Справа № 2-а/493/106/13
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/493/106/13

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мясківська І.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Балтської міської ради Одеської
області на постанову Балтського
районного суду Одеської області від 26
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Балтської міської ради Одеської
області про визнання рішення суб'єкта
владних повноважень недійсним,

ВСТАНОВИЛА
:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом про визнання недійсним
рішення Балтської міської ради
Одеської області від 05.11.2012. за № 487-VI
«Про припинення права користування
земельними ділянками мешканцями м.
Балта, які були у користуванні для
обслуговування житлових будинків та
авто гаражів» в частині припинення
права користування земельною ділянкою
в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що позивач являється
спадкоємцем аварійного будинку, який
знаходиться на зазначеній земельній
ділянці, а відповідач своїм рішенням
припинив його право власності не
тільки відносно земельної ділянки, а і
будинку що на ньому знаходиться.
Будинок в АДРЕСА_1, успадкувала його
матір ОСОБА_2 після смерті його тітки
ОСОБА_3, однак, не оформивши належним
чином документи - померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2003 року, після того як в будинку в
АДРЕСА_1, в якому проживали його тітка
ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2, згорів дах, тітка
та мати проживали разом з ним в АДРЕСА_1.

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 26 листопада 2013
року позовну заяву було задоволено.

Визнано недійсним рішення Балтської
міської ради Одеської області № 487-VI
від 05.11.2012. в частині припинення права
користування земельною ділянкою, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 0,1307 га.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду Балтська міська рада подала
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга Балтської
міської ради Одеської області не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач, як спадкоємиць першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України, в свою
чергу, згідно ст. 1268 ЦК України,
зважаючи на те, що мати разом з тіткою,
після того як згорів дах будинку в
АДРЕСА_1, проживала разом з ним, прийняв
спадщину. За таких обставин, суд визнає
позивача таким, що прийняв спадок
відповідно до діючого законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
виносячи рішення про припинення
користування земельною ділянкою,
відповідач порушив право позивача на
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Цивільного кодексу
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

За змістом ст. 1216 ЦК України
спадкуванням являється перехід прав та
обов'язків (спадщини) від померлої
особи (спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців). Такий перехід прав та
обов'язків являється
правонаступництвом, оскільки спадщина
переходить до спадкоємця як єдине ціле.
Виходячи із змісту норми ст. 1219 ЦК
України, яка встановлює виключення із
принципу всебічності переходу
спадщини, право власності на земельну
ділянку входить до складу спадщини.
Крім цього ст. 1225 ЦК України чітко
передбачує, що до спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
на якій вони розміщені.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцю з моменту
відкриття спадщини.

За правилами ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним та ніхто не може
бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 378 ЦК України право
власності на земельну ділянку може
бути припинено за рішенням суду у
випадках, встановлених законом, однак
не зважаючи на це відповідач особистим
рішенням визнав право відповідача,
щодо користування земельною ділянкою
на якій знаходиться успадкований ним
будинок, припиненим.

Згідно ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради. Акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

До того ж, Рішенням Конституційного
суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009
року у справі № 1-9/2009 за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень ч. 2 ст.
19, ст.144 Конституції України, ст. 25, ч. 14
ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
зазначено, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).

Отже, органи місцевого самоврядування
не можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
виносячи рішення про припинення
користування земельною ділянкою,
відповідач порушив право позивача на
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Балтської міської
ради Одеської області залишити без
задоволення, постанову Балтського
районного суду Одеської області від 26
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян