Справа № К-35401/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К-35401/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2010 року в справі за її позовом до
Державної судової адміністрації
України, Державного казначейства
України, територіального управління
Державної судової адміністрації в
Чернігівській області про стягнення
недоплаченої вихідної допомоги,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з вказаним адмініс тративним
позовом, в якому зазначала, що в
порушення вимог статті 43 Закону
України «Про статус суд дів»
відповідачами утримано податок з
вихідної допомоги, яку виплачено при
виході у відставку.

Просила стягнути утриманий податок в
розмірі 30 442,56 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2009
року позов задоволено: стягнуто з
Державної судової адміністрації
України шляхом списання коштів з
відкритого розрахункового рахунку в
Головному управлінні Державного
казначейства України № 4024, МФО
820172, ОПЕРУ управління НБУ в місті Києві
30 442,56 грн. недоплаченої вихідної
допомоги.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2010 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, позивач ставить
питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі
рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Верховної
Ради України від 30 жовтня 2008 року суддю
ОСОБА_4 звільнено у відставку.

Відповідно до довідки територіального
управління Державної судової
адміністрації в Чернігівській області
від 15 вересня 2009 року при виплаті у
грудні 2008 року вихідної допомоги в сумі
202 950,40 грн. був утриманий податок з
доходів фізичних осіб в сумі 30 442,56 грн.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що опо даткування
вихідної допомоги є порушенням закону,
який визначає статус суддів.

Відмовляючи у задоволенні позову
апеляційний суд виходив з того, що
пріоритетним законом у регулюванні
відносин щодо оподаткування вихідної
допомоги суддям при виході у відставку
є Закон України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що ка
саційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону України «Про статус суддів»,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, судді, який пішов у
відставку, виплачується вихідна
допомога без сплати податку у розмірі
місячного заробітку за останньою
посадою за ко жен повний рік роботи на
посаді судді, але не менше
шестимісячного заро бітку.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1.3
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» дохід із
джерелом його походження з України - це
будь-який дохід, одержаний платником
податку або нарахований на його
користь від здійснення будь-яких видів
діяльності на території України, у тому
числі дохід у вигляді заробітної плати,
нарахований (виплачений, наданий)
унаслідок здійснення платником
податку трудової діяльно сті на
території України, від працедавця.

Пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
визначено, що для цілей цього Закону
під терміном «заробітна плата»
розуміються також інші заохочува льні
та компенсаційні виплати або інші
виплати та винагороди, які випла
чуються (надаються) платнику податку у
зв'язку з відносинами трудового найму
згідно із законом.

Відповідно до підпункту 22.2 статті 22
зазначеного Закону у разі, якщо норми
інших законів чи інших законодавчих
актів, що містять правила
оподаткування доходів (прибутків)
фізич них осіб, суперечать нормам цього
Закону, пріоритет мають норми цього
Закону.

Згідно з підпунктом 4.3.1 пункту 4.3 статті
4 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації) сума
державної матеріальної та соціальної
допомоги у вигляді адресних виплат
коштів та надання соціальних послуг
відповідно до закону, житлових та інших
субсидій або дотацій, компенсацій
(включаючи допомогу по вагітності та
пологах), винагород та страхових
виплат, які отримуються платником
податку відповідно з бюджетів та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із законом.

Оскільки вихідна допомога судді, який
пішов у відставку, має разовий характер
та відноситься до державної
матеріальної допомоги, утримання з
позивача прибуткового податку є
неправомірним та суперечить
положенням закону.

Крім цього, у рішенні Конституційного
Суду України від 18 червня 2007 року
№4-рп/2007 (справа про гарантії
незалежності суддів) зазначено:
«Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему,
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
виокремлюють певні категорії громадян
України, що потребують додаткових
гарантій соціального захисту з боку
держави. До них, зокрема, належать
громадяни, яким пенсія призначається
за спеціальними законами. У рішеннях
Конституційного Суду України
підкреслюється, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається (рішення Конституційного
Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99,
від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17
березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004
року №20-рп/2004)».

Отже вихідна допомога судді в разі
виходу його у відставку є видом
соціальної допомоги в розумінні Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», тому не підлягає
оподаткуванню. При цьому, на думку суду,
у правовідносинах щодо оподаткування
вихідної допомоги судді, який пішов у
відставку, з огляду на вказану правову
позицію Конституційного Суду України,
спеціальною нормою є положення статті
43 Закон України «Про статус суддів»,
яка виключає можливість оподаткування
вихідної допомоги.

Утримуючи податок з вихідної допомоги
судді відповідачі безпідставно
застосували законодавство з питань
оподаткування, а апеляційний суд
прийшов до помилкового висновку про
визнання їх дій правомірними.

Згідно статті 142 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
фінансування всіх судів в Україні
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Функції
головного розпорядника коштів
Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності
судів здійснюють, зокрема, Державна
судова адміністрація України - щодо
фінансового забезпечення діяльності
всіх інших судів загальної юрисдикції,
діяльності Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України, органів
суддівського самоврядування,
Національної школи суддів України та
Державної судової адміністрації.

Стягуючи з Державної судової
адміністрації України недоплачену
вихідну допомогу суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
Державна судова адміністрація України
як головний розпорядник бюджетних
коштів є належним відповідачем у
справі.

Таким чином рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону, скасовано апеляційним судом
помилково, що відповідно до статті 226
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для скасування
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2010 року скасувати, залишивши в силі
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 жовтня 2009
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/