Справа № 804/6110/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
29 травня 2014 р. Справа № 804/6110/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій Ю.Г. за участю:
позивача відповідача та третьої особи
ОСОБА_3 ОСОБА_4 розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Анненкова Максима Ігоровича,
третя особа - Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання протиправним та
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_5 до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Анненкова Максима Ігоровича,
третя особа - Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області в якому позивач просить:
визнати незаконним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від 04
листопада 2013 року №7562586, що прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Анненковим Максимом
Ігоровичем;

зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області (державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції) зареєструвати за
ОСОБА_5, на підставі поданих ним 15.03.2013 р.
документів, право власності на
нерухоме майно, а саме: магазин
непродовольчих товарів, АДРЕСА_1,
загальна площа приміщення (поз. 1-5) - 63,1
кв. м, ганок а.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що державний реєстратор
незаконно та безпідставно відмовив у
державній реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна за адресою
АДРЕСА_1, загальна площа приміщення
(поз. 1-5) - 63,1 кв. м, ганок а, згідно
рішення від 04 листопада 2013 року №7562586,
тим самим порушив ч. 4 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", оскільки позивачем
відповідачу надані всі необхідні
документи для проведення
реєстраційної дії.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

15.10.2013 року представником позивача по
довіреності ОСОБА_3 до Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції подано заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, зареєстровану в базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за реєстраційним
номером 3396694, та надано повний пакет
необхідних документів, згідно
переліку, зазначеному у картці прийому
заяви №6789389.

04.11.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Анненковим
Максимом Ігоровичем ухвалено рішення
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень №7562586, а саме права
приватної власності ОСОБА_5 на об'єкт за
адресою: АДРЕСА_1 після реконструкції
його під магазин непродовольчих
товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення став той факт, що відповідно до
наданих документів, а саме технічного
паспорту, виданого КП МБТІ від 15.03.2010
року на нежитлове приміщення АДРЕСА_1,
площа об'єкту, яка підлягає введенню в
експлуатацію складає загальна 63,1 кв. м.,
та літ. а-ганок. В акті готовності
об'єкта до експлуатації від 30.06.2009 року
зазначена загальна площа 63,1 кв. м., а
літ. а-ганок відсутній, з чого можна
зробити висновок, що частина об'єкту
залишається не введеним у
експлуатацію, що унеможливлює на даний
момент реєстрацію права власності на
вищезазначений об'єкт.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 182 Цивільного кодексу України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Згідно ст. 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Речові права на нерухоме майно,
зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої
цієї статті, є похідними і реєструються
після державної реєстрації права
власності на таке майно, крім випадків,
передбачених статтею 4-1 цього Закону.

Частиною 2 ст.9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.15 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в такому
порядку, зокрема, прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22 червня 2011 року затверджено
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
Порядок, чинний на момент виникнення
спірних правовідносин), пунктом 5 якого
передбачена обов'язковість подання
документів для проведення державної
реєстрації прав, які повинні
відповідати вимогам, що встановлені
законом, цим Порядком та іншими
нормативно - правовими актами.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Відповідно до п.9 Порядку заявник під
час подання заяви про державну
реєстрацію пред'являє органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
документ, що посвідчує його особу.

Пунктом 10 Порядку документи, необхідні
для проведення державної реєстрації,
що подані з порушенням вимог,
установлених законом, цим Порядком та
іншими нормативно-правовими актами, є
підставою для зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію або відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а не для відмови в прийнятті
заяви про державну реєстрацію.

Згідно п.12 Порядку під час розгляду
заяви про державну реєстрацію і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 46 Порядку
встановлено, що для проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав: документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Згідно п.23 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Суд зазначає, що на момент прийняття в
експлуатацію об'єкта за адресою:
АДРЕСА_1 це питання регулювалось
Порядком прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженим постановою КМУ від 08.10.2008
р. №923 у редакції постанови КМУ від
20.05.2009 р. №534 (далі - Порядок №534).

Згідно п. 2 Порядку №534 прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється на підставі
свідоцтва про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил,
що видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

При цьому для одержання такого
свідоцтва замовник або уповноважена
ним особа подає інспекції, яка видала
дозвіл на виконання будівельних робіт,
письмову заяву встановленої форми, до
якої додаються проектна документація,
затверджена в установленому
законодавством порядку, та акт
готовності об'єкта до експлуатації.

Тобто акт готовності об'єкта до
експлуатації, як і проектна
документація, є робочим, проміжним
документом і потрібен лише для видачі
свідоцтва про відповідність, про що в
ньому і зазначається.

Таким чином, саме свідоцтво про
відповідність, а не акт готовності
об'єкта до експлуатації чи якийсь інший
документ, є документом на підставі
якого має оформлюватися право
власності.

Відповідачу під час подання заяви про
державну реєстрацію надано свідоцтво
про відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил від 10.07.2009 р. №, видане
Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській
області, що підтверджується карткою
прийому заяви №6789389.

У вказаному свідоцтві зазначено, що
Інспекція Держархбудконтролю у
Дніпропетровській області засвідчує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта (окремого
пускового комплексу): Реконструкція
квартири під магазин непродовольчих
товарів, АДРЕСА_1, загальна площа
приміщення (поз. 1-5) - 63,1 м2, ганок а,
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил та підтверджує його
готовність до експлуатації.

Як видно у свідоцтві зазначається
«загальна площа приміщення (поз. 1-5) - 63,1
м2, ганок а».

Крім того, у свідоцтві також
зазначається, що воно видане на
підставі Акта готовності об'єкта до
експлуатації від 30 червня 2009 р.

Таким чином, всі документи
відповідають вимогам чинного
законодавства, а свідоцтво про
відповідність Інспекції ДАБК у
Дніпропетровській області від 10.07.09 р.
№ дає змогу встановити
відповідність заявлених прав
документам і є підставою для
оформлення права власності на ім'я
ОСОБА_5

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку щодо задоволення позовних
вимог.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від 04.11.
2013 року №7562586, що прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Анненковим Максимом
Ігоровичем;

Зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати за ОСОБА_5, на
підставі поданих ним 15.03.2013 р.
документів, право власності на
нерухоме майно, а саме: магазин
непродовольчих товарів, АДРЕСА_1,
загальна площа приміщення (поз. 1-5) - 63,1
кв. м, ґанок а.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати в
розмір 73,08 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
03 червня 2014 року

Суддя О.В.
Єфанова