Справа № К-40938/10-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К-40938/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В., Ємельянової В.І.,
Мойсюка М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження заяву ОСОБА_4 про
роз'яснення ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
вересня 2012 року, за результатами
розгляду касаційної скарги ОСОБА_4 на
ухвали Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2010 року і 15 квітня 2010 року та ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 7 вересня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Генеральної прокуратури України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
заявою про роз'яснення ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
вересня 2012 року в зазначеній справі
посилаючись на незрозумілість такої.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи і доводи заяви,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення заяви без задоволення з
таких підстав.

У відповідності з частиною 1 статті 170
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Як убачається з рішення суду, про
роз'яснення якого йдеться у заяві,
відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 і
залишаючи без змін рішення судів
попередніх інстанції, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходила з того, що дана справа не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Встановлено, що предметом спору у даній
справі є протиправність дій, рішення
відповідача, пов'язаних з вирішенням
питання про перевірку заяви про злочин
і порушення кримінальної справи.

Тобто, судам не підвідомчі скарги на
акти і дії службових осіб органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури чи суду, якщо
законодавством встановлено інший
порядок оскарження.

Так, згідно з пунктом 14 частини першої
статті 92 Конституції України
організація і діяльність прокуратури,
органів дізнання, слідства і суду
визначаються виключно законами.

Відповідно до статті 1
Кримінально-процесуального кодексу
України (далі КПК) діяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури, суду щодо порядку
провадження у кримінальних справах
регламентується цим Кодексом.
Кримінальне судочинство - це
врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
- підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, потерпілих, цивільних
позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів

Дійсно, захист прав і свобод людини не
може бути надійним без надання їй
можливості при розслідуванні
кримінальної справи оскаржити до суду
окремі процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури.

Проте, таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
КПК України, оскільки діяльність
посадових осіб, як і діяльність суду
має свої особливості, не належить до
сфери управлінської діяльності і не
може бути предметом оскарження в
загальному порядку.

Тобто, бездіяльність, дії чи рішення
відповідача, пов'язаних з перевіркою
заяви про злочин і розслідуванням
кримінальної справи можуть бути
оскаржені в порядку і за правилами
процесуального закону, відповідно до
якого вони здійснюються.

Доводи заяви ОСОБА_4 про те, що суд
касаційної інстанції в своєму рішенні
не зазначив яку саме справу розглядав
прокурор, не дослідив надані ним
докази, а також не роз'яснив йому якими
саме положення КПК регламентуються
спірні правовідносини, як на підставу
своїх вимог про роз'яснення судового
рішення, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки суд
касаційної інстанції діяв в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також є безпідставними доводи заявника
про ігнорування рішення
Конституційного Суду України від 23
травня 2001 року № 6-рп/2001, оскільки
колегією суддів повно та зрозуміло
мотивовано позицію щодо можливості
застосування його положень до спірних
правовідносин.

Крім того, зміст ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
вересня 2012 року відповідає вимогам
статті 165 Кодексу адміністративного
судочинства України, що також свідчить
про відсутність підстав для
задоволення заяви.

Таким чином, судове рішення, про
роз'яснення якого йдеться, за змістом і
суттю є зрозумілим, а тому з
урахуванням вимог статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення заяви
ОСОБА_4 не має.

Керуючись статтею 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про
роз'яснення ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
вересня 2012 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.В. Головчук

В.І. Ємельянова

М.І. Мойсюк