Справа № 521/14241/13-а
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/521/256/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Одеського міського центру зайнятості
про скасування наказу, зобов'язання
поновлення реєстрації як безробітного
та виплата допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до Одеського
міського центру зайнятості про
скасування наказу, зобов'язання
поновлення реєстрації як безробітного
та виплата допомоги по безробіттю та
просив суд, скасувати Наказ Одеського
міського центру зайнятості № НТ 130701
від 01.07.2013 року; зобов'язати Одеський
міський центр зайнятості поновити мою
реєстрацію, як безробітного;
зобов'язати Одеський міський центр
зайнятості виплатити мені допомогу по
безробіттю за 25 календарних днів
червня 2013 року та стягнути судові
витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 18.07.2013 р. він отримав
лист-претензію Одеського міського
центру зайнятості № 2653/19/06 від 08.07.2013 р.
та доданим до нього витягом з наказу №
НТ 130701 від 01.07.2013 р. Згідно вказаного
наказу позивачу припинили виплату
допомоги по безробіттю, припинили його
реєстрацію як безробітного, та
запропонували повернути виплати
допомоги по безробіттю у розмірі 25 798,43
грн. З вказаним наказом позивач не
згоден тому, що він надав відповідачеві
всі необхідні документи та заяви. У
червні 2013 р. позивачеві від інспектора
стало відомо, що прокуратурою була
проведена перевірка, в ході якої було
встановлено, що позивач
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець.

Позивач вказав, що він дійсно був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, однак бук-якою
діяльністю не займався та не отримував
прибуток. А дії працівників Державної
служби зайнятості вважає
непрофесійними, оскільки вони не
одразу перевірили дані які були надані
позивачем, аж через рік, у зв'язку з чим
позивач вважає, що в його діях немає
порушень, щодо надання ним
недостовірної інформації.

Довідкою Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси № 1241/17-5 від 20.09.2013 р. вказано те, що
позивач не отримував доходів від
підприємницької діяльності ані під час
перебування на обліку у Одеському
міського центру зайнятості, ані до
перебування на обліку.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав в повному обсязі, та просив
його задовольнити.

Представник відповідача Одеської
міської центру зайнятості у судовому
засіданні позов не визнав, вважає його
не обґрунтованим та просив у його
задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, свідків,
суд вважає, що адміністративний позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 був зареєстрований як
безробітний в Одеському міському
центрі зайнятості з 22.06.2012 року.

При реєстрації ОСОБА_1 були надані
документи відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів від 14.02.2007 року № 219
«Про затвердження Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних» (в редакції, яка діяла на
момент реєстрації). Для одержання
статусу безробітного громадянин
особисто подає у день, що настає після
закінчення встановленого строку для
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості заяву із зазначенням у ній
інформації про те, що він не
зареєстрований як фізична особа -
підприємець та не займається видами
діяльності, що визначені частиною
третьою статті 1 Закону України "Про
зайнятість населення" (в редакції яка
діяла до 31.12.2012 року) - в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах:
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців.

В своєї заяві про надання статусу
безробітного ОСОБА_1 особисто
зазначено, що на час отримання статусу
безробітного він не зареєстрований, як
фізична особа - підприємець. Однак
згідно Виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців від 17.06.2013 року
ОСОБА_1 перебуває в стані припинення
підприємницької діяльності, тобто
станом на 17.06.2013 ще був зареєстрований
як фізична особа підприємець. До того ж
даний факт підтверджується у заяві
ОСОБА_1 від 24.07.2013 року. Тобто ним були
надані недостовірні дані.

За приписами ч. 3 ст. 46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

01.07.2013р. був виданий наказ № НТ130701 про
повернення коштів гр. ОСОБА_1 у
встановленому порядку відповідно до п.
6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітним
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Мінпраці та
соціальної політики України від 20.11.2000
№ 307 з яким ОСОБА_1 був ознайомлений
01.07.2013 року під особистий підпис.

Згідно вказаного наказу позивачу
припинили виплату допомоги по
безробіттю, припинили його реєстрацію
як безробітного, та запропонували
повернути виплати допомоги по
безробіттю у розмірі 25 798,43 грн. З
вказаним наказом позивач не згоден
тому, що він надав відповідачеві всі
необхідні документи та заяви. У червні
2013 р. позивачеві від інспектора стало
відомо, що прокуратурою була проведена
перевірка, в ході якої було
встановлено, що позивач
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець.

Позивач вказав, що він дійсно був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, однак бук-якою
діяльністю не займався та не отримував
прибуток.

Довідкою Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси № 1241/17-5 від 20.09.2013 р. вказано те, що
позивач не отримував доходів від
підприємницької діяльності ані під час
перебування на обліку у Одеському
міського центру зайнятості, ані до
перебування на обліку.

Також позивачем надано копію
повідомлення від 21.03.2014 р. про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця. Тобто
позивач припинив свою підприємницьку
діяльність лише 21.03.2014 р.

У зв'язку з тим, що заборгованість
ОСОБА_1 у розмірі 25798,43 грн. не була
сплачена, 20.08.2013р. Одеським міським
центром зайнятості до Одеського
окружного адміністративного суду було
подано адміністративний позов про
стягнення заборгованості з виплаченої
допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у
сумі 25798,43 грн.

28 жовтня 2013 року Одеським окружним
адміністративним судом було винесено
постанову по справі № 815/6004/13-а, якою
адміністративний позов Одеського
міського центру зайнятості задоволено
повністю та стягнуто з ОСОБА_1 суму
заборгованості по виплаченій йому
допомозі по безробіттю в сумі 25798,43 грн.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На підставі викладеного, суд робить
висновок, що позов позивача вважається
необґрунтованим та недоведеним, а
Одеський міський центр зайнятості
правильно виніс наказ № НТ130701 про
повернення коштів гр. ОСОБА_1 у
відповідності до законодавства яке
діяло на час надання допомоги по
безробіттю позивачу і суд не вбачає
підстав для його скасування,
поновлення реєстрації позивача як
безробітного та виплаті йому допомоги
по безробіттю за 25 днів червня 2013 р.
Також суд вважає, що позивач подав
вказаний позов щоб не виконувати
постанову по справі № 815/6004/13-а, якою
адміністративний позов Одеського
міського центру зайнятості задоволено
повністю та стягнуто з ОСОБА_1 суму
заборгованості по виплаченій йому
допомозі по безробіттю в сумі 25798,43 грн.

Керуючись ст. 1 Закону України «Про
зайнятість населення», ст. 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», Постанова Кабінету
Міністрів України від 14.02.2007 року № 219
«Про затвердження Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних», ст.ст. 3, 6-14, 17, 18, 19, 41, 49-51, 69,
ч. 1, 70, 71, 139, 143, 158, 160, 162, 163, 167, 185, 186 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Одеського міського
центру зайнятості про скасування
наказу, зобов'язання поновлення
реєстрації як безробітного та виплата
допомоги по безробіттю - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СУДДЯ:
І.А. Бобуйок