Справа № 826/9380/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9380/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року 08:41 № 826/9380/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі колегії суддів судді Саніна Б. В., при секретарі судового засідання Борисовій Т. М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Промуніверсалснаб»

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

про

визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промуніверсалснаб» (надалі – Позивач/ТОВ «Промуніверсалснаб») до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі – Відповідач/ДПІ у Шевченківському районі), в якому просить суд:

1. Визнати дії ДПІ у Шевченківському районі по відмові у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2014 р. без реєстраційного номеру від 20.06.2014 р. протиправними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.07.2014 р. провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання з’явився представник Позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити із підстав викладених в адміністративному позові, зокрема зазначає про порушення Відповідачами положень Податкового кодексу України (надалі – ПК України) під час відмови в реєстрації податкової декларації по податку на додану вартість за травень 2014 р. Зокрема, представник Позивача вказав, що Позивачем була належним чином складена та здана Відповідачу податкова декларація, в якій зазначена вірна адреса Позивача, що відповідає інформації наявній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (надалі – ЄДРПОУ). Однак, Відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, не прийняв, зазначивши при цьому завідомо невірну інформацію про невідповідність адреси, вказаної у декларації, тій, яка зазначена в ЄДРПОУ.

В судове засідання не з’явився представник Відповідача, який про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надходило, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подавалось. Водночас, до суду надійшли письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволені позовних вимог, при цьому зазначає, що Позивачем невірно було вказано адресу в податковій декларації по податку на додану вартість за травень 2014 р.

Зважаючи відсутність в судовому засіданні представника Відповідача, та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі ст.3 та ч.6 ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

20.06.2014 р. Позивачем було подано до Відповідача декларацію з податку на додану вартість за травень 2014 р. з Реєстром виданих та отриманих податкових накладних та Додатку №2 Довідка про залишок суми від’ємного значення попередніх податкових періодів, що залишилися непогашеними після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2).

20.06.2014р. Відповідачем листом №7970/10/26-59-18-04-17 було повідомлено, що подана декларація з податку на додану вартість за травень 2014 р. не вважається поданою, оскільки в ній не вірно зазначена адреса Позивача.

Вважаючи, що Відповідачами були порушені права та охоронювані законом інтереси Позивача під час відмови в проведенні реєстрації податкової звітності, Позивач оскаржив такі дії Відповідачів в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В п.49.1 та п.49.2 ст.49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п.48.3 ст.48 ПК України передбачено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до положень п.45.2 ст.45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у ЄДРПОУ.

Крім того, в ч.1 ст.93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Водночас, в Законі України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (надалі – Закон №755) визначено, що місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

При цьому, ЄДРПОУ створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ч.1 ст.16 Закону №755). Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін (ч.1 ст.18 Закону №755).

Як наслідок, Відповідач помилково дійшов висновку що адреса зафіксована в Декларації з податку на додану вартість (за травень 2014 р.) не відповідає місцезнаходженню юридичної особи Позивача, яке вказане в ЄДРПОУ.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження наявності підстав для відмови у прийнятті вищезазначених декларацій, поданих Позивачем, крім посилань на помилку, Відповідач до суду не надав.

В п.49.8 ст.49 ПК України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій Відповідача щодо відмови в прийнятті Податкової декларації з податку на додану вартість (за травень 2014 р.), наданої Позивачем до Відповідачем.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Позивача. Крім того, відповідно до ст.94 КАС України, судовий збір підлягає відшкодуванню Позивачу.

Керуючись положеннями ст.ст.2, 17, 69, 70, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промуніверсалснаб» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість (за травень 2014 р.) без реєстраційного номеру від 20.06.2014 р.

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промуніверсалснаб» понесені судові витрати в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 80 коп. із видатків Державного бюджету направлених на користь Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б. В. Санін