Справа № 2а-3643/10/1670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/12691/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Приватного
підприємства «Онікс Буд»

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011

у справі № 2а-3643/10/1670

за позовом Приватного підприємства
«Онікс Буд»

до Державної податкової інспекції в
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством «Онікс Буд»
подано позов про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
м.Полтаві від 21.12.2009 № 000322301/0 та №
/0, від 11.03.2010 № /1 та № 000306231/1,
від 17.05.2010 № /2 та № /2, від
29.07.2010 № /3 та № /3.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 10.11.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2011, в
задоволенні позову відмовлено.

Приватне підприємство «Онікс Буд»
подало касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нову постанову про
задоволення позову повністю. В
касаційній скарзі позивач посилається
на те, що оскаржувані судові рішення
прийняті з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
судами допущено неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Держана податкова інспекція у
м.Полтаві в письмових запереченнях на
касаційну скаргу просить касаційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін,
вказуючи на те, що судами попередніх
інстанцій повно та всебічно з'ясовані
обставини у справі та ухвалені законні
судові рішення.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні здійснено заміну
відповідача - Державної податкової
інспекції в м.Полтаві,
правонаступником якої була Державна
податкова інспекціїя в м.Полтаві
Державної податкової служби, її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією в м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачеві за
податковим повідомленням-рішенням
відповідача від 21.12.2009 № /0 та
складеними за результатами
адміністративного оскарження
первісних податковими
повідомленнями-рішеннями від 11.03.2010 та
№ 000306231/1, від 17.05.2010 № /2, від 29.07.2010
№ /3 податкового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 1013083 грн.
основного платежу та в сумі 1013083 грн.
штрафних (фінансових) санкцій, а також
за податковим повідомленням-рішенням
від 21.12.2009 № 000322301/0 та складеними за
результатами оскарження в
адміністративному порядку первісних
податковими повідомленнями-рішеннями
від 11.03.2010 № /1, від 17.05.2010 № /2,
від 29.07.2010 № /3 податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 813276 грн. основного
платежу та в сумі 406638 грн. штрафних
(фінансових) санкцій слугували
висновки планової виїзної перевірки за
період з 01.07.2006 по 30.06.2009, викладені в
акті від 08.12.2009 № 3298/23-1/33574712, про
порушення вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 22.05.1997 №
283/97-ВР та п. 1.3, п. 1.7 ст. 1, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР,
відповідно.

За висновками перевірки порушення
вказаних вище норм Законів полягало в
тому, що позивач неправомірно відніс до
складу валових витрат та податкового
кредиту витрати та податок на додану
вартість, сплачені (нараховані) за
операціями з придбання будівельних
робіт та відвантаження товару у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК «Технологічна
комплектація та будівництво» та у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крембудінвест».

Вироком Октябрського районного суду
м.Полтави від 05.10.2009 директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крембудінвест»
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.
200 та ч. 2 ст. 358 КК України, та
встановлено, що це підприємство
використовувалось для здійснення
незаконних господарських операцій з
метою протиправного формування
податкового кредиту та валових витрат
для підприємств-контрагентів.

Вироком Октябрського районного суду
м.Полтави від 20.08.2010 директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю ПК «Технологічна
комплектація та будівництво» ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 205 та ч. 2 ст. 366 КК
України, та встановлено відсутність
реальних фінансово-господарських
операцій цього підприємства.

Для надання правової оцінки щодо
формування платником податку на
прибуток валових витрат, а платником
податку на додану вартість -
податкового кредиту з такого податку
необхідно застосовувати положення ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994 №
334/94-ВР та п.п. 7.2, 7.4, 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, якими
регламентувався порядок визначення
валових витрат та податкового кредиту
на час виникнення спірних
правовідносин та якого платник
податків (покупець) зобов'язаний був
дотримуватися і за умови порушення
якого, формування валових витрат та
податкового кредиту може бути визнано
неправомірним.

Водночас наявність законодавчо
визначених обставин для формування
валових витрат та податкового кредиту
є обов'язковою, але не є безумовною
підставою для визнання правомірності
такого формування за умови якщо
господарські операції не мали
реального характеру, а покупець
складав первинні документи з метою
незаконного отримання податкових
вигод.

Господарська операція має бути не
тільки документально оформленою, а й
повинна об'єктивно призвести до зміни
складу активів платника податків.

З огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставин, які
свідчать про те, що контрагенти
позивача були створені з метою
здійснення протиправної діяльності,
яка полягала у вчиненні нереальних
господарських операцій та оформленні
на такі операції первинних документів
з метою незаконного отримання
податкових вимог, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про
необхідність залишення касаційної
скарги без задоволення, оскаржуваних
судових рішень - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Онікс Буд» залишити без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
10.11.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю. І. Цвіркун