Справа № 810/5046/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5046/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду 23 вересня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Васильківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- позивач або ФОП ОСОБА_2) звернулася до
суду з позовом до Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області (далі -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 21.08.2013 №,
№3 та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду 23 вересня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції,
вважаючи її незаконною та
необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального права,
без повного та всебічного з'ясування
всіх обставин справи, що призвело до
неправильного вирішення питання.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанова
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, в
період з 19.07.2013 року по 01.08.2013 року
посадовою особою Васильківської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області на
підставі наказу від 10.07.2013 №13 та згідно
з п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77 Податкового
кодексу України проведено планову
виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ФОП
ОСОБА_2 за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012
року, за результатами якої складено Акт
від 06.08.2013 року №115/1710/НОМЕР_1 (далі - Акт
перевірки).

За результатами перевірки податковий
орган дійшов висновку про порушення
позивачем наступних вимог податкового
законодавства, зокрема:

- п. 164.1.1 - 164.1.3 ст. 164 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
суму чистого доходу на суму 97584,37 грн., в
тому числі за 2012 рік на суму 97584,37 грн.,
та донараховано суму податку на доходи
фізичних осіб в сумі 14637,65 грн., в тому
числі за 2012 рік на суму 14637,65 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2756-VІ.
Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України
донараховано ПДВ у розмірі 72550 грн., в
тому числі за вересень 2011 року на суму
45206 грн., за грудень 2011 року на суму 27344
грн.

На підставі висновків Акта перевірки
від 06.08.2013 року №115/1710/НОМЕР_1
Васильківською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області прийняті податкові
повідомлення-рішення, а саме:

- № від 21.08.2013 року, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість" у розмірі 39840 грн., з
яких: 31872 грн. - за основним платежем; 7968
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- № 3 від 21.08.2013 року, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок з
доходів фізичних осіб" у розмірі 18297,06
грн., з яких: 14637,65 грн. - за основним
платежем; 3659,41 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- № від 21.08.2013 року, згідно з яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за грудень 2011 року в розмірі
27344 грн.

Не погоджуючись із висновками Акту
перевірки та податковими
повідомлення-рішення, позивач
звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції, дійшов висновку,
що податкові повідомлення-рішення від
21.08.2013 №, №3 та № є
протиправними.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, з таким
висновком суду першої інстанції
погоджується з огляду на таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№3 від 21.08.2013 року, суд зазначає
наступне.

Як вбачається з Акту перевірки,
перевіркою встановлено заниження
валового доходу (обсягу виручки) у сумі
97584,37 грн. за 2012 рік. Дане відхилення
визначено в результаті порівняння
даних Декларацій про майно та доходи за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року з
узагальненими податковими
зобов'язаннями Декларацій з податку на
додану вартість.

Оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності
(крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування) визначено статтею 177
Податкового кодексу України.

Так, згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
фізичних осіб - підприємців є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

Даним пунктом чітко визначено, що до
складу доходів фізичної
особи-підприємця враховуються тільки
отримані грошові кошти або виручка у не
грошовій формі, тобто для фізичної
особи-підприємця в частині визначення
доходів від підприємницької
діяльності не діє метод нарахування, а
доходи від підприємницької діяльності
і відповідно чистий оподатковуваний
визначаються тільки у момент отримання
грошових коштів або інших видів
компенсації за надані послуги,
виконані роботи, реалізовану
продукцію.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем до складу
оподатковуваних доходів враховано всі
фактично отримані грошові кошти у
періоді, що перевірявся.

Зокрема, в самому Акті перевірки
податковим органом зазначено, що
перевіркою правильності визначення
валового доходу (обсягу виручки),
відображеного в деклараціях про
доходи, з даними про суми валового
доходу (обсягу виручки) перевіркою
розбіжностей не виявлено.

Отже, податковий орган в самому Акті
перевірки визнав, що дохід позивача від
зайняття підприємницькою діяльністю
визначено правильно та розбіжностей не
встановлено. При цьому, належних
обґрунтувань протилежного відповідач
в апеляційній скарзі не навів.

Зокрема, порядок та правила виникнення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість визначається статтею
187 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Таким чином, зобов'язання з податку на
додану вартість на відміну від доходу
фізичної особи-підприємця виникають за
правилом першої події - або на дату
отримання коштів, або на дату
відвантаження товарів або оформлення
документу про постачання послуг.

Отже, судом першої інстанції правильно
визначено, що в даному випадку в період
2012 року відхилення між даними
Декларацій про майно та доходи та
узагальненими податковими
зобов'язаннями Декларацій з податку на
додану вартість фактично виникло в
результаті застосування різних
методів, встановлених діючим
законодавством, у датах визначення
доходу фізичної особи-підприємця та
визначення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість.

В той же час, з наявних в матеріалах
справи документів вбачається, що всі
операції, відповідно до яких виникали
обов'язки щодо нарахування зобов'язань
з ПДВ або виникав дохід від провадження
підприємницької діяльності,
підтверджені відповідними первинними
документами (договорами, податковими
та видатковими накладними, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
банківськими виписками), які були
надані податковому органу під час
проведення перевірки.

Відтак є правильним висновок суду
першої інстанції про те, що податкове
повідомлення-рішення № 3 від
21.08.2013 року, згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "податок з доходів фізичних
осіб" у розмірі 18297,06 грн. є протиправним
та підлягає скасуванню.

З приводу визначення позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, суд зазначає наступне.

В Акті перевірки зазначено, що
проведеною перевіркою встановлено
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість на загальну
суму 72550 грн., в тому числі за вересень
2011 року на суму 45206 грн. та за грудень 2011
року на суму 27344 грн.

Так, заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за вересень
2011 року в сумі 45206 грн. вирахувано в
результаті порівняння сум податкових
зобов'язань позивача із сумами
податкового кредиту його контрагентів
згідно інформації з "Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України". Дане заниження сум
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за вересень 2011 року
відображено по розрахунках позивача з
ТОВ "Конкорд 1".

Як було зазначено судом, відповідно до
п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Отже, зобов'язання з податку на додану
вартість виникають за правилом першої
події - або отримання коштів, або
відвантаження товарів (постачання
послуг).

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу.

Підставою для визначення дати, розміру
та об'єкту оподаткування податком на
додану вартість є відповідні дані про
здійсненні взаємовідносини з
контрагентом, які наводяться в
первинних документах стосовно
операцій з цим контрагентом.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції позивач у вересні 2011 року
отримала авансовий платіж на купівлю
об'єкта нерухомого майна за Попереднім
договором від 01.09.2011 року на загальну
суму 810000 грн., в тому числі ПДВ - 135000 грн.,
від контрагента ТОВ "Конкорд 1" в
рахунок вартості об'єкту нерухомості,
який було постановлено пізніше.

Так, у відповідності до зазначених вище
норм Податкового кодексу України
позивач врахувала цю суму отриманих
грошових коштів у складі податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за даний період, виписала
податкові накладні від 01.09.2011 року №1 на
суму 410000 грн. та від 02.09.2011 №2 на суму 400000
грн. та відобразила у відповідній
декларації з податку на додану
вартість.

Разом з тим, в Акті перевірки
податковим органом не наведено
будь-якої інформації стосовно можливих
порушень законодавства позивачем в цій
частині.

Крім того, згідно наданої ТОВ "Конкорд 1"
позивачу декларації з податку на
додану вартість за вересень 2011 року, то
з неї вбачається, що ТОВ "Конкорд 1"
вірно відобразило у складі податкового
кредиту суму ПДВ, сплачену в сумі
попередньої оплати позивачу в розмірі
135000 грн., інших операцій з ТОВ "Конкорд 1"
у вересні 2011 року у позивача не
відбувалось.

Отже, інформація з декларації,
отриманої від контрагента - ТОВ
"Конкорд 1", співпадає з даними, з яких
нараховане податкове зобов'язання та
які включені по даному періоду в
Декларацію з податку на додану
вартість позивача. В той же час, ТОВ
"Конкорд 1" не було заявлено у складі
податкового кредиту з податку на
додану вартість інших даних, ніж ті, що
заявлені позивачем у складі податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість.

При цьому в Акті перевірки немає
жодного наведеного факту щодо можливої
господарської операції, відповідно до
якої позивач не нарахувала податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість в операціях з ТОВ "Конкорд 1".

Окремо колегія суддів наголошує на
тому, що відповідачем належних доказів
на спростування вищевикладеного в
апеляційній скарзі не наведено.

Також колегія суддів погоджується із
судом першої інстанції щодо
необґрунтованості висновків
податкового органу стосовно заниження
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у сумі 27344 грн. у грудні
2011 року, оскільки, як зазначено в Акті
перевірки, було порівняно дані
Декларацій про майно та доходи за 2011
рік з узагальненими податковими
зобов'язаннями Декларацій з податку на
додану вартість за той же період.

З Акту перевірки не вбачається на
підставі яких документів та стосовно
яких господарських операцій
податковий орган зробив висновки про
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за грудень
2011 року, а також не вказано
контрагентів, з якими в ході перевірки
виявлено розбіжності.

В той же час, в акті перевірки
зазначено, що ФОП ОСОБА_3 зареєстровано
як платника податку на додану вартість
09.06.2011 року.

Водночас з наявних матеріалів справи
документів судом встановлено, що деякі
господарські операції позивача були
проведені до реєстрації її платником
податку на додану вартість.

Так, відповідно до видаткової
накладної від 31.05.2011 року № 1 позивачем
було поставлено компанії ТОВ "Компанія
Будкомпонент" будівельні матеріали на
загальну суму 155546,16 грн. Оплата за ці
поставлені будівельні матеріали
надходили на рахунок позивача впродовж
2011 року. Вказану суму поставки позивач
відобразила у складі доходів в річній
Декларації про майно і доходи, але на
дату поставки позивач не була
зареєстрована платником податку на
додану вартість, а тому дана
господарська операція не
оподатковувалась податком на додану
вартість.

У зв'язку з тим, що позивач на дату
поставки не була зареєстрована
платником податку на додану вартість,
виникла різниця між сумою доходу,
відображеного у річній Декларації про
майно і доходи за 2011 рік та
узагальненими податковими
зобов'язаннями Декларацій з податку на
додану вартість (базою оподаткування) у
розмірі 155546,16 грн.

Так, відповідно до п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

Згідно з п. 177.3 ст. 177 Податкового
кодексу України для фізичної
особи-підприємця, зареєстрованого як
платник податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг).

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового
кодексу України визначено, що до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом ІІІ цього Кодексу.

В той же час, відповідно до п.п.139.1.6 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України для
платників податку, які не
зареєстровані як платники податку на
додану вартість, до складу витрат
входять суми податків на додану
вартість, сплачених у складі ціни
придбання товарів, робіт, послуг,
вартість яких належить до витрат
такого платника податку.

Отже, до складу валових витрат
включаються суми внесених
(нарахованих) податків, зборів
(обов'язкових платежів), установлених
Законом України "Про систему
оподаткування" від 25.06.1991 №1251-ХІІ, за
винятком податків, зборів (обов'язкових
платежів), передбачених п.п.5.3.3 п. 5.3 ст. 5
Закону, зокрема податку на додану
вартість.

Враховуючи вищевикладене, фізичні
особи-підприємці, які незареєстровані
як платники податку на додану вартість,
мають право включати до складу витрат
вартість придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу ціни яких входить
податок на додану вартість.

Також з матеріалів справи вбачається,
що в листопаді-грудні 2011 року позивачем
було отримано оплату від ТОВ "Фоззі-Фуд"
на загальну суму 115676,20 грн. (без ПДВ 96396,85
грн.), у тому числі попередню оплату на
суму 45569,28 грн. (без ПДВ 37974,40 грн.).
Вказану суму (без ПДВ 96396,85 грн.)
отриманих грошових коштів позивач
відобразила у річній Декларації про
майно і доходи за 2011 рік.

Крім того, за період листопад-грудень
2011 року позивачем було поставлено
послуг контрагенту - ТОВ "Фоззі-Фуд" на
загальну суму 92697,51 грн. (без ПДВ 77247,92
грн.), що підтверджується виданими
позивачем контрагенту - ТОВ "Фоззі-Фуд"
податковими накладними, копії яких
наявні в матеріалах справи.

Так, до складу бази для податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за листопад-грудень 2011 року
було враховано вартість наданих послуг
в сумі 77247,92 грн. та суму отриманої
попередньої оплати 37974,40 грн., всього
115222,32 грн.

Із зазначеного слідує, що різниця між
доходами фізичної особи та базою для
нарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за
листопад-грудень 2011 року, яка виникла в
результаті різних методів,
встановлених діючим законодавством, у
даті визначення доходу фізичної
особи-підприємця та дати визначення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість склала 18825,47 грн.

Отже, в даному випадку у період за
листопад-грудень 2011 року відхилення
між даними Декларації про майно і
доходи та узагальненими податковими
зобов'язаннями Декларацій з податку на
додану вартість у позивача фактично
виникло в результаті різних методів,
встановлених чинним законодавством
України, у даті визначення доходу
фізичної особи-підприємця та даті
визначення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем жодних допустимих
доказів на спростування наведеного
вище апеляційному суду не надано.

Відтак колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що наведені вище дані свідчать про те,
що умовна база для нарахування податку
на додану вартість визначена
податковим органом незаконно.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що позов в
частині скасування податкових
повідомлень-рішень від 21.08.2013 року
№ та № підлягає
задоволенню.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського Окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.