Справа № 822/2612/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2612/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріДехтярук В.В. , за
участі: представника позивача
представника відповідачаПідопригори
Н.В., Розізнаної О.Ф.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
"Поділля-Трансбуд" м.
Кам'янець-Подільський Хмельницької
області до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницької області
про визнаннн протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 29.04.2014 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що
відповідач за результатами
камеральної перевірки даних
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ТОВ «БК
«Поділля-Трансбуд» за лютий 2014 року
склав акт перевірки № 153/22-09-22-03/33468780 від
14.04.2014 року, яким встановлено порушення
платником податку пункту 198.6 статті 198,
пунктів 200.1, 200.3 статті 200, пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України,
внаслідок чого завищено рядок 19
декларації «0110» за лютий 2014 року на
суму 21219 грн.

Такий висновок зроблено на підставі
того, що позивач сформував податковий
кредит на підставі податкових
накладних не зареєстрованих в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Заява із скаргою щодо таких податкових
накладних подана із порушенням терміну
в 60 календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення № від 29.04.2014
року, яким позивачу зменшено від'ємне
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 21219 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення позивач вважає
протиправним, враховуючи наступне.

Податкові накладні № 26 від 10.07.2013 року
та № 19 від 22.08.2013 року отримані
позивачем від ВКП «Явір-Інвест» 28.02.2014
року. Вказані податкові накладні не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Позивач в березні 2014 року подав до
державного податкового органу
податкову декларацію з податку на
додану вартість за лютий 2014 року разом
із додатком 8 - «Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)»
та скаргу на постачальника-ВКП
«Явір-Інвест».

До скарги додані копії необхідних
документів.

Подання такої заяви із скаргою на
постачальника є підставою для
віднесення суми податку на додану
вартість до податкового кредиту
звітного податкового періоду.

Отже позивач мав всі правові підстави
для включення сплаченого податку на
додану вартість до податкового кредиту
за звітний податковий період протягом
365 календарних днів, в зв'язку з чим
відповідач безпідставно прийшов до
висновку про донарахування податку на
додану вартість.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, пояснивши суду, що відповідач
за результатами камеральної перевірки
даних задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
ТОВ «БК «Поділля-Трансбуд» за лютий 2014
року склав акт перевірки №
153/22-09-22-03/33468780 від 14.04.2014 року, яким
встановлено порушення платником
податку пункту 198.6 статті 198, пунктів
200.1, 200.3 статті 200, пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, внаслідок
чого завищено рядок 19 декларації «0110»
за лютий 2014 року на суму 21219 грн.

Такий висновок зроблено на підставі
того, що позивач сформував податковий
кредит на підставі податкових
накладних не зареєстрованих в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Заява із скаргою щодо таких податкових
накладних подана із порушенням терміну
в 60 календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення № від 29.04.2014
року, яким позивачу зменшено від'ємне
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 21219 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення позивач вважає
протиправним, враховуючи наступне.

Податкові накладні № 26 від 10.07.2013 року
та № 19 від 22.08.2013 року отримані
позивачем від ВКП «Явір-Інвест» 28.02.2014
року. Вказані податкові накладні не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Позивач в березні 2014 року подав до
державного податкового органу
податкову декларацію з податку на
додану вартість за лютий 2014 року разом
із додатком 8 «Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)»
та скаргу на постачальника-ВКП
«Явір-Інвест».

До скарги додані копії необхідних
документів.

Подання такої заяви із скаргою на
постачальника є підставою для
віднесення суми податку на додану
вартість до податкового кредиту
звітного податкового періоду.

Отже позивач мав всі правові підстави
для включення сплаченого податку на
додану вартість до податкового кредиту
за звітний податковий період протягом
365 календарних днів, в зв'язку з чим
відповідач безпідставно прийшов до
висновку про донарахування податку на
додану вартість.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала повністю, пояснивши суду, що
податкове повідомлення-рішення є
законним, прийняте за результатами
проведеної перевірки якою встановлено
порушення позивачем податкового
законодавства.

Податкові накладні отримані
покупцем 28.02.2014 року, а виписані
постачальником 10.07.2013 року та 22.08.2013
року.

Заява про відмову постачальника
надати податкову накладну
зареєстровану в Єдиному реєстрі
податкових накладних, подана позивачем
в березні 2014 року, тоді як її треба було
подати протягом 60-ти календарних днів,
що настають за граничним терміном
подання податкової декларації за
звітний податковий період, у якому не
надано податкову накладну або порушено
порядок її заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Таким чином заява із скаргою на
постачальника щодо отримання
податкової накладної не
зареєстрованої в Єдиному реєстрі
податкових накладних подана не до того
звітного періоду, не може слугувати
підставою для включення сплаченої суми
податку на додану вартість до
податкового кредиту.

За таких обставин у задоволенні позову
необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України (пункт 1.1
статті 1).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач 18.05.2005 року зареєстрований
виконавчим комітетом
Кам'янець-Подільської міської ради як
юридична особа та відповідно до
статтей 15, 16 Податкового кодексу
України є платником податків, зборів і
зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Однією із функцій органів державної
податкової служби яку вони виконують
згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.1
статті 19 Податкового кодексу України є
здійснення контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок
встановлений главою 8 Податкового
кодексу України.

Пунктом 75.1 статті 75, статтею 76
Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Камеральна перевірка проводиться
посадовими особами контролюючого
органу без будь-якого спеціального
рішення керівника такого органу або
направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

Державним податковим органом
проведено камеральну перевірку даних
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість
товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Поділля-Трансбуд» за лютий 2014 року.

Згідно пункту 86.2 статті 86 Податкового
кодексу України за результатами
камеральної перевірки у разі
встановлення порушень складається акт
у двох примірниках, який підписується
посадовими особами такого органу, які
проводили перевірку, і після
реєстрації у контролюючому органі
вручається або надсилається для
підписання протягом трьох робочих днів
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В зв'язку з тим, що при проведені
перевірки встановлено порушення
позивачем податкового законодавства,
відповідач склав акт перевірки «Про
результати камеральної перевірки
даних задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
ТОВ «БК Поділля-трансбуд» за лютий 2014
року ()» № 153/22-09-22-03/33468780
від 14.04.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення
пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3
статті 200, пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, внаслідок
чого позивачем завищено рядок 19
декларації «0110» за лютий 2014 року
(від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
(звітного) періоду) на суму 21219 грн.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового
кодексу України визначено, що
податкове повідомлення-рішення
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручаться) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (финансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення № від 29.04.2014
року, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 21219 грн.

Суд вважає вказане податкове
повідомлення-рішення таким, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства, враховуючи наступне.

Між ТОВ «БК Поділля-трансбуд» та ВКП
«Явір-Інвест» укладено договір
поставки № 29/05-1 від 29.05.2013 року про
поставку будівельного піску.

ВКП «Явір-Інвест» на виконання свого
договірного обов'язку поставив
позивачу будівельний пісок, що
підтверджується видатковими
накладними № РН-0000490 від 10.07.2013 року на
суму 63526,50 грн., та № РН-0000552 від 22.08.2013
року на суму 63787,75 грн.

Позивач оплатив отриманий товар
платіжними дорученнями № 211 від 20.08.2013
року на суму 100000 грн., та № 589 від 30.12.2013
року на суму 65000 грн.

Постачальник- ВКП «Явір-Інвест»
виписав податкові накладні № 26 від
10.07.2013 року на загальну суму 63526,50 грн., в
тому числі податок на додану вартість в
сумі 10587,75 грн., та № 19 від 22.08.2013 року на
загальну суму 63787,75 грн., в тому числі
податок на додану вартість в сумі 10631,29
грн., які не були ним зареєстровані в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказані податкові накладні позивач
отримав від постачальника тільки 28.02.2014
року, що підтверджується матеріалами
справи, зокрема копією реєстру виданих
та отриманих податкових накладних за
лютий 2014 року і поясненнями сторін.

Позивач подав до державного
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за лютий 2014 року в яку включив
до податкового кредиту податок на
додану вартість по податкових
накладних № 26 від 10.07.2013 року та № 19 від
22.08.2013 року на загальну суму 21219 грн.

Внесення вказаної суми податкового
кредиту з податку на додану вартість до
рядку 17 податкової декларації «0110»
збільшило від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду у рядку
19 (рядок 17-рядок 9) на суму 21219 грн.

Відповідно до підпункту а) пункту 198.1,
пунктів 198.2, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій в
тому числі з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Дослідження вказаних норм Податкового
кодексу України дає суду підстави
зробити висновок про те що у позивача
як платника податку на додану вартість
виникло право на віднесення сум
податку до податкового кредиту або з
дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг, а саме: за платіжним
дорученням № 211 від 20.08.2013 року на суму
100000 грн.,-з 20.08.2013 року, за платіжним
дорученням № 589 від 30.12.2013 року на суму
65000 грн., -з 30.12.2013 року, або з дати
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковими накладними, а саме: за
видатковими накладними № РН-0000490 від
10.07.2013 року та № РН-0000552 від 22.08.2013 року-з
28.02.2014 року, оскільки хоча позивач
отримав товар у липні, серпні 2013 року,
але підтвердження поставки
податковими накладними № 26 від 10.07.2013
року та № 19 від 22.08.2013 року на загальну
суму 21219 грн., відбулося тільки 28.02.2014
року, тобто з дати їх отримання від
постачальника та внесення до реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних за лютий 2014 року.

Суд звертає увагу на те, що стаття 198
Податкового кодексу України
встановлює право платника податків на
віднесення сум податку до податкового
кредиту в зв'язку із настанням дати
певної події, що відбулася раніше, а не
обов'язок платника податку на
віднесення суми податку на додану
вартість до податкового кредиту в
зв'язку із настанням дати певної події,
що відбулася раніше, на відміну від
дати виникнення податкових зобов'язань
згідно статті 187 Податкового кодексу
України. Крім того у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

В зв'язку з тим, що з дати складання
податкових накладних, а саме: з 10.07.2013
року та з 22.08.2013 року, право позивача на
включення сплачених сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
зберігається протягом 365 календарних
днів з дати складання податкових
накладних, тобто до 10.07.2014 року та 22.08.2014
року, позивач цілком правомірно
сформував податковий кредит за
вказаними податковими кредитами у
лютому 2014 року з дати їх отримання.

Використавши своє право на віднесення
сплаченої суми податку на додану
вартість до податкового кредиту у
лютому 2014 року, тобто за другою
подією-дати отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною,
позивач подав до державного
податкового органу за місцем своєї
реєстрації податкову декларацію з
податку на додану вартість за лютий 2014
року, в яку включив податковий кредит в
сумі 21219 грн.

Оскільки податкові накладні № 26 від
10.07.2013 року та № 19 від 22.08.2013 року не були
зареєстровані постачальником в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
позивач подав заяву із скаргою на
постачальника про його відмову
зареєструвати податкові накладні в
такому реєстрі разом із податковою
декларацією з податку на додану
вартість за лютий 2014 року.

До заяви позивач додав відповідні
первинні документи, а саме: видаткові
накладні № РН-0000490 від 10.07.2013 року та №
РН-0000552 від 22.08.2013 року, платіжні
доручення № 211 від 20.08.2013 року та № 589
від 30.12.2013 року.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

І з вказаних норм Податкового кодексу
України вбачається, що позивач
повністю виконав вимоги пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України,
тобто отримавши 28.02.2014 року податкові
накладні № 26 від 10.07.2013 року та № 19 від
22.08.2013 року не зареєстровані
постачальником в Єдиному реєстрі
податкових накладних, подав податкову
декларацію з податку на додану
вартість за лютий 2014 року та заяву із
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту.

Позивач не порушив правила пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України
про те, що у разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту і таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі, тому що як зазначено
вище позивач сформував податковий
кредит тільки у лютому 2014 року з дати
отримання податкових накладних і подав
податкову декларацію за лютий 2014 року
та заяву із скаргою на постачальника.

Таке ж тлумачення норм Податкового
кодексу України дає і Державна
податкова служба України у своєму
листі № 6451/7/15-3117-10 від 17.11.2011 року у
якому зазначено, що заява із скаргою на
постачальника подається лише з
податковою декларацією за той звітний
період у якому платник включив суму
податку до складу податкового кредиту.

Порушення з боку позивача могло би мати
місце тільки у разі неподання ним заяви
із скаргою на постачальника протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі.

За таких обставин суд вважає, що
позивач при поданні до державного
податкового органу податкової
декларації з податку на додану
вартість за лютий 2014 року в яку він
включив до податкового кредиту податок
на додану вартість по податкових
накладних № 26 від 10.07.2013 року та № 19 від
22.08.2013 року не порушив правила
оподаткування встановлені Податковим
кодексом України, в зв'язку з чим суд не
бере до уваги при вирішенні спору
висновки акту перевірки та заперечення
представника відповідача.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення № від 29.04.2014
року, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 21219 грн., є
протиправним та підлягає скасуванню.

Аналізуючи все в сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та доведений у судовому
засіданні дослідженими доказами, тому
його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 1, 15, 16, 19, 20, 54, 58, 75, 76, 86, 198, 201 ПК
України, ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 29.04.2014
року, яким Кам'янець-Подільська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області зменшила
товариству з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Поділля-Трансбуд» м.
Кам'янець-Подільський Хмельницької
області розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість в
розмірі 21219 грн.

В повному обсязі постанова суду
буде виготовлена 22.07.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22
липня 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський