Справа № 2а/2570/16/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/37828/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Держаної
податкової інспекції у місті Чернігові
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.02.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 по
справі №2а/2570/16/2011 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Держаної
податкової інспекції у місті Чернігові
про визнання протиправними дій та
скасування податкових
повідомлень-рішень

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.02.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011, позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1, позивач) до Держаної податкової
інспекції у місті Чернігові (далі - ДПІ
у м. Чернігові, відповідач) задоволено
частково. Визнано протиправними дії
ДПІ у м. Чернігові щодо зменшення
податкового кредиту з податку на
додану вартість на суму 53282,00грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 15984,60грн. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 22.11.2010
№/0, від 09.12.2010 №/1 та від
04.01.2011 №/2 в частині визначення
позивачу суми податкового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
53282,00грн. - за основним платежем та
15984,60грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції виходили з
правомірності формування позивачем
податкового кредиту за податковими
накладними, отриманими з запізненнями.
В частині відмови у задоволенні
позовних вимог рішення судів
мотивовано тим, що відсутність
податкової накладної в переліку
накладних отриманих позивачем у серпні
2010 року зазначених у реєстрі отриманих
та виданих податкових накладних №8 за
серпень 2010 року є підставою для
неправомірності включення суми
податку на додану вартість по цій
накладній до податкового кредиту.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ДПІ у м.
Чернігові 22.06.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 20.07.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
11.02.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального права, зокрема,
підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3, пункту
4.1 статті 4, підпункту 6.6.1 пункту 6.6
статті 6, пункту 7.1, підпункту 7.3.1 пункту
7.3 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі акта від
09.11.2010 №1680/17-219/НОМЕР_1, складеного за
результатами позапланової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань
правильності визначення податкового
зобов'язання та достовірності
нарахування податкового кредиту по
податковій декларації за серпень 2010
року, та за результатом
адміністративного оскарження
відповідачем було винесено податкові
повідомлення-рішення від 22.11.2010
№/0, від 09.12.2010 №/1 та від
04.01.2011 №/2 про визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 71305,00грн., у
тому числі 54850,00грн. - за основним
платежем та 16455,00грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Підставою для визначення позивачу
податкового зобов'язання слугував
висновок податкового органу про
порушення останнім вимог підпункту 7.2.6
пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» внаслідок
неправомірного формування
податкового кредиту за податковими
накладними виписаними його
контрагентами в іншому ніж звітний
податковому періоді.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статті 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку із:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Дата виникнення права на податковий
кредит регулюється підпунктом 7.5.1
пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»,
відповідно до якого право на
податковий кредит виникає у платника
по даті здійснення першої з подій: або
списання коштів з рахунку в оплату
товарів (робіт, послуг), або отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Обов'язковою умовою
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплаченої
(нарахованої) в складі ціни за товари
(роботи, послуги), відповідно до
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» є наявність податкової
накладної, виданої продавцем.

Згідно підпунктом 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги) на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. У
разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту.

Разом з тим, якщо платник не
скористався правом подачі заяви,
передбаченим пунктом 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», і не звернувся до
податкової інспекції зі скаргою, то він
не має права включати до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість, не підтверджену податковою
накладною.

У разі коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких відбулися оплата та отримання
товарів (послуг), суми податку, вказані
в таких податкових накладних, можуть
бути включені до складу податкового
кредиту в податковому періоді, в якому
такі податкові накладні отримані (з
урахуванням строків давності,
визначених статею 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»).

Судами встановлено, що в
даному випадку мало місце отримання
позивачем податкових накладних після
закінчення податкових періодів, в яких
відбулися оплата та отримання товарів
(робіт, послуг), суми податку по яких, у
відповідності з вищезазначеними
положеннями законодавства включені до
складу податкового кредиту у тому
податковому періоді, у якому ці
податкові накладні отримані.

Отримання ФОП ОСОБА_1 податкових
накладних у серпні 2010 року
підтверджується доданим до справи
реєстром отриманих та виданих
податкових накладних №8.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
позивачем було включено до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, нарахованого у зв'язку з
придбанням та фактичним отриманням
товарів, підтверджених документально,
у податкового органу були відсутні
підстави для визначення позивачу
податкових зобов'язань.

Крім того, слід зазначити, що колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій стосовно
неправомірності включення позивачем
до податкового кредиту за серпень 2010
року суми податку на додану вартість на
підставі податкової накладної №980 від
11.06.2010 з огляду на відсутність
останньої в переліку накладних
отриманих позивачем у серпні 2010 року
зазначених у реєстрі №8.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Держаної податкової
інспекції у місті Чернігові залишити
без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.02.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв