Справа № 824/2201/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2201/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук
О.І.,

представника позивача Осокіна А.Л.,
представників відповідача Іліки Р.І. та
Фрунзи О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Сторожинецького міжрайонного
управління водного господарства до
Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Сторожинецьке міжрайонне управління
водного господарства звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Сторожинецькому районі
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області про визнання
незаконним та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05
червня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, посилаючись на положення
Податкового кодексу України та Порядок
заповнення податкової накладної,
затверджений наказом Міністерства
фінансів України 01 листопада 2011 року
№1379 та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 22 листопада 2011 року за
№1333/20071, вказував про те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
незаконним, а висновки Акта перевірки
№191/24-10-22/01033711 від 21 травня 2014 року, на
підставі якого було прийнято зазначене
податкове повідомлення-рішення, -
необґрунтовані та документально не
підтверджені. Зазначає, що дані,
вказані в оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні не відповідають
даним, вказаним в Акті перевірки, а самі
дані Акту перевірки є такими, що
взаємно виключають одне одного.

На підтвердження реальності
господарської операції за договором
субпідряду №142 від 21 грудня 2013 року,
укладеного з товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет»,
позивач посилався на наявність довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року, акта
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2013 року, які підписані та
скріплені печатками сторін договору, а
також на наявність податкової
накладної від 31 грудня 2013 року №1.

Зокрема, вказував, що Сторожинецьке
міжрайонне управління водного
господарства не несе відповідальності
за порушення заповнення вказаної
податкової накладної та за розбіжності
між податкової накладною у паперовому
вигляді та її електронним варіантом,
зареєстрованим товариством з
обмеженою відповідальністю «Автотранс
Маркет» в Електронному реєстрі
податкових накладних.

Крім цього, зазначав, що у довідках ДПІ
у Вижницькому районі від 28 квітня 2014
року №1/10/24-0117-0111 та ДПІ у
Сторожинецькому районі від 23 квітня 2014
року №7/24-10-17/НОМЕР_1 зазначено, що
перевірками ПП ОСОБА_4 та ОСОБА_5
документально підтверджено реальність
здійснення господарських відносин з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет» у
грудні 2013 року.

Відповідач надав суду заперечення
проти позову в письмовій формі, в яких,
вказуючи про законність податкового
повідомлення-рішення № від 05
червня 2014 року та правомірність
висновків Акта перевірки №191/24-10-22/01033711
від 21 травня 2014 року, просив у
задоволенні позову відмовити повністю.

Зазначав про невідповідність та
неналежне оформлення ряду документів,
представлених позивачем до перевірки
на підтвердження реальності
здійснення господарської операції за
договором субпідряду №142 від 21 грудня
2013 року, укладеного з товариством з
обмеженою відповідальністю «Автотранс
Маркет». Зокрема, про те, що в довідці
про вартість виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року та акті
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2013 року не зазначені дати
підпису, прізвища та ініціали осіб, які
підписали ці документи, а в податковій
накладній від 31 грудня 2013 року №1
значиться договір субпідряду від 21
грудня 2013 року №31, в той час як в
договорі субпідряду, наданого до
перевірки, значиться №142. Договір під
номером 31 указано і в довідці про
вартість виконаних будівельних робіт
за грудень 2013 року та акті приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року.

До того ж, цифровий підпис, що
накладений на податкову накладну від 31
грудня 2013 року №1 та підпис, що скріплює
цю податкову накладну, надану до
перевірки позивачем, належать різним
особам.

Також вказував, що розрахунки з
указаним контрагентом позивача в
грудні 2013 року не проводилися.

Крім того, вказував, що в ході перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет»,
проведеної працівника ДПІ у
м.Чернівцях (Акт від 17 квітня 2014 року
№715/24-12-22-02/36820094), при дослідженні
реальності здійснення господарських
операцій з виконання робіт по
берегоукріпленню на р.Сірет в с.
Йорданешти Глибоцького району
Чернівецької області в грудні 2013 року
для Сторожинецького міжрайонного
управління водного господарства
встановлено, що в товариства з
обмеженою відповідальністю «Автотранс
Маркет» відсутні можливості для
здійснення даних господарських
операцій. В Акті від 17 квітня 2014 року
№715/24-12-22-02/36820094 зроблено висновок про
те, що неможливо підтвердити
реальність здійснення операцій
товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет»
по ланцюгу продажу товарів
(робіт,послуг) зі Сторожинецьким
міжрайонним управлінням водного
господарства за грудень 2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позові.
Наголошував на реальності здійснення
господарської операції за договором
субпідряду №142 від 21 грудня 2013 року,
укладеного з товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет».

Додатково пояснив, що в договорі
субпідряду від 21 грудня 2013 року
допущено ряд описок, а саме: щодо номера
договору, щодо строку виконання робіт,
який потрібно було вказати «грудень 2013
року», а не як указано
«червень-вересень 2013 року».

Вказав, що довідку про вартість
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року та акт приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року
було підписано 31 грудня 2013 року по
завершенні виконаних за договором
субпідряду від 21 грудня 2013 року робіт.

Крім цього, зазначив, що несплата за
договором субпідряду від 21 грудня 2013
року свідчить виключно про
невиконання умов договору, а не про
нереальність господарської операції.
При цьому надав лист управління
Державної казначейської служби
України в Сторожинецькому районі
Чернівецької області від 01 липня 2014
року№1469, яким підтверджено факт
реєстрації фінансових зобов'язань 27
грудня 2013 року по ТОВ «Автотранс
Маркет» на суму 939485,06 грн.

Щодо перевірки податкової
правосуб'єктності товариства з
обмеженою відповідальністю «Автотранс
Маркет» перед укладенням з ним 21 грудня
2013 року договору субпідряду пояснив,
що така перевірялась. Однак документів
контрагента немає, оскільки такі, були
вилучені 28 квітня 2014 року УДСБЕЗ УМВС
України в Чернівецькій області на
підставі ухвали Шевченківського
районного суду м. Чернівців від 23
квітня 2014 року про тимчасовий доступ до
речей і документів.

Також наголосив, що вважає податкове
повідомлення-рішення № від 05
червня 2014 року незаконним і з огляду на
невідповідність його встановленій
законом формі, а саме: вказував про
помилковість зазначення відповідачем
в оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні щодо
встановлення порушення Сторожинецьким
міжрайонним управлінням водного
господарства пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України.

Просив суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні просили суд у задоволенні
позову відмовити повністю з підстав,
викладених у запереченнях на позов.

Викликаний за ініціативою
представника позивача свідок ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що в грудні 2013
року він займав посаду заступника
начальника Сторожинецького
міжрайонного управління водного
господарства. 21 грудня 2013 року між
Сторожинецьким міжрайонним
управлінням водного господарства
(підрядник) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет»
(постачальник) було укладено договір
субпідряду №142, відповідно до якого
підрядник залучає, а субпідрядник
забезпечує виконання робіт по
берегоукріпленню на р.Сірет в с.
Йорданешти Глибоцького району
Чернівецької області. Маючи відповідно
до положень посадової інструкції
заступника начальника Сторожинецького
МУВГ право підписувати всі документи
управління, вказаний договір, довідку
про вартість виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року та акт
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2013 року підписував саме він.
Також вказав, що роботи по
берегоукріпленню на р.Сірет в с.
Йорданешти Глибоцького району
Чернівецької області почалися у липні
2013 року. Контроль за виконанням цих
робіт здійснював він, неодноразово
виїжджаючи на місце проведення робіт
для перевірки, про що свідчать
подорожні листи. Журнал виконання
робіт Сторожинецьким МУВГ не вівся.
Пояснити, чому в довідці про вартість
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року та акті приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року не
зазначені дати підпису, прізвища та
ініціали осіб, які підписали ці
документи - не зміг. При цьому вказав, що
ці документи були підписані 27 грудня 2013
року. Також вказав, що в договорі
субпідряду від 21 грудня 2013 року
допущено описку щодо зазначення строку
виконання робіт - має бути
«серпень-грудень 2013 року», а не як
указано «червень-вересень 2013 року».

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши всі обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Сторожинецьке
міжрайонне управління водного
господарства є юридичною особою,
зареєстрованою 20 грудня 1993 року за
№ Сторожинецькою
райдержадміністрацією.
Ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) 01033711.
Місце знаходження відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію:
м.Сторожинець, Сторожинецький район,
Чернівецька область, вул.Хотинська, 5,
59000.

22 грудня 1993 року Сторожинецьке
міжрайонне управління водного
господарства взято на облік в органах
державної податкової служби за №494, а з
24 травня 2006 року є платником податку на
додану вартість.

Основними видами діяльності позивача
є: допоміжна діяльність у рослинництві;
будівництво житлових і нежитлових
будівель; будівництво трубопроводів;
будівництво водних споруд
(гідротехнічних споруд та комплексів);
діяльність у сфері архітектури;
діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих
сферах.

Позивач є платником таких видів
податку та зборів, як податок на додану
вартість, податок з доходів фізичних
осіб, єдиний соціальний внесок,
земельний податок, плати за
користування надрами, збір за
спеціальне використання води,
екологічний податок.

На підставі наказу Державної
податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області від 28 квітня 2014 року №211 та
направлень на перевірку від 28 квітня 2014
року №332, №333, посадовими особами
Державної податкової інспекції у
Сторожинецькому районі Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області в період з 28 квітня 2014 року по 14
травня 2014 року проведена документальна
позапланова перевірка Сторожинецького
міжрайонного управління водного
господарства з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість за
період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013
року.

За результатами перевірки 21 травня 2014
року складено Акт №191/24-10-22/01033711, який
містить висновок про порушення
позивачем підпункту «а» пункту 198.1,
пунктів 198.3 та 198.6. статті 198, підпункту
«и» пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, пунктів 5,
6 Порядку ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 2010 року №1246, в результаті
чого встановлено заниження податку на
додану вартість за грудень 2013 року в
сумі 156581,00 грн.

У зв'язку з цим Державною податковою
інспекцією у Сторожинецькому районі
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області прийнято
податкове повідомлення-рішення від 05
червня 2014 року № за формою «Р»,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання Сторожинецького
міжрайонного управління водного
господарства з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на 195726,00 грн, з
яких за основним платежем 156581,00 грн та
39145,00 грн за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням,
Сторожинецьке міжрайонне управління
водного господарства звернулось до
суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства з
01 січня 2011 року регулює та визначає
Податковий кодекс України від 02 грудня
2010 року № 2755 - VI.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст.201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

В силу пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість виникає у платника
податків за умов: наявності у сторін
спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності;
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
супроводжують операції певного виду та
підтверджують їх фактичне виконання;
наявності у покупця належним чином
складеної податкової накладної, яка
має усі обов'язкові реквізити.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та формування показників валових
витрат є факт придбання товарів з метою
їх використання в господарській
діяльності. Тому при розгляді
тверджень контролюючого органу про
безтоварність господарської операції
підлягає перевірці сам факт,
реальність здійснення господарської
операції.

До цього ж, як вказав Вищий
адміністративний суд України в листі
від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Відтак, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Відсутність
доказів реального вчинення
господарських операцій виключає
правомірність визначення платником
податкового кредиту за такими
операціями, незважаючи на наявність у
нього податкових накладних, що за
формою відповідають вимогам чинного
законодавства, а також доказів сплати
продавцю вартості товару з ПДВ.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. Безтоварні ж
господарські операції не призводять до
реальних змін майнового стану суб'єкта
господарювання та його контрагентів.

Суд також зазначає, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість сформованого
податкового кредиту належними
документами первинного обліку
покладається на платника - покупця
товарів (робіт, послуг), так як саме він
є суб'єктом, який зменшує суму
податкового зобов'язання з ПДВ, що
підлягає перерахуванню до бюджету, на
суму податкового кредиту, визначеного
постачальником.

Відмова в отриманні податкової вигоди
за наявності у документах платника
недостовірних та суперечливих
відомостей є його податковим ризиком. З
ціллю підтвердження обґрунтованості
заявленої податкової вигоди необхідно
встановити їх об'єктивний предметний
зв'язок з фактами та результатами
реальної підприємницької або іншої
економічної діяльності, що слугує
підставою для висновку про
достовірність представлених первинних
документів, у тому числі щодо
відомостей про учасників та умови
господарських операцій.

Як вбачається з обставин справи,
висновок контролюючого органу про
заниження позивачем податку на додану
вартість в сумі 156581,00 за грудень 2013 року
пов'язується із порушенням останнім
встановленого порядку формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за операціями з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет» у
грудні 2013 року.

Так, 21 грудня 2013 року між
Сторожинецьким міжрайонним
управлінням водного господарства
(Підрядник) та ТОВ «Автотранс Маркет»
(Субпідрядник) укладено договір
субпідряду №142.

З указаного договору вбачається, що
Підрядник залучає, а Субпідрядник
забезпечує відповідно до Робочого
проекту, Кошторисної документації та
умов даного Договору виконання робіт
по берегоукріпленню на р.Сірет в
с.Йорданешти Глибоцького району
Чернівецької області. Вартість робіт,
що доручається Субпідряднику до
виконання за цим Договором складає
939485,06 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
субпідрядник готує договірну ціну
згідно з правилами визначення вартості
будівництва ДБН Д.1.1-1-2000 з урахуванням
діючих змін та доповнень та поточних
цін на матеріально-технічні ресурси.

Строки виконання робіт при будівництві
об'єкту складають: початок - червень
(місяць) 2013 року, завершення - вересень
(місяць) 2013 року.

Пунктом 6.1. договору визначено, що
підрядник здійснює оплату предмету
Договору протягом п'яти банківських
днів після дати підписання Акту
приймання виконаних будівельних робіт
(форма КБ-2в). Акт виконаних робіт (форма
КБ-2в) готує Субпідрядник і передає для
підписання уповноваженому
представнику Підрядника. Підрядник
протягом трьох днів перевіряє
достовірність Акту та підписує його в
частині фактично виконаних обсягів
робіт або обґрунтовує причину відмови
від їх підписання.

На підтвердження взаємозв'язків з ТОВ
«Автотранс Маркет» позивачем було
надано, крім указаного договору,
податкову накладну від 31 грудня 2013 року
№1, довідку форми №КБ-3 про вартість
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року, акт №1 форми №КБ-2в приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року, лист управління Державної
казначейської служби України в
Сторожинецькому районі Чернівецької
області від 01 липня 2014 року№1469, яким
підтверджено факт реєстрації
фінансових зобов'язань 27 грудня 2013 року
по ТОВ «Автотранс Маркет» на суму 939485,06
грн.

Разом з цим суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» від 16 липня 1999
року № 996-XIV первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Статтею 9 Закону України Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктами 2.2 та 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№168/704, також визначено, що первинні
документи повинні бути складені у
момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України передбачені
обов'язкові реквізити, що зазначаються
у податковій накладній. Серед таких,
зокрема, вид цивільно-правового
договору.

Проте, як встановлено контролюючим
органом при перевірці та вбачається з
матеріалів судової справи, всупереч
наведеним положенням закону у
податковій накладній від 31 грудня 2013
року №1 зазначено договір від 21 грудня
2013 року не №142, а № 31, який також
значиться і в акті приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року та
довідці про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року.

В акті приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року та довідці про
вартість виконаних будівельних робіт
за грудень 2013 року відсутні дати
підписання цих документів та прізвища
й ініціали посадових осіб, що не дає
змогу ідентифікувати особу, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Відтак, зазначені документи не
відповідають вимогам первинної
документації.

Суд зазначає, що як відомості, які
містяться у податкових накладних, так і
дані первинних документів, що
складаються при здійсненні
господарської операції та подаються
платником до контролюючого органу,
мають відповідати установленим
вимогам та містити достовірну
інформацію про обставини, з якими
законодавством пов'язується
реалізація права платника на
податковий кредит та на формування
валових витрат.

При цьому представник позивача
вказував про те, що довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
за грудень 2013 року та акт приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року було підписано 31 грудня 2013 року
по завершенні виконаних за договором
субпідряду від 21 грудня 2013 року робіт.

Натомість свідок ОСОБА_6 пояснив, що
вказані документи були підписані 27
грудня 2013 року.

Отже, доводи представника позивача та
показання свідка відносно дати
підписання акту приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року та
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року є
суперечливими.

Суперечливими є і доводи представника
позивача та пояснення свідка відносно
строку виконання робіт та початку їх
виконання за договором субпідряду від
21 грудня 2013 року №142.

Так, представник позивача зазначив, що
в договорі субпідряду від 21 грудня 2013
року допущено описки, а саме: щодо
номера договору та строку виконання
робіт - потрібно було вказати «грудень
2013 року», а не як указано
«червень-вересень 2013 року»; роботи
почалися в грудні 2013 року і закінчились
в кінці грудня 2013 року, після чого і
було складено акт приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року
форми КБ-2в.

Між тим свідок ОСОБА_6 пояснив, що в
договорі субпідряду від 21 грудня 2013
року повинно було зазначатись
«серпень-грудень 2013 року», а не як
указано «червень-вересень 2013 року», а
роботи за цим договором почалися у
липні 2013 року.

До цього ж, з огляду на значний обсяг
видів робіт і витрат, що значаться в
акті приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року та довідці про
вартість виконаних будівельних робіт
за грудень 2013 року, виконання яких
неможливе без необхідних та значних
матеріальних і трудових ресурсів, суд
вважає необґрунтованим твердження
позивача про те, що роботи було
виконано ТОВ «Автотранс Маркет» з
моменту підписання договору
субпідряду №142, тобто з 21 грудня 2013
року, по 31 грудня 2013 року - день, як
стверджував представник позивача,
підписання акту №1 приймання виконаних
будівельних робіт.

В ході розгляду справи позивачем не
було надано суду документів на
підтвердження реальності здійснення
господарської операції саме за
договором субпідряду №142 від 21 грудня
2013 року. Зокрема, не надано документів
на підтвердження того, що в грудні 2013
року саме товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет»
було виконано роботи по
Берегоукріпленню на р.Сірет в
с.Йорданешти Глибоцького району
Чернівецької області, які значаться в
акті приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року. Тобто
позивачем не надано доказів наявності
у контрагента матеріальних та
трудових ресурсів для виконання робіт,
які зазначено в акті приймання
виконаних робіт.

Поряд з цим суд зважає на відомості, які
містяться в Акті №715/24-12-22-02/36820094 від 17
квітня 2014 року, складеним Державною
податковою інспекцією у м.Чернівцях
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області за результатами
проведеної документальної
позапланової перевірки ТОВ «Автотранс
Маркет» з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість при
здійсненні операцій з придбання
товарів (робіт, послуг) у
постачальників та їх подальшої
реалізації (виконання робіт, надання
послуг) на Сторожинецьке міжрайонне
управління водного господарства за
грудень 2013 року.

Зокрема на те, що у ТОВ «Автотранс
Маркет» відсутні можливості для
здійснення вказаної господарської
операції й за результатами проведеної
перевірки неможливо підтвердити
реальність здійснення операцій ТОВ
«Автотранс Маркет» по ланцюгу продажу
товарів (робіт, послуг) з Строжинецьким
міжрайонним управлінням водного
господарства за грудень 2013 року на
суму ПДВ 15681,00 грн.

В обґрунтування позову позивач,
зокрема, посилався на довідки ДПІ у
Вижницькому районі від 28 квітня 2014 року
№1/10/24-0117-0111 та ДПІ у Сторожинецькому
районі від 23 квітня 2014 року
№7/24-10-17/НОМЕР_1, в яких зазначено, що
перевірками ПП ОСОБА_4 та ОСОБА_5
документально підтверджено реальність
здійснення господарських відносин з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет» у
грудні 2013 року.

Поряд з цим з Акту перевірки
№715/24-12-22-02/36820094 від 17 квітня 2014 року
вбачається, що для виконання
берегоукріплюючих робіт на р.Сірет в
с.Йорданешти Глибоцького району
Чернівецької області ТОВ «Автотранс
Маркет» залучав субпідрядника: фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4, який
здійснював роботи у період з липня по
грудень 2013 року та залучав до виконання
цих робіт фізичну особу-підприємця
ОСОБА_5, який у період з жовтня по
грудень 2013 року надав послуги з
перевезення хмизу та каміння власним
вантажним автомобілем, надав в оренду
екскаватор та бульдозер.

Натомість договір субпідряду №142 між
позивачем та ТОВ «Автотранс Маркет» з
приводу виконання берегоукріплюючих
робіт на р.Сірет в с.Йорданешти
Глибоцького району Чернівецької
області був укладений у другій
половині грудня місяця 2013 року.

До того ж, перевіркою було встановлено,
що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не
виконував більшу половину робіт з акту
№1 приймання будівельних робіт за
грудень 2013 року, відсутність найманих
працівників для здійснення
берегоукріплюючих робіт на р.Сірет в
с.Йорданешти Глибоцького району
Чернівецької області, а також
встановлено, що ОСОБА_4 не готувалися, а
лише підписувалися підготовлені та
наданні документи, що підтверджують
виконання робіт по берегоукріпленню.

Також перевіркою встановлено
відсутність у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 найманих осіб
та неспроможність ним одночасно
здійснювати перевезення хмизу, каміння
та надавати послуги екскаватора та
бульдозера.

З огляду на зазначене, суд критично
оцінює посилання позивача в
обґрунтування позову на довідки ДПІ у
Вижницькому районі від 28 квітня 2014 року
№1/10/24-0117-0111 та ДПІ у Сторожинецькому
районі від 23 квітня 2014 року
№7/24-10-17/НОМЕР_1.

Крім цього, позивачем не було надано
доказів на підтвердження своїх
тверджень щодо перевірки податкової
правосуб'єктності товариства з
обмеженою відповідальністю «Автотранс
Маркет» перед укладенням з ним 21
грудня 2013 року договору субпідряду
№142.

Посилання на вилучення таких
документів 28 квітня 2014 року УДСБЕЗ УМВС
України в Чернівецькій області на
підставі ухвали Шевченківського
районного суду м. Чернівців від 23
квітня 2014 року про тимчасовий доступ до
речей і документів, суд вважає
безпідставними, оскільки в описі речей
і документів, які були вилучені на
підставі ухвали слідчого судді, такі не
значаться.

Не було надано позивачем на
підтвердження реальності здійснення
господарської операції за договором
субпідряду №142 від 21 грудня 2013 року і
Робочого проекту, Кошторисної
документації, на підставі чого згідно
пункту 2.1 договору Субпідрядник
забезпечує виконання умов даного
договору.

Вказані вище обставини цієї справи у
своїй сукупності свідчать про те, що
реального здійснення господарської
операції за договором субпідряду №142
від 21 грудня 2013 року між Сторожинецьким
міжрайонним управлінням водного
господарства та товариством з
обмеженою відповідальністю «Автотранс
Маркет» не відбулось, а позивачем у
грудні 2013 року фактично проведено лише
документування отримання послуг від
зазначеного контрагента.

Отже, суд погоджується з висновком
відповідача про заниження позивачем
податку на додану вартість в сумі 156581,00
грн, що пов'язано із порушенням
останнім встановленого порядку
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість за
операціями з товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс Маркет» у
грудні 2013 року.

Враховуючи викладене, оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
правомірним та скасуванню не підлягає.

При цьому безпідставним є твердження
позивача в обґрунтування незаконності
податкового повідомлення-рішення
№ від 05 червня 2014 року на те, що
відповідачем у цьому рішенні помилково
встановлено порушення Сторожинецьким
міжрайонним управлінням водного
господарства пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України.

Указаною статтею Податкового кодексу
України передбачено штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у разі
визначення контролюючим органом суми
податкового зобов'язання, а не
визначається порушення платника
податків, встановлене за результатами
перевірки.

Згідно положень Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28 листопада 2012 року №1236,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2012 року за
№2135/22447, зазначення в податковому
повідомленні-рішенні пункту та статті
законодавчого акту, відповідно до
якого був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань, є
обов'язковим.

Податкове повідомлення-рішення №
від 05 червня 2014 року форми «Р»
відповідає встановленій законом формі
(додаток 2 до Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28 листопада 2012 року №1236,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2012 року за
№2135/22447).

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини
першої статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до частини першої
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Згідно частини першої та другої статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведені норми
матеріального і процесуального права,
взаємний та достатній зв'язок зібраних
по справі доказів у їх сукупності та
зважаючи на те, що відповідачем
доведено обґрунтованість та
правомірність прийняття
оскаржуваного рішення, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Частиною третьою статті 4 Закону
України «Про судовий збір» від 08 липня
2011 року №3674-VI передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору.

При подачі даного позову майнового
характеру позивачем було сплачено
судовий збір у розмірі 391,45 грн.

Частиною третьою статті 4 Закону
України «Про судовий збір» також
визначено, що решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Зважаючи на те, що позивачу відмовлено
у задоволенні позовних вимог повністю,
останній повинен сплатити до
Державного бюджету України недоплату
судового збору за подання даного
позову, яка становить 3523,05 грн (3914,50 грн -
391,45 грн).

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з Сторожинецького
міжрайонного управління водного
господарства до Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 3523 (три
тисячі п'ятсот двадцять три) грн 05 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 25
липня 2014 року.