Справа № 344/1217/14-а 6-а/344/42/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
Справа № 5130/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Бортник Р.Б.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській обл. на
ухвалу Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської обл. від
30.01.2014р. про зміну способу виконання
судового рішення в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. про визнання
дій протиправними, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплатити
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 30.01.2014р.
заяву ОСОБА_2 про зміну та встановлення
способу та порядку виконання постанови
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської обл. від 21.09.2011р.
задоволено; змінено спосіб виконання
постанови Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської обл.
від 21.09.2011р. по адміністративній справі
за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. про визнання
неправомірними дій щодо порушення
права на отримання додаткової пенсії в
розмірі, визначеному ст.50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 19.07.2010р., на стягнення із
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській обл. на
користь ОСОБА_2 2754 грн. 03 коп.
нарахованої додаткової пенсії як
інваліду III групи за період з 19.07.2010р. по
22.07.2011р. відповідно до ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленому Законом України про
Державний бюджет України на відповідні
роки та виплатити недоплачену суму
пенсійних виплат за вказаний період з
урахуванням виплачених сум (а.с.85-87).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її
оскаржив відповідач Головне
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл., який у
апеляційній скарзі просить судову
ухвалу скасувати і винести нове
рішення, яким у задоволенні заяви
ОСОБА_2 про зміну способу виконання
рішення суду відмовити, покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання про
зміну способу виконання судового
рішення (а.с.105-109).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що задоволені судом позовні вимоги
ОСОБА_2 є обраним способом захисту його
прав та інтересів; у своїй заяві
останній фактично просить змінити не
спосіб виконання постанови суду, а
судове рішення по суті позовних вимог,
та вирішити додаткову позовну вимогу
про стягнення грошових коштів, яка не
була предметом розгляду в суді першої
інстанції. Задовольняючи заяву про
зміну способу виконання судового
рішення, суд не врахував відмінностей
між позовною вимогою та способом
виконання судового рішення, чим
фактично змінив постанову суду по суті
за відсутності на це процесуальних
повноважень.

Також в ухвалі суду вказано невірний
період перерахунку додаткової пенсії
(без врахування постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013р.).

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
представника відповідача на
підтримання поданої скарги,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної
ухвали, підставою для задоволення
заяви ОСОБА_2 про зміну способу
виконання судового рішення в
адміністративній справі слугувало те,
що норма ст.263 КАС України не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення. У
зв'язку з набранням чинності Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» виникли
труднощі з виконанням судових рішень,
ухвалених у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами. Зміни у
правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень, боржником за
якими є державний орган, яким не
передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції суперечать вимогам
процесуального закону, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської обл.
від 21.09.2011р. адміністративний позов
ОСОБА_2 задоволено частково; визнано
неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. щодо порушення
права ОСОБА_2 на отримання додаткової
пенсії в розмірі, визначеному ст.50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. провести
ОСОБА_2 перерахунок додаткової пенсії
як інваліду ІІІ групи, інвалідність
якого пов'язана з наслідками
Чорнобильської катастрофи, за період з
19.07.2010р. по 22.07.2011р., відповідно до ст.50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленому Законом
України про Державний бюджет України
на відповідні роки та виплатити
недоплачену суму пенсійних виплат за
вказаний період, з урахуванням
виплачених сум; у решті позовних вимог
відмовлено (а.с.28-29).

Згідно постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013р. апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській обл.
задоволено частково, постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської обл. від 21.09.2011р.
скасовано та прийнято нову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково; зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській обл.
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2, як інваліда III групи,
інвалідність якого пов'язана з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 02.08.2010р. по 22.07.2011р.
відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та з врахуванням
виплачених сум; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено (а.с.69-71).

Пенсійним органом проведено
перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_2
на суму 2754 грн. 03 коп., що стверджується
листом Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. № 8014/06 від
25.12.2013р. (а.с.80).

24.01.2014р. стягувач ОСОБА_2
звернувся до суду із заявою, в якій
просив змінити спосіб виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013р. на
стягнення з пенсійного органу
нарахованої, але не виплаченої йому
додаткової пенсії, в сумі 2754 грн. 03 коп.
(а.с.78).

Свої вимоги обґрунтовував
неможливістю здійснення виплат зі
сторони боржника, при цьому пенсійним
органом здійснено нарахування суми
спірних пенсій, а також фактом набрання
чинності Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень».

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами п.2 ч.4 ст.105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013р. та
синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив частково.

За таких обставин ОСОБА_2 фактично
просить змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови. При
цьому, в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст.198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Окрім цього, ч.1 ст.263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи убачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції (з врахуванням рішення
апеляційного суду).

Також колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене,
колегія суддів приходить до
переконання про те, що судом першої
інстанції помилково прийнято рішення
про задоволення заяви ОСОБА_2 про зміну
способу виконання судового рішення в
розглядуваній справі, через що
оскаржувана ухвала не відповідає
вимогам ст.263 КАС України.

Також судом першої інстанції
вказаний в ухвалі суду невірний період
обчислення додаткової пенсії
стягувача; змінено спосіб виконання
постанови Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської обл.
від 21.09.2011р. без врахування рішення
апеляційного суду.

В частині заявленого апелянтом
клопотання про забезпечення позову
шляхом зупинення виконання рішення
суду першої інстанції колегія суддів
враховує, що відповідно до вимог ст.117
КАС України право на звернення до суду
із клопотанням про забезпечення позову
належить виключно позивачу; також
процесуальним законом не передбачено
повноважень апеляційного суду на
зупинення виконання рішень суду першої
інстанції в порядку ст.ст.117, 118 КАС
України.

За таких умов правових підстав
для задоволення вказаного клопотання
колегія суддів не убачає.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.199 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання про зміну способу виконання
судового рішення, а відтак вона
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали про відмову в задоволенні
заяви ОСОБА_2 про зміну способу
виконання судового рішення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.6 ч.1
ст.199, п.4 ч.1 ст.202, п.3 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. задоволити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської обл. від
30.01.2014р. про зміну способу виконання
судового рішення в адміністративній
справі № 344/1217/14-а - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну
способу виконання судового рішення у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській обл. про визнання
дій протиправними, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплатити
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька