Справа № 810/1462/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтович
Суддя-доповідач: Епель
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
Справа: № 810/1462/14

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Києві апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області ( далі - позивач ) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( далі
- відповідач ) про стягнення з
відповідача заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1171,16 грн.

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 31 березня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову суду та ухвалити
нову про відмову в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі, так як, на його думку,
оскаржуване рішення суду прийняте з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно з ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі ( у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження ), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 зареєстрована як фізична
особа-підприємець ( ФОП ОСОБА_2 ), яка
перебуває на обліку управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області ( далі - УПФУ в Іванківському
районі Київської області ) як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Позивачем було нараховано ФОП ОСОБА_2
страхові платежі за липень-грудень 2010
року на загальну суму 1171,16 грн.

Відповідач у добровільному порядку не
виконав своїх обов'язків зі сплати
страхових платежів за вказаний період,
у зв'язку з чим УПФУ в Іванківському
районі Київської області було складено
вимогу від 03.10.2013 року № Ф63У на суму 1171,16
грн., яка направлена ФОП ОСОБА_2 та
отримана нею 08.10.2013 року, однак до
теперішнього часу не виконана та не
оскаржена в судовому порядку.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ( далі -
Закон № 1058-ІV ), «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» ( далі
- Закон № 2464-VІ ), у редакціях, які були
чинними на момент виникнення спірних
правовідносин.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону № 1058-ІV,
обчислення страхових внесків
територіальними органами Пенсійного
фонду у випадках, передбачених цим
Законом, здійснюється на підставі
складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суму заробітної плати (
доходу ), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески.

За змістом ч. ст. 5 Закону № 2464-VІ фізична
особа-підприємець набуває обов'язок
платника єдиного внеску з дня
державної реєстрації як суб'єкта
підприємницької діяльності.

У ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ закріплено, що
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок, подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ,
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Органи
Пенсійного фонду надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки у випадках,
зокрема якщо платник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати єдиного внеску.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі, якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у ній суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив таку вимогу з органом
Пенсійного фонду, не оскаржив її в
судовому порядку, або не сплатив
узгоджену суму недоїмки протягом
десяти робочих днів з дня надходження
узгодженої вимоги, територіальний
орган Пенсійного фонду надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Аналогічні правові норми містяться у п.
2 ст. 106 Закону № 1058-ІV.

Отже, з наведених законодавчих
положень вбачається, що виникнення
права територіальних органів
Пенсійного фонду України на стягнення
зі страхувальників суми недоїмки
залежить від наступних умов: 1)
наявність заборгованості у суб'єкта
підприємницької діяльності зі сплати
страхових внесків; 2) погодження
стягувачем із боржником суми недоїмки
шляхом надіслання останньому
відповідної вимоги.

Таким чином, оскільки позивачем було
направлено ФОП ОСОБА_2 вимогу від 03.10.2013
року № Ф63У про сплату боргу з єдиного
внеску на суму 1171,16 грн., яка була
отримана відповідачем 08.10.2013 року,
однак до теперішнього часу не
оскаржена ані в адміністративному
порядку до органів Пенсійного фонду
України, ані в судовому порядку, то
колегія суддів вважає, що в даному
випадку наявні достатні та необхідні
правові підстави для стягнення з
відповідача вказаної суми боргу.

Доводи апелянта щодо неправомірності
спірної вимоги УПФУ в Іванківському
районі Київської області не
обґрунтовуються жодними нормативними
приписами, є безпідставними і такими,
що не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції.

Крім того, як під час розгляду справи в
суді першої інстанції, так і в ході
апеляційного провадження відповідачем
не було надано суду доказів, які б
свідчили про оскарження нею спірної
вимогу від 03.10.2013 року № Ф63У в порядку,
передбаченому ст. 25 Закону № 2464-VІ та ст.
106 Закону № 1058-ІV, а також не було надано
доказів щодо скасування вказаної
вимоги.

Натомість, позивач, діючи у
відповідності з приписами ч. 1 ст. 71 КАС
України, довів правомірність та
обґрунтованість своїх позовних вимог
та переконав суд апеляційної інстанції
у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог та
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції було повно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статтв 159 КАС
України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на це, судова колегія вважає за
необхідне апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2014 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.