Справа № 826/8724/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2014 року № 826/8724/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Аблова Є.В., розглянувши у письмовому
провадженні матеріали
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
про скасування рішення, зобов'язання
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги
тим, що рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
нежитлове приміщення, що розташоване у
АДРЕСА_1, є незаконним та таким, що
порушує норми чинного законодавства,
оскільки позивачем було подано всі
необхідні документи для здійснення
державної реєстрації права власності
позивача на належне йому майно.
У позовній заяві позивач просить суд
визнати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обмежень №12225301 від 07.04.2014 року, видане
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Сипчу Крістіною
Миколаївною, Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, таким, що не відповідає нормам
чинного законодавства, зобов'язати
відповідача здійснити державну
реєстрацію права власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1 та
видати відповідне свідоцтво про право
власності на нерухоме майно.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
Представник відповідача до суду не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи неявку в судове засідання
представника відповідача, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
Розглянувши наявні матеріали справи,
суд встановив наступне.
Позивач 02.04.2014 року звернувся до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності), яка
зареєстрована у базі даних про
реєстрацію заяв та запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
за реєстраційним номером 6080414.
Разом із заявою представником позивача
було подано: копія паспорта
громадянина України, серія та номер:
НОМЕР_3, виданий 24.00.1997 року, видавник:
Івано-Франківський МУ ВС МВС в
Івано-Франківській обл.; копія довідки
про присвоєння ідентифікаційного
номеру, серія та номер: НОМЕР_1, виданий
10.05.1998 року, видавник: ДПА у м.
Івано-Франківськ; копія паспорта
громадянина України, серія та номер:
НОМЕР_4, виданий 12.03.2001 року, видавник:
Залізничне РУ ГУ МВС України в м. Києві;
копія довідки про присвоєння
ідентифікаційного номеру, серія та
номер: НОМЕР_2, виданий 19.10.2006 року,
видавник: ДПІ у Солом'янському р-ні м.
Києва; копія довіреності, серія та
номер: 9360, виданий 23.08.2013 року, видавник:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2;
копія технічного паспорту, серія та
номер: б/н, виданий 20.01.2001 року, видавник:
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
копія інвестиційного контракту, серія
та номер: 47-НП, виданий 10.08.1999 року,
видавник: ПАТ «АРКАДА»; довідка, серія
та номер: 548/7, виданий 18.03.2014 року,
видавник: ПАТ «АРКАДА»; копія переліку,
серія та номер: б/н, виданий 07.11.2013 року,
видавник: АТ «ХК»КИЇВМІСЬКБУД»; копія
рішення, серія та номер: 223, виданий
17.03.1986 року, видавник: Київська міська
рада; лист, серія та номер: 21-26-0.21-456/2-14,
виданий 30.01.2014 року, видавник: Державне
агентство земельних ресурсів; лист,
серія та номер: 057-057-36-з-676, виданий 05.03.2014
року, видавник: Департамент земельних
ресурсів; копія розпорядження, серія та
номер: 365/1, виданий 07.07.2000 року, видавник:
Дарницька районна державна
адміністрація; копія акту державної
приймальної комісії, серія та номер:
150-2, виданий 07.07.2000 року, видавник:
Дарницька районна державна
адміністрація; лист, серія та номер:
101-101/К90-175, виданий 05.02.2014 року, видавник:
Дарницька районна в м. Києві державна
адміністрація; лист, серія та номер:
6/ЗДПІ-14, виданий 13.02.2014 року, видавник:
Київмістобудування.

За наслідками розгляду заяви позивача
та доданих до неї документів державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві прийнято
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
07.04.2014 року №12225301 з підстав того, що
подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.
Невідповідність поданого технічного
паспорту (загальна площа приміщення не
відповідає за площею проінвестованого
приміщення за інвестиційним
контрактом №47-НП та довідкою №548/7 від
18.03.2014 року), а також: номер нежитлового
приміщення за технічним паспортом №187,
за поданою заявою, інвестиційним
контрактом, довідкою №548/7 від 18.03.2014
року - нежитлове приміщення №5.
Відсутній оригінал інвестиційного
контракту та додаткової угоди.

Позивач, вважаючи рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень протиправним та таким, що
порушує його права як власника
нежитлового приміщення, звернувся до
суду з даним адміністративним позовом
за захистом своїх прав.

Основним законом, який визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004
року (далі - Закон №1952- IV).

Статтею 15 Закону №1952- IV визначено
порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Так, державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону №1952-IV
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Згідно п.4 ч.1 статті 24 Закону №1952-IV у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо, зокрема, подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, картки прийому заяви №12096060,
представником позивача подано до
Реєстраційної служби головного
управління юстиції у м. Києві копія
технічного паспорту, виданого 20.01.2001
року Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
копія інвестиційного контракту №47-НП
від 10.08.1999 року та копія довідки №548/7,
виданої ПАТ «АРКАДА» 18.03.2014 року.

Дані документи містять розбіжності в
розмірі загальної площі приміщень.
Зокрема, копією інвентаризаційного
контракту №47-НП від 10.08.1999 року та
додатковою угодою до нього, а також
довідкою №548/7 від 18.03.2014 року
підтверджується, що загальна площа
приміщень становить 99,08 кв. м.

Водночас, відповідно до технічного
паспорту, виданого 20.01.2001 року
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
загальна площа не відповідає за площею
проінвестованого приміщення за
інвестиційним контрактом №47-НП від
10.08.1999 року.

Крім того, відповідно до технічного
паспорту, виданого 20.01.2001 року
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
номер нежитлового приміщення №187, а
відповідно до заяви, інвестиційного
контракту №47-НП від 10.08.1999 року та
додаткової угоди до нього, а також
довідки №548/7 від 18.03.2014 року номер
приміщення - №5.

Позивач не заперечує той факт, що в
поданих до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
документах містились розбіжності та
сам зазначає, що виявлені та усунені
вони були лише під час виготовлення ТОВ
«Інвестиції та проекти» технічного
паспорту 05.05.2014 року.

При цьому, суд не бере до уваги
твердження представника позивача, що
останнім було подано обидва технічні
паспорти, оскільки оскаржуване рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень прийнято 07.04.2014
року, в той час як технічний паспорт
виготовлено 05.05.2014 року, що фізично
унеможливлює подачу обох технічних
паспортів державному реєстратору.

Також, підставою для прийняття рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень слугувала
відсутність оригіналу інвестиційного
контракта та додаткової угоди.

Позивач підтвердив, що у поданих
державному реєстратору документах був
відсутній оригінал інвестиційного
контракту №47-НП від 10.08.1999 року та
додаткової угоди №2 від 25.02.2000 року з
підстав його втрати.

Відповідно до ч.2 статті 24 Закону №1952-IV
за наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Зважаючи на наведені вище обставини,
суд приходить до висновку про
правомірність прийняття державним
реєстратором рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 07.04.2014 року №12225301 з огляду
на існування підстав для відмови в
державній реєстрації права власності з
підстав невідповідності поданих
документів вимогам та неможливості
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, а
відтак відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача здійснити
державну реєстрацію права власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за ОСОБА_1
суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р.
на 316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Суд також звертає увагу на положення
Постанови Вищого адміністративного
суду України від 21.10.2010 р. № П-278/10, якою
встановлено, що з огляду на положення
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо компетенції
адміністративного суду, останній не
може підміняти інший орган державної
влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які законодавством віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Отже, адміністративний суд, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, критеріям, не втручається та
не може втручатися у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного
судочинства України свідчить про те, що
завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, оскільки ключовим його
завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
що визначені законом, адміністративний
орган має можливість самостійно (на
власний розсуд) вибрати один з кількох
варіантів рішення. Суд є
правозастосовуючим органом, тобто, не
створюючи нових правових норм, не
підміняючи собою органи виконавчої та
законодавчої влади, на підставі закону
у встановленому процесуальним законом
порядку вирішує справи.

Зважаючи, що прийняття рішення про
державну реєстрацію права власності
належить до виключної компетенції
державного реєстратора, враховуючи, що
суд при вирішенні даної справи прийшов
до висновку про правомірність
оскаржуваного рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог в цій частині.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.24 Закону
№1952-IV відмова в державній реєстрації
прав та їх обтяжень з підстав,
зазначених у пунктах 4, 52- 56 частини
першої цієї статті, не позбавляє
заявника права повторно звернутися із
заявою за умови усунення перешкод для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
ст.ст. 69-71, 158-163 КАС України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Є.В. Аблов