Справа № 212/1025/13-а (2-а/212/85/13)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2014 рокусправа № 212/1025/13-а
(2-а/212/85/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Криворізької міської ради на постанову
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 27 вересня 2013 року у справі №
212/1025/13-а (2-а/212/85/13) за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Криворізької міської ради
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 27 вересня 2013 року
частково задоволено адміністративний
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Суд визнав протиправним та скасував
рішення Криворізької міської ради від
28 грудня 2012 року № 1634 «Про відмову в
поновленні договору оренди земельної
ділянки від 28.12.2006 року № 06 під
розміщення автостоянки та тимчасової
споруди КПП в Жовтневому районі міста».

Не погодившись із рішенням суду,
Криворізька міська рада подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
відмовивши позивачеві у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі. На
думку апелянта, суд дійшов помилкового
висновку про належне виконання
позивачем, як орендарем, умов договору
оренди земельної ділянки, оскільки
останній має борг за період
користування землею з червня 2010 року по
лютий 2013 року на суму 261238,10 грн.

У судовому засіданні представник
апелянта пояснив суду, що в порушення
умов договору оренди позивач побудував
також на земельній ділянці капітальні
споруди, що є додатковим доказом його
недобросовісності.

Позивач заперечив проти задоволення
апеляційної скарги та зазначив, що від
відповідача, як орендодавця, не
надходило жодних пропозицій про зміну
розміру орендної плати за землю, яка є
істотною умовою договору, а відповідно
до вимог статті 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна договору
допускається лише за згодою сторін.
Крім того, позивач не має
заборгованості зі сплати орендної
плати, що підтверджується відповідною
довідкою органу державної податкової
служби.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість оскарженого
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі досліджених письмових
доказів, що містяться в матеріалах
справи, 25 грудня 2006 року між
Криворізькою міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладений
договір оренди земельної ділянки
строком на три роки, який
зареєстрований у Криворізькому
відділі Дніпропетровської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» за № 06
(а.с.13-20). Додатковою угодою від 28 лютого
2010 року термін дії договору поновлено
на три роки відповідно до рішення
Криворізької міської ради № 3611 від
25.11.2009 року (а.с.21-24). Спірним рішенням
Криворізької міської ради № 1634 від 28
грудня 2012 року фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено в
поновленні договору оренди у зв'язку із
порушенням його істотних умов щодо
розміру орендної плати (а.с.11-12).

Визнаючи протиправним та скасовуючи
спірне рішення, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відповідачем не
дотримані вимоги статті 33 Закону
України «Про оренду землі» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин), відповідно до яких, у разі
якщо орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди, то за
відсутності письмових заперечень
орендодавця протягом одного місяця
після закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк
і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Письмове
заперечення здійснюється
листом-повідомленням. На думку суду,
заперечення орендодавця на
продовження договору оренди землі
повинно здійснюватися шляхом
надсилання орендарю протягом одного
місяця після закінчення строку
договору відповідного
листа-повідомлення, що відповідачем
здійснено не було. Зважаючи на те, що
позивач має переважне право на
продовження терміну дії договору
оренди, як добросовісний орендар, та те,
що він продовжував користуватись
земельною ділянкою після спливу дії
договору оренди, законні підстави для
прийняття відповідачем спірного
рішення відсутні.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції виходив з того, що спір у
справі, яка розглядається, є
публічно-правовим та належить до
юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок
не ґрунтується на правильному
застосуванні норм процесуального
права.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Справа адміністративної юрисдикції, як
визначено пунктом 1 частини 1 статті 3
цього ж Кодексу - це переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Зважаючи на відсутність у діючому
законодавстві поняття
публічно-правового спору, його
наявність визначається виходячи з
критеріїв суб'єктного складу
правовідносин, становища суб'єктів у
правовідносинах, методу регулювання
правовідносин та характеру
домінуючого інтересу у
правовідносинах. Так, обов'язковими
ознаками наявності публічно-правового
спору між учасниками певних
правовідносин є підпорядкування
одного учасника іншому та імперативний
метод регулювання цих правовідносин.

Юрисдикція адміністративних судів, як
визначено частиною 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України
установлено, що суб'єктами права
власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, на
землі комунальної власності. За
змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу
України міська рада при здійсненні
повноважень власника землі є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин.

Зазначена правова позиція висловлена
Судовою палатою в адміністративних
справах Верховного Суду України у
постанові від 14 лютого 2012 року у справі
за позовом Закритого акціонерного
товариства «Корпорація ІгроСервіс» до
Алуштинської міської ради Автономної
республіки Крим про визнання
протиправним та скасування рішення про
відмову в продовженні договору оренди
земельної ділянки.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції залишив поза увагою те, що у
відносинах, які склалися між сторонами,
відповідач як власник землі вільний у
виборі суб'єкта щодо надання йому права
оренди земельної ділянки в порядку,
встановленому законом, при цьому він не
здійснював владних управлінських
функцій. Суд дійшов помилкового
висновку, що позов, предметом якого є
перевірка правильності формування
волі однієї зі сторін стосовно
розпорядження землею та передачі
відповідних прав щодо неї, може бути
розглянуто за правилами Кодексу
адміністративного судочинства
України. Оскільки справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
ухвалене в ній судове рішення підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі.

На виконання приписів частини 2 статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України колегія суддів
роз'яснює позивачеві, що, зважаючи на
його правовий статус як суб'єкта
підприємницької діяльності, спір має
вирішуватись за правилами
господарського судочинства.

Керуючись статтями 195-196, 198, 203, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Криворізької
міської ради - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 27 вересня 2013 року у
справі № 212/1025/13-а (2-а/212/85/13) - скасувати.

Провадження в адміністративній справі
№ 212/1025/13-а (2-а/212/85/13) за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Криворізької міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення -
закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко