Справа № 806/2827/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
Житомир справа № 806/2827/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому просить визнати дії Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції щодо не повернення ОСОБА_1
автомобіля марки BMV-330, кузов - НОМЕР_3,
легковий седан-В, 2001 року випуску, колір
сірий, номерний знак НОМЕР_1, на
підставі рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 20.12.2013
року протиправними та зобов'язати
Богунський відділ державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції повернути
ОСОБА_1 автомобіль марки BMV-330, кузов -
НОМЕР_3, легковий седан-В, 2001 року
випуску, колір сірий, номерний знак
НОМЕР_1.

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи в письмовому
провадженні. Позовні вимоги просив
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просив справу
розглянути в письмовому провадженні.
Надав відповідну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи та надані
письмові докази, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, проаналізувавши
положення чинного законодавства,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Богунського районного суду м. Житомира
Житомирської області від 20.12.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано правочин, посвідчений
нотаріальною довіреністю від 28.08.2007
року, виданою ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 щодо розпорядження автомобілем
BMW - 330, 2001 р.в., шасі (кузов, рама) за №
НОМЕР_4, № НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований у
реєстрі за № 9122, - удаваним правочином.
Визнано, що 28.08.2007 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 укладений договір
купівлі-продажу легкового автомобіля
BMW - 330, 2001 р.в., шасі (кузов, рама) за №
НОМЕР_4, № НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_2.
Зобов'язано Богунський відділ
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції звільнити з-під арешту
транспортний засіб марки BMW - 330, 2001 р.в.,
шасі (кузов, рама) за № НОМЕР_4, № НОМЕР_5,
д.н.з. НОМЕР_2.

ОСОБА_1 було подано до Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції заяву про зняття з-під арешту
вказаного автомобіля та повернення
його йому, як законному власнику.

02 червня 2014 року старшим державним
виконавцем Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції винесено постанову, якою
звільнено з-під арешту транспортний
засіб BMW - 330, 2001 р.в., шасі (кузов, рама) за
№ НОМЕР_4, № НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_2. Проте
автомобіль на даний час відповідачем
не повернуто.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності із ч. 1 ст. 8 Закону
України "Про виконавче провадження",
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Нормами ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт
за постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

Виходячи зі змісту наведеної норми
Закону, право на звернення до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення майна з-під арешту
належить особі, яка вважає себе
власником спірного майна.

Наведене свідчить про те, що,
розглядаючи такий позов, суд повинен
повно та всебічно встановити
обставини, на які посилається позивач,
щодо виникнення права власності на
спірне майно, і ці обставини позивач
повинен довести належними та
допустимими доказами відповідно до
статті 69 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

За загальним правилом, встановленим
частиною першою статті 334 Цивільного
кодексу України право власності у
набувача майно за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо ж договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації особами.

На підтвердження права власності
позивача на автомобіль BMW - 330, 2001 р.в.,
шасі (кузов, рама) за № НОМЕР_4, № НОМЕР_5,
д.н.з. НОМЕР_2, надано суду копію рішення
Богунського районного суд м. Житомира
Житомирської області від 20.12.2013 року,
згідно якого власником зазначеного
автомобіля є ОСОБА_1 Рішення набрало
законної сили 28.01.2014 року.

Враховуючи, що позивачем надано докази
права власності на автомобіль BMW - 330, 2001
р.в., шасі (кузов, рама) за № НОМЕР_4, №
НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_2, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_1.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 статті 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірності
своїх дій.

Таким чином, суд, перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені доказами
наявними в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Богунського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції щодо не повернення ОСОБА_1
автомобіля марки BMV-330, кузов - НОМЕР_3,
легковий седан-В, 2001 року випуску, колір
сірий, номерний знак НОМЕР_1, на
підставі рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 20.12.2013
року протиправними.

Зобов'язати Богунський відділ
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції повернути ОСОБА_1 автомобіль
марки BMV-330, кузов - НОМЕР_3, легковий
седан-В, 2001 року випуску, колір сірий,
номерний знак НОМЕР_1.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа