зазначити, що і
практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
свідчить про те, якщо державні органи
мають інформацію про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав
проти України»).

Згідно із абз. 1 пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України, витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку та витрати
банківських установ.

Пунктом 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Таким чином, амортизаційні
відрахування на нематеріальні активи є
елементом собівартості наданих
підприємством послуг та враховуються
при обрахунку витрат, що мають значення
для визначення об'єкту оподаткування
податком на прибуток підприємств, за
умови їх безпосередньої пов'язаності з
таким наданням послуг.

Відповідно до пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 1
Податкового кодексу України,
амортизацією є систематичний розподіл
вартості основних засобів, інших
необоротних та нематеріальних активів,
що амортизується, протягом строку їх
корисного використання (експлуатації).

Згідно із пп. 145.1.2 п. 145.2 ст. 145
Податкового кодексу України
нарахування амортизації здійснюється
протягом строку корисного
використання (експлуатації) об'єкта,
який встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом (при зарахуванні на
баланс).

Підпунктом 145.1.9 пункту 145.1 статті 145
Податкового кодексу України
передбачено, що нарахування
амортизації в цілях оподаткування
здійснюється підприємством за методом,
визначеним наказом про облікову
політику з метою складання фінансової
звітності.

Отже, визначальними для нарахування
амортизації на вартість
нематеріальних активів, безпосередньо
пов'язаних з наданням послуг, є строк їх
корисного використання та метод, які
встановлюються підприємством у
відповідних наказах.

Виходячи з аналізу встановлених
фактичних обставин справи на підставі
наведених норм законодавства, колегія
суддів приходить до висновку про
правомірність включення позивачем
амортизаційних відрахувань на
вартість придбаних основних засобів до
складу витрат, що мають значення для
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
оскільки колегією встановлено, що факт
його використання позивачем в
господарській діяльності придбаного
обладнання підтверджується
необхідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи
органу державної податкової служби не
свідчать про наявність обставин, які
унеможливлюють підтвердження права
позивача на віднесення спірних витрат
в межах господарської діяльності до
валових витрат, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішенні прийняте податковим органом
без достатніх підстав.

Суд першої інстанції наведеного не
врахував та прийняв рішення про
відмову у задоволенні позову при
неповному встановленні обставин
справи, що призвело до неправильно
вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої та
дають підстави вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального та
права, які регулюють спірні
правовідносини, та процесуального
права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним так, як прийняте
з порушення норм матеріального права
при неповному з'ясуванні обставин
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи, оскаржувану
постанову належить скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача витрат зі сплати судового
збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Глобал
Білгі» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 червня 2014 року
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Глобал
Білгі» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 04.11.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал Білгі» (01032, м.
Київ, вул. Жилянська, 106-А, к. 4, , п/р 8100 в АТ «УкрСиббанк», МФО
351005) витрати зі сплати судового збору в
розмірі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста
тридцять шість грн. 00 коп).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Головуючий суддя

Парінов А.Б.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.