Справа № 607/2006/14-а
Суддя: Базан Л. Т.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2014 Справа №607/2006/14-а
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого- судді Базана Л.Т.

при секретарі Вербицькому
Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в
Тернопільській області про визнання
незаконною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області з
адміністративним позовом до УДАІ УМВС
України в Тернопільській області про
визнання незаконною та скасування
постанови серії ВО1№009531 від 24.10.2010 року
в справі про адміністративне
правопорушення, згідно якої його
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що інспектором при
притягненні його до адміністративної
відповідальності об'єктивно не
досліджено всі обставини справи.
Вказує, що 24.10.2010 року він не перебував
на вул.. С. Будного в м. Тернополі та
відповідно не порушував ПДР, а саме
перевищення швидкості в населеному
пункті. Також не був зупинений
інспектором ДПС і у його присутності
жодного протоколу про адміністративне
правопорушення та постанови про
накладення на нього адміністративного
стягнення оформлено не було, про її
існування він дізнався лише 02.12.2010 року
коли отримав повідомлення із відділу
ДВС. Крім цього вказує, що відсутні
докази, які б підтвердили, що приладом
«Сокіл» зафіксовано швидкість саме
його автомобіля, оскільки жодних фото
чи відео він не отримував на не бачив.
Тому вважає, що постанова про
накладення на нього адміністративного
стягнення винесена необґрунтовано, за
відсутності належних доказів щодо
вчинення ним правопорушення та просить
визнати її незаконною та скасувати, а
провадження по даній справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав повністю,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача УДАІ УМВС
України в Тернопільській області у
судове засідання не з'явився, та не
повідомив суду причини своєї неявки,
хоча про день та час розгляду справи
був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши зібрані по справі
докази та враховуючи норми чинного
законодавства, прийшов до висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають до
часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Так, згідно постанови по справі про
адміністративне правопорушення
ВО1№009531 від 24.10.2010 року ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та
на нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді 255 грн. штрафу.

Як вбачається із змісту даної
постанови, інспектором ДПС ДАІ Хемій
П.О. встановлено, що ОСОБА_1 24.10.2010 року о
10.00 год. в м. Тернополі по вул.. С.
Будного керуючи транспортним засобом
марки "Део", державний номерний знак
"НОМЕР_1", в населеному пункті перевищив
швидкість руху більше ніж на
20км/год.керував автомобілем зі
швидкістю 101 км/год., чим порушив п.12.9Б
ПДР УКрани, швидкість вимірювалась
приладом «Сокіл» №0343623.

У відповідності до п.12.9 б Правил
дорожнього руху України, які
затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р.
№1306 водієві забороняється
перевищувати максимальну швидкість,
зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці
дороги, де встановлено дорожні знаки
3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на
якому встановлено розпізнавальний
знак відповідно до підпункту "и" пункту
30.3 цих Правил.

У відповідності до п.12.4 Правил
дорожнього руху України, які
затверджені постановою КМУ від 10.10.2001р.
№1306 у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 60 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП встановлено, що
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину є адміністративним
правопорушенням і тягне за собою
накладення штрафу від п»ятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Ст.280 КУпАП передбачено, що орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до вимог процесуального
закону докази мають бути належними та
допустимими. Допустимими є ті докази,
які зібрані у відповідності до закону,
а належними - якщо вони містять
інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ч. 1. ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Як вбачається із викладених у позові
доводів позивача, копія протоколу про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП йому вручена
не була, копія даного документу також
не представлена суду.

Факт вчинення позивачем ОСОБА_1
викладеного у постанові
правопорушення ним заперечується.

Із викладених у адміністративному
позові доводів позивача ОСОБА_1, а також
пояснень останнього у судовому
засіданні вбачається, що 24.10.2010 року він
не перебував на вул.. С. Будного в м.
Тернополі та відповідно не порушував
ПДР, а саме перевищення швидкості в
населеному пункті. Також не був
зупинений інспектором ДПС і у його
присутності жодного протоколу про
адміністративне правопорушення та
постанови про накладення на нього
адміністративного стягнення оформлено
не було, про її існування він дізнався
лише 02.12.2010 року коли отримав
повідомлення із відділу ДВС. Крім цього
вказує, що відсутні докази, які б
підтвердили, що приладом «Сокіл»
зафіксовано швидкість саме його
автомобіля, оскільки жодних фото чи
відео він не отримував на не бачив.

Однак, незважаючи на вимоги КАС
України, представник відповідача в
судове засідання не з»явився та не
представив належних та достатніх
доказів, які б підтверджували факт
вчинення позивачем правопорушення, не
надано копії протоколу про
адміністративне правопорушення, який
відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП
складається уповноваженими на те
посадовими особами та є доказом у
справі про адміністративне
правопорушення, не надано доказів того,
що вимірювальний пристрій «Сокіл»,
яким здійснювалася фіксація порушення,
є придатним до використання, не
представлено сертифікату про
проходження ним метрологічної повірки
на похибку вимірювання, відомостей, про
те, чи допущений працівник ДПС, який
склав постанову, до роботи зі
спеціальними технічними засобами, а
також не спростовано доводів позивача
ОСОБА_1 про неправомірність винесення
постанови.

З врахуванням наведених обставин, суд,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, прийшов до
переконання, що у діях позивача наявний
склад правопорушення, передбаченого ч.1
ст.122 КУпАП, однак враховуючи конкретні
обставини, за яких було вчинено
правопорушення, особу порушника,
характер вчиненого правопорушення,
яким не було створено перешкод іншим
учасникам дорожнього руху, вважає, що
дане правопорушення слід визнати
малозначним.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при
малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), уповноважені
вирішувати справу, може звільнити
правопорушника від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови
та скасовує постанову і закриває
справу.

Таким чином, враховуючи малозначність
вчиненого правопорушення, суд
приходить до висновку, що постанову
серії ВО1№009531 від 24.10.2010 року, згідно
якої ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності
необхідно скасувати, звільнити його
від адміністративної відповідальності
за ч.1 ст.122 КУпАП і обмежитись усним
зауваженням.

Однак, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову в частині
визнання постанови у справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1№009531 від 24.10.2010 року незаконною,
оскільки в процесі розгляду справи
судом не здобуто доказів на
підтвердження викладених у позові
обставин щодо незаконності вказаної
постанови.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 2, 11, 70, 71, 159-163 КАС України, ст.ст. 22,
122, 245, 251, 287- 289, 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ВО1№009531 від 24.10.2010
року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

Адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - провадженням
закрити, у зв'язку із малозначністю
вчиненого правопорушення, оголосивши
йому усне зауваження.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан