Справа № 816/2353/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/2353/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лисака С.В.,

прокурора - Копитець О.О.,

представника позивача - Фищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Прокурора Ленінського району
м. Полтави в інтересах держави в особі
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2014 року Прокурор Ленінського
району м. Полтави в інтересах держави в
особі Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 9115,79 грн та пені за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 155,61 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що середньооблікова чисельність
інвалідів, які працювали у відповідача
у 2013 році, менша установленої
нормативом відповідно до статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", а
саме, не працевлаштовано 1 особу, тому
до 16 квітня 2014 року відповідач повинен
був згідно статті 20 Закону самостійно
сплатити фінансово-господарські
санкції у розмірі 9115,79 грн. Оскільки
відповідачем сума
фінансово-господарської санкції не
сплачена, на суму заборгованості було
нараховано пеню у розмірі 155,61 грн.

У судовому засіданні прокурор та
представник позивача підтримали
позовні вимоги, просили суд
задовольнити позов.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча у
матеріалах справи наявні докази про те,
що він належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи /а.с.
28/, про причини своєї неявки суд не
повідомив, клопотань та заперечень не
надав.

Згідно частини четвертої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи, що матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, суд
вважає за можливе проводити розгляд
справи за даної явки та наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, думку прокурора, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у статті 8 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" державне
управління з питань забезпечення прав
інвалідів та їх соціальної захищеності
здійснюється в межах повноважень
центральними та місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування.

Згідно пункту 1 Наказу Міністерства
соціальної політики України "Про
затвердження Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів" від 14
квітня 2011 року №129 Фонд соціального
захисту інвалідів (далі - Фонд) є
бюджетною установою, діяльність якої
спрямовується, координується та
контролюється Міністерством
соціальної політики України.

Відповідно до пункту 12 зазначеного
Положення для реалізації покладених на
Фонд завдань за погодженням з
Міністерством соціальної політики
України утворюються територіальні
відділення Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі в межах граничної
чисельності його працівників.

За змістом статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" Фонду надано право
на стягнення
адміністративно-господарських санкції
за недодержання законодавчо
встановленого нормативу робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Пункт 5 частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Отже, даний спір підвідомчий
адміністративному суду.

Судом встановлено, що згідно із звітом
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма №10-ПІ,
реєстраційний номер 53/101/1865), поданим
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 12
лютого 2014 року вх. №2048 Полтавському
обласному відділенню Фонду
соціального захисту інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу на
підприємстві за 2013 рік становила 19
осіб, фонд оплати праці штатних
працівників - 173,20 тис. грн,
середньорічна заробітна плата
штатного працівника - 9116,00 грн /а.с. 9/.

При цьому у звіті зазначено, що
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02) - 1 особа,
кількість інвалідів-штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (рядок 03) - 1 особа
/а.с. 9/.

Разом з тим, відповідачем у звіті форми
10-ПІ невірно обраховано
середньооблікову кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02). Так,
відповідачем у рядку 02 зазначено 1
особу. Однак, згідно списку працюючих
інвалідів-штатних працівників, які
мали інвалідність та були зайняті на
підприємстві у 2013 році встановлено, що
ОСОБА_3 (ІІ група інвалідності)
відпрацювала на підприємстві
відповідача з 24 вересня 2013 року /а.с. 9,
зворотній бік/.

Згідно пункту 3.4 Інструкції щодо
заповнення форми звітності N 10-ПІ
(річна) "Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів",
затвердженої наказом Мінпраці від 10
лютого 2007 року, №42 дані щодо
середньооблікової кількості штатних
працівників облікового складу (рядок
01), середньооблікової кількості
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок 02), та кількості
інвалідів, які повинні працювати на
робочих місцях (рядок 03),
відображаються в цілих одиницях. Якщо
при обчисленні виникає дробове число,
його необхідно округлити до цілого
(якщо після коми число 5 і більше, то
воно округлюється в бік збільшення).

Таким чином, з урахуванням вимог пункту
3.4. Інструкції, середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність (рядок 02)
складає 0 осіб: 4 місяці/12 місяців = 0,33, що
округлюється до 0.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно частини першої статті 20
цього ж Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною другою статті 20
зазначеного Закону передбачено, що
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Таким чином, за 1 робоче місце,
призначені для працевлаштування
інвалідів і не зайняті інвалідами,
відповідачу нараховано
адміністративно - господарські санкції
у сумі 9115,79 грн та пеню у розмірі 155,61
грн.

Як вбачається зі звіту фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2013
рік (форма № 10-ПІ) відповідачем не
працевлаштовано у 2013 році одного
інваліда.

У матеріалах справи наявні копія листа
Полтавського міського центру
зайнятості від 04 червня 2014 року №05-2656,
відповідно до якого фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звіти про
наявність вільних робочих місць за
формою 3-ПН для працевлаштування
інвалідів протягом 2013 року подавав
лише 28 серпня 2013 року /а.с. 9/.

Відповідач не надав суду доказів на
підтвердження того, що він вживав
будь-яких заходів щодо
працевлаштуванню інвалідів.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені за несплату цих санкцій
відповідно до статті 20 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

У відповідача в 2013 році працювало 19
працівників, фонд оплати праці у
вказаному році складав 173200,00 грн,
середньорічна заробітна плата
штатного працівника складає: 173200 : 19 =
9115,79 грн.

За 1 робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, відповідач до 16 квітня 2013
року повинен був самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 9115,79 грн.

У зв'язку з несплатою
адміністративно-господарських санкцій
до встановленого терміну позивачем
було зараховано пеню у сумі 155,61 грн.
(9115,79 грн. х 0,03%) х 57 дн.

Оскільки вказані суми так і не були
сплачені відповідачем, то відповідно
до частини п'ятої статті 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" ці
суми можуть бути стягнуті в
примусовому порядку за відповідним
рішенням суду.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів підлягають задоволенню.

Повноваження прокурора звертатися до
суду в інтересах держави передбачені
статтею 60 Кодексу адміністративного
судочинства України, частиною другою
статті 361 Закону України "Про
прокуратуру".

Згідно частини четвертої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Прокурора
Ленінського району м. Полтави в
інтересах держави в особі Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1) на користь
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(вул. Зигіна, 1, м. Полтава) на р/р 0002
в ГУДКСУ в Полтавській області,
одержувач УДКСУ у м. Полтава
полтавської області, код 38019510, МФО 831019,
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 9115,79 грн /дев'ять тисяч сто
п'ятнадцять гривень сімдесят дев'ять
копійок/ та пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 155,61 грн /сто п'ятдесят
п'ять гривень шістдесят одна копійка/.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 28
липня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова