Справа № 727/3813/14-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 727/3813/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.О.
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Виконавчого комітету Чернівецької
міської ради на постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 26 травня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Чернівецької
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

07.05.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернулась
до Шевченківського районного суду м.
Чернівці з адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Чернівецької
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 26.05.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 26.05.2014
року та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

16.07.2014 року на адресу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від позивача надійшла заява із
запереченнями на апеляційну скаргу та
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
26.02.2013 року Виконавчим комітетом
Чернівецької міської ради прийнято
рішення № 93/3, яким внесено зміни до п.1.6
рішення виконавчого комітету міської
ради від 27.09.2011 року № 590/16 щодо надання
позивачу містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки на
будівництво індивідуального житлового
будинку на власній земельній ділянці
площею 0,1000га АДРЕСА_1, а саме слова
«будівництво індивідуального
житлового будинку» замінити словами
«будівництво двохквартирного
житлового будинку» і зв'язку із зміною
намірів забудови на підставі заяви
позивача від 03.12.2012 року.

У пункті 1.1.3. вищевказаного рішення
зазначено: «Громадянці ОСОБА_2
звернутись в департамент
містобудівного комплексу та земельних
відносин міської ради для отримання
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки».

На виконання п. 1.1.3 рішення № 93/3 26.02.2013
року, позивач звернувся до
департаменту містобудівного комплексу
та земельних відносин міської ради та
отримав містобудівні умови та
обмеження № 469/13 від 25.04.2013 року
забудови земельної ділянки АДРЕСА_1

14.11.2013 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області зареєстровано
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації за № ЧВ 93, а саме
двохквартирного житлового будинку
АДРЕСА_1

12.03.2014 року пунктом 3 рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради № 88/3 знято з розгляду
питання, щодо присвоєння поштової
адреси житловому будинку
розташованому на земельній ділянці
АДРЕСА_1, забудовником якого є позивач,
у зв'язку із невиконанням замовником
(забудовником) зобов'язань, визначених
п.10 містобудівних умов та обмежень №
469/13 від 25.04.2013 року, щодо пайової участі
у розвитку інфраструктури м. Чернівці
згідно приписів Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»

На думку позивача вище вказане рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради порушує його законні
права та охоронювані інтереси та
суперечить чинному законодавству, що
стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
прийшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», замовник, який має намір
щодо забудови земельної ділянки у
відповідному населеному пункті,
зобов'язаний взяти участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту,
крім випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 3 даної статті пайова участь
у розвитку інфраструктури населеного
пункту полягає у перерахуванні
замовником до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію до
відповідного місцевого бюджету
коштів для створення і розвитку
зазначеної інфраструктури.

Рішенням Чернівецької міської ради №
652 від 31 жовтня 2012 року затверджено
Положення про порядок присвоєння
поштових адрес об'єктам нерухомості у
м. Чернівцях. Даним Положенням
визначено порядок розгляду та перелік
документів щодо присвоєння поштових
адрес об'єктам нерухомого майна.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач виконав всі вимоги
передбачені Положенням про порядок
присвоєння поштових адрес об'єктам
нерухомості у м. Чернівцях,
затверджених рішенням Чернівецької
міської ради VІ скликання від 31.10.2012
року № 652 та надав всі необхідні
документи.

При цьому, Положенням про порядок
присвоєння поштових адрес об'єктам
нерухомості у м. Чернівцях,
затверджених рішенням Чернівецької
міської ради VІ скликання від 31.10.2012
року № 652, не передбачено обов'язок
власника об'єкта нерухомого майна
брати пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
шляхом перерахування замовником до
місцевого бюджету коштів.

Статтею. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено обов'язок власника об'єкта
нерухомого мана взяти пайову участь у
розвитку інфраструктури населеного
пункту шляхом перерахування
замовником до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію до
відповідного місцевого бюджету
коштів для створення і розвитку
зазначеної інфраструктури.

Проте, як було встановлено судом першої
інстанції житловий будинок
розташований на земельній ділянці
АДРЕСА_1, забудовником якого є позивач,
зданий в експлуатацію, про що свідчить
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації (а.с.11).

Таким чином, з аналізу вище вказаних
норм колегія суддів робить висновок
про те, що приписи ст. 40 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», на даному етапі не можуть
бути засновані до позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що п.3 рішення
Виконавчого комітету Чернівецької
міської ради № 88/3 від 12 березня 2014 року
суперечить чинному законодавству.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
обгрунтованість заявлених позивачем
вимог, які обгрунтовано задоволені
судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради, -
залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 26 травня 2014 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Загороднюк А.Г.

Смілянець Е. С.