Справа № 814/5103/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/5103/13-а

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції:
Лісовська Н. В. Судова колегія
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача -
Архипова Дмитра Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної екологічної
інспекції в Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Баштанська
птахофабрика" до Державної екологічної
інспекції в Миколаївській області про
визнання протиправними дій, висновків
та скасування припису, визнання
протиправним розрахунку -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Баштанська
птахофабрика" (далі ТОВ) звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Державної екологічної інспекції в
Миколаївській області (далі Інспекція)
та з урахуванням збільшення позовних
вимог просило визнати протиправними
дії щодо проведення перевірки та
складання акту перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами ТОВ від 06
листопада 2013 року, визнати
протиправними висновки, викладені в
акті перевірки, визнати протиправним і
скасувати припис від 16 грудня 2013 року
за №04/149 та розрахунок розміру шкоди
внаслідок засмічення земельної
ділянки ТОВ від 14 листопада 2013 року.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. Суд визнав висновки,
викладені в акті перевірки Інспекції
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами ТОВ про:
неотримання дозволу на викид
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
(промислова площадка №2), чим були
порушені ст.ст. 10,11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря";
неотримання лімітів на утворення та
розміщення відходів на 2013 рік та
дозволу на їх розміщення (1-3 клас
небезпеки); вивезення ТОВ посліду
пташиного на земельну ділянку
сільськогосподарського призначення за
межами населеного пункту без
відповідних документів та дозволу на
їх розміщення на даній території -
такими, що не обґрунтовані та не
відповідають фактичним обставинам. Суд
визнав протиправним складений
Інспекцією припис від 16 грудня 2013 року
за №04/149, а також визнав протиправним
складений Інспекцією розрахунок
розміру шкоди внаслідок засмічення
земельної ділянки ТОВ від 14 листопада
2013 року. В решті позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
Інспекція подала апеляційну скаргу, в
якій зазначається, що вказана
постанова ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 04 листопада 2013 року по 06
листопада 2013 року було проведено
перевірку дотримання позивачем вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами.

За результатами проведеної перевірки
було складено Акт, яким встановлено
порушення позивачем ст.10, 11 Закону
України "Про атмосферне повітря", ст.17,
32, 33 Закону України "Про відходи", ст.32
Закону України "Про відходи" та ст.125, 126
Земельного кодексу України, а саме:

- не отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами;

- не отримання лімітів на утворення та
розміщення відходів на 2013 рік та
дозволу їх розміщення у 2013 році
(відходи 1-3 класу небезпеки)
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України;

- вивезення пташиного посліду на
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення за
межами населеного пункту на території
Баштанської міської ради без отримання
відповідних документів та дозволу на
їх розміщення на даній території.

За наслідками проведеної перевірки, в
зв'язку з виявленими порушеннями та на
підставі акту перевірки Інспекцією
було складено припис за № 04/149 від 16
грудня 2013 року, яким позивача
зобов'язано усунути виявлені порушення
у встановлені терміни, а також
розрахунок розміру шкоди внаслідок
засмічення ТОВ земельної ділянки від 14
листопада 2013 року.

Проведення перевірки, а також
винесення спірних припису та
розрахунку і стало підставою для
звернення ТОВ з позовом до суду.

Вирішуючи справу та частково
задовольняючи вимоги суд першої
інстанції виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
документи, які б підтверджували факт
викиду ТОВ небезпечних речовин у
атмосферне повітря внаслідок
господарської діяльності. Крім того,
судом зазначено, що за відсутності
будь-якого рішення з боку
Мінекоресурсів або його
територіального органу до 01 липня 2012
року з приводу прийняття документу
дозвільного характеру або рішення про
відмову у його видачі, ТОВ вважається
таким суб'єктом, що мав право на
утворення та розміщення відходів у 2013
році. В той же час, відмовляючи в
задоволенні вимог стосовно
неправомірності проведення перевірки
суд першої інстанції вважав, що
відповідач наділений повноваженнями
на проведення перевірки, у тому числі
позапланової, дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами.

Колегія суддів не може погодитись з
окремими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Преамбулою Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" (далі
Закон) визначено, що цей Закон визначає
правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Згідно ст.2 Закону дія цього Закону
поширюється на відносини, пов'язані зі
здійсненням державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності.

Крім того, положеннями ч.2 наведеної
статті визначено відносини, на які дія
цього Закону не поширюється. Зі змісту
вказаної статті вбачається, що
відносини в сфері охорони
навколишнього природного середовища
підпадають під дію та регулювання
Законом.

Отже, з аналізу наведених положень та
чинного законодавства вбачається, що
відносини, зокрема, в сфері
призначення, проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства регулюються Законом, а
також "Порядком організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства",
затвердженим наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10 вересня 2008
року за № 464 (далі Порядок).

Так, відповідно до положень ст.3 Закону
державний нагляд (контроль)
здійснюється за принципами рівності
прав і законних інтересів усіх
суб'єктів господарювання; гарантування
прав суб'єкту господарювання;
об'єктивності та неупередженості
здійснення державного нагляду
(контролю); наявності підстав,
визначених законом, для здійснення
державного нагляду (контролю).

Статтею 6 Закону регламентовано
порядок здійснення позапланових
заходів зі здійснення державного
нагляду (контролю). Так, частиною 1
встановлено, що підставами для
здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання
письмової заяви до відповідного органу
державного нагляду (контролю) про
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження
недостовірності даних, заявлених у
документах обов'язкової звітності,
поданих суб'єктом господарювання;

- перевірка виконання суб'єктом
господарювання приписів, розпоряджень
або інших розпорядчих документів щодо
усунення порушень вимог законодавства,
виданих за результатами проведення
планових заходів органом державного
нагляду (контролю);

- неподання у встановлений термін
суб'єктом господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів;

- настання аварії, смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання, що було
пов'язано з діяльністю суб'єкта
господарювання.

Також, положення ч.1 ст.6 Закону
передбачають проведення позапланових
заходів при наявності звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства.

Тотожні положення визначені і
Порядком, п.3.6 якого передбачено, що
позапланова перевірка проводиться за
наявності таких обставин: подання
суб'єктом господарювання письмової
заяви до відповідного органу
Держекоінспекції про здійснення
заходу державного нагляду (контролю) на
його бажання; виявлення та
підтвердження недостовірності даних,
заявлених у документах обов'язкової
звітності, поданих суб'єктом
господарювання; перевірка виконання
суб'єктом господарювання приписів,
розпоряджень або інших розпорядчих
документів щодо усунення порушень
вимог законодавства, виданих за
результатами проведення планових
заходів органом Держекоінспекції;
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства.

З матеріалів справи, зокрема,
заперечень Інспекції (а.с.179)
вбачається, що підставою для
проведення позапланової перевірки ТОВ
слугувало звернення прокуратури
Баштанського району Миколаївської
області від 06 листопада 2013 року за
№(15-10)3387 вих-1, яким було повідомлено
відповідача про порушення ТОВ
законодавства в сфері охорони
навколишнього природного середовища.

Положеннями ст.121 Конституції України
встановлено, що прокуратура України
становить єдину систему, на яку
покладаються: підтримання державного
обвинувачення в суді; представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом;
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; нагляд за
додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян;
нагляд за додержанням прав і свобод
людини і громадянина, додержанням
законів з цих питань органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими і
службовими особами.

Також, згідно до ст.3 Закону України "Про
прокуратуру" органи прокуратури у
встановленому порядку в межах своєї
компетенції вирішують питання, що
випливають із загальновизнаних норм
міжнародного права, а також укладених
Україною міждержавних договорів.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону
діяльність органів прокуратури
спрямована на всемірне утвердження
верховенства закону, зміцнення
правопорядку і має своїм завданням
захист від неправомірних посягань: 1)
закріплених Конституцією України
незалежності республіки, суспільного
та державного ладу, політичної та
економічної систем, прав національних
груп і територіальних утворень; 2)
гарантованих Конституцією, іншими
законами України та міжнародними
правовими актами
соціально-економічних, політичних,
особистих прав і свобод людини та
громадянина; 3) основ демократичного
устрою державної влади, правового
статусу місцевих Рад, органів
самоорганізації населення.

Отже, з наведених норм можна дійти
висновку, що прокуратура України -
єдина спеціальна централізована
система органів державної влади, які
відповідно до Конституції України та
законів України здійснюють
обвинувальну, представницьку,
контрольно-наглядову функції в
державі.

Аналізуючи ч.1 ст.6 Закону та п.3.6
Положення, згідно яких позапланові
заходи проводяться при наявності
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства, та ч.2 ст.6 Закону,
відповідно до якої проведення
позапланових заходів з інших підстав,
крім передбачених цією статтею (ст.6
Закону), забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, та приймаючи
до уваги сутність та завдання такого
органу державної влади, як прокуратура,
колегія суддів приходить до висновку,
що звернення фізичних та юридичних
осіб, в розумінні Закону і Положення, та
звернення органів прокуратури і їх
посадових осіб є не тотожними та
різними правовими категоріями в
контексті Закону, а тому звернення
(лист) прокуратури Баштанського району
Миколаївської області від 06 листопада
2013 року за №(15-10)3387 вих-1 саме по собі,
тобто без наявності конкретних
звернень чи скарг фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства, не
може бути окремою та безумовною
підставою для проведення Інспекцією
позапланових заходів з перевірки
суб'єкта господарювання.

Крім цього, відповідно до абз.5 ч.1 ст.6
Закону позаплановий захід у випадку
призначення перевірки за зверненням
фізичних чи юридичних осіб
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутня, а відповідачем в ході
розгляду справи не було надано суду
складеної у встановленому порядку
згоди Державної екологічної інспекції
України на проведення позапланової
перевірки ТОВ.

Положеннями ст.20, 21 Закону "Про
прокуратуру" встановлено, що при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокурор має право, зокрема, вимагати
від керівників та колегіальних органів
проведення перевірок, ревізій
діяльності підпорядкованих і
підконтрольних підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, а також виділення
спеціалістів для проведення перевірок,
відомчих і позавідомчих експертиз (п.3
ч.1 ст.20).

Дії, передбачені пунктами 3, 4 та 5
частини першої цієї статті, можуть бути
вчинені виключно під час проведення
перевірки в порядку, передбаченому
статтею 21 цього Закону.

Відповідно до ст.21 вищевказаного
Закону перевірки проводяться за
письмовими зверненнями органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, а також за
власною ініціативою прокурора.

Для здійснення перевірки прокурор
приймає постанову, в якій зазначає
підстави, що свідчать про можливі
порушення законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю.

З наведеного випливає, що проведенню
перевірки (в тому числі за власною
ініціативою прокурора) передує
дотримання певної процедури, складовою
частиною якої є прийняття прокурором
відповідної постанови та надання її
копії перевіряємій особі.

В ході розгляду справи відповідачем не
було надано також і доказів отримання
Інспекцією відповідної постанови
органів прокуратури щодо призначення
та проведення позапланової перевірки
ТОВ, а звернення прокуратури
Баштанського району Миколаївської
області від 06 листопада 2013 року за
№(15-10)3387 вих-1 та вимога Миколаївської
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері від 30 жовтня 2013
року №(15-30)792 вих-13 не є належними
підставами для проведення Інспекцією
спірної перевірки в розумінні вказаних
норм.

З урахуванням викладеного колегія
суддів приходить до висновку, що спірна
перевірка була призначена та проведена
Інспекцією не у встановленому законом
порядку, без належних підстав, а тому є
протиправною та такою, що суперечить
Закону та Положенню.

Крім того, складаючи акт спірної
перевірки та припис про усунення
виявлених порушень відповідач, на ряду
з іншим, виходив з того, що ТОВ в
порушення чинного законодавства не
було отримано лімітів на утворення та
розміщення відходів на 2013 рік та
дозволу їх розміщення у 2013 році
(відходи 1-3 класу небезпеки)
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України.

Колегія суддів вважає такі висновки
Інспекції протиправними з огляду на
наступне.

З акту перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами вбачається, що
ТОВ 25 травня 2012 року та 06 серпня 2012 року
зверталось до Міністерства охорони
навколишнього природного середовища з
метою отримання лімітів на розміщення
відходів у навколишньому природному
середовищі та дозволу на їх розміщення,
однак, на час розгляду справи судом
першої інстанції ТОВ відповіді не було
отримано.

Згідно до п.62 Додатку до Закону України
"Про перелік документів дозвільного
характеру у господарській діяльності",
дозвіл на розміщення відходів належить
до документів дозвільного характеру у
господарській діяльності.

Згідно п.12 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 1998 року
за №1218, власники відходів, які
утворюють та розміщують їх на своїй
території, до 1 червня поточного року
подають до органів Мінекоресурсів на
місцях заяви на одержання дозволу на
розміщення відходів у наступному році

Пунктом 13 вищевказаного Порядку
встановлено, що органи Мінекоресурсів
на місцях розглядають заяви і до 1 липня
видають дозволи на розміщення відходів
(додаток 1 цього Порядку) або надсилають
власникам відходів повідомлення з
викладенням причин відмови у видачі
дозволів, встановлюючи термін
повторного подання необхідних
документів.

Згідно ч.6 ст.41 Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності", у разі якщо
у встановлений законом строк суб'єкту
господарювання не видано або не
направлено документ дозвільного
характеру або рішення про відмову у
його видачі, то через десять робочих
днів з дня закінчення встановленого
строку для видачі або відмови у видачі
документа дозвільного характеру
суб'єкт господарювання має право
провадити певні дії щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності. Копія заяви
(опису прийнятих документів) з
відміткою про дату їх прийняття є
підтвердженням подачі заяви та
документів державному адміністратору
або дозвільному органу. Днем видачі
документа дозвільного характеру
вважається останній день строку
розгляду заяви дозвільним органом,
передбаченого законом.

Отже, враховуючи, що станом на 01 липня
2012 року ТОВ не було отримано будь-якого
рішення з боку Мінекоресурсів або його
територіального органу, винесеного за
наслідками подання ТОВ клопотання на
отримання лімітів на розміщення
відходів, колегія суддів вважає за
необхідне погодитись з висновком суду
першої інстанції з приводу того, що ТОВ
вважається такою особою, яка мала право
на утворення та розміщення відходів у
2013 році.

Наведені обставини підтверджуються,
зокрема, постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 28
січня 2014 року, яка ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2014 року залишена без змін.

Так, вказаними судовими рішеннями
встановлено, що з урахуванням норм
Закону України "Про дозвільну систему у
сфері господарської діяльності" і
Порядку № 1218, відповідач, не отримавши
відмови у видачі документів
дозвільного характеру на свою заяву
від 06 серпня 2012 року, з 01 жовтня мав
право проводити свою діяльність.

А відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Окремо, колегія суддів зазначає, що
матеріали справи містять дозвіл за №
03.52/13, виданий відповідачу 12 липня 2013
року на розміщення відходів у 2013 році,
дійсний протягом всього 2013 року, який
надає відповідачу право на розміщення
відходів 3-4 класів небезпеки.

Стосовно вивезення позивачем посліду
пташиного на земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
без отримання документів на землю
колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 01 жовтня 2013
року між ТОВ та Баштанською
райдержадміністрацію було укладено
договір про фактичне використання
земельної ділянки для
сільськогосподарських потреб, згідно
умов якого позивачу передається в
користування для
сільськогосподарських потреб земельна
ділянка площею 2,934 га за межами
населеного пункту на території
Баштанської міської ради строком дії з
01.10.2013 року по 28.09.2014 року. Також, п.3
вказаного договору зазначено, що даний
договір є договором емфітевзису.

Згідно ст.651 ЦК України, зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно до п.30 вищевказаного договору
Баштанській райдержадміністрації
надане право на його розірвання в
односторонньому порядку лише у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати коштів згідно умов Договору за
надання в користування земельної
ділянки.

В акті проведеної перевірки
встановлено, що 14 жовтня 2013 року
Баштанською РДА вказаний договір від 01
жовтня 2013 року був відкликаний, проте,
нормами чинного законодавства,
зокрема, положеннями ст.651, 652
Цивільного кодексу України не
передбачена така правова категорія, в
контексті припинення договору, як його
відкликання, а будь-яких інших доказів
припинення у встановленому порядку дії
договору про фактичне використання
земельної ділянки від 01.10.2013 року в ході
розгляду справи відповідачем не було
надано суду.

Таким чином, на момент проведення
спірної перевірки вказаний договір
емфітевзису діяв, а тому викладені в
акті цієї перевірки висновки щодо
використання ТОВ земельної ділянки
площею 2.934 га (для вивозу та розміщення
посліду пташиного) без наявності права
на використання цієї ділянки, на думку
суду є необґрунтованими та такими, що
не відповідають обставинам справи.

Крім того, в постанові УМВС України в
Миколаївській області Баштанського
районного відділу про закриття
кримінального провадження зазначено
про закриття кримінального
провадження за №0000020 від 14
листопада 2013 року за фактом псування
службовими особами ТОВ земель
відходами 3 класу небезпеки внаслідок
розміщення пташиного посліду на
земельній ділянці розташованій на
території Баштанської міської ради,
чим завдано державі шкоду на суму 783378, 00
грн., в зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення.

Наведеною постановою також визначено,
що згідно рапорту прокурора
Прокуратури Баштанського району від 05
червня 2014 року, курячого посліду на
вказаній території немає.

Окрім іншого, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції, що в зв`язку з відсутністю в
матеріалах справи будь-яких
документів, які б підтверджували факт
викиду ТОВ небезпечних речовин у
атмосферне повітря внаслідок його
господарської діяльності та висновок
відповідача про невиконання ТОВ вимог
ст.10, 11 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" внаслідок
неотримання позивачем дозволу на викид
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
(промислова площадка №2) вказані
висновки зроблені без будь-якого
документального підтвердження та
безпідставно.

Крім того, згідно п.3.4 Методики
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України
від 27 жовтня 1997 року за № 171 (далі
Методика) та на підставі якої
відповідачем було розраховано розмір
шкоди внаслідок засмічення земельної
ділянки ТОВ визначення обсягу
забруднення земельних ресурсів у
кожному випадку є самостійним
завданням через різноманітність
геоморфологічних, геологічних та
гідрологічних умов. За наявності
інформації про кількість (об'єм, маса)
забруднюючої речовини, яка проникла у
певний шар землі, визначаються площа,
глибина проникнення.

Якщо за зовнішніми ознаками
забруднення земельної ділянки
неможливо встановити площу
забруднення чи глибину проникнення, ці
параметри визначають за підпунктом 3.6
цієї Методики (3.4.1 Методики).

Відповідно до п.3.5 Методики при
виявленні засмічення визначаються на
місці обсяги засмічення відходами та
інші показники, які необхідні для
визначення розмірів шкоди.

Згідно до п.3.5.1 Методики об'єм відходів
(м3), що спричинили засмічення,
встановлюють за об'ємними
характеристиками цього засмічення
через добуток площі засмічення
земельної ділянки та товщини шару цих
відходів. Товщину шару відходів
ділянки визначають вимірюванням.

У випадках складних ситуацій, коли
обсяг забруднення не може бути
визначеним за підпунктом 3.4 цієї
Методики, спеціалізовані організації
виконують еколого-геологічні роботи
(п.3.6.)

З аналізу наведених норм можна дійти
висновку, що для встановлення
реального розміру завданої шкоди
земельній ділянці суб'єктом
господарювання, уповноваженим органом
державної влади повинно бути здійснено
ряд заходів безпосередньо на місці, в
даному випадку, засмічення земельної
ділянки, зокрема, встановлення
зовнішніх ознак забруднення земельної
ділянки та обсягів засмічення
відходами, також інших показників, які
необхідні для визначення розмірів
шкоди.

Разом з тим, посадовими особами
відповідача не підтверджено факт
дослідження самої земельної ділянки,
характеру та обсягів забруднення, а
тому з врахуванням останнього, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість,
як самого визначення шкоди, завданої
ТОВ земельній ділянці, так і розрахунку
розміру шкоди внаслідок засмічення
земельної ділянки ТОВ, як акту
індивідуальної дії. Факт відсутності
дослідження земельної ділянки
підтверджується, як актом перевірки, в
якому визначено, що фактично перевірка
проведена за адресою місцезнаходження
ТОВ (м.Баштанка, вул.Заводська, 2), тобто,
без виїзду на місцезнаходження
ділянки, яка знаходиться за межами
населеного пункту (м.Баштанка) на
території Баштанської міської ради,
так і апеляційною скаргою відповідача,
в якій останній посилається на те, що
площа засмічення земельної ділянки
була взята з вимоги прокуратури про
проведення розрахунку збитків (а.с. 214).

При цьому безпідставність визначення
площі засмічення земельної ділянки в
розмірі 2.934 га підтверджується також і
актом перевірки дотримання земельного
законодавства, здійсненої Державною
інспекцією сільського господарства в
Миколаївській області, згідно якого
площа земельної ділянки, на якій
розміщено відходи виробництва, станом
на момент проведення Інспекцією
спірної перевірки складала 0.8026 га (а.с.
141).

Отже, враховуючи в сукупності все
вищевикладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги про визнання протиправними дій
Інспекції щодо проведення
позапланової перевірки та складання
акту перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Баштанська птахофабрика", є
обґрунтованими та підтверджені
належними доказами, а тому підлягають
задоволенню.

Також підлягають задоволенню і вимоги
про визнання протиправним та
скасування припису за №04/149 від 16
грудня 2013 року, а також про визнання
протиправним та скасування розрахунку
розміру шкоди внаслідок засмічення
земельної ділянки ТОВ від 14 листопада
2013 року, оскільки по-перше: вказані
припис та розрахунок є похідними від
спірної перевірки, протиправність якої
встановлена судом, а по-друге: як
припис, так і розрахунок по суті не
ґрунтуються на дійсних обставинах, а
тому не можуть вважатися законними.
Крім того, приймаючи оскаржуваний
припис, Інспекцією було порушено
п'ятиденний строк передбачений п.7 ст.7
Закону та п.4.22 Положення для винесення
припису в разі виявлення порушень
вимог природоохоронного
законодавства, зокрема, перевірка була
завершена Інспекцією 06 листопада 2013
року, однак, припис про усунення
порушень вимог законодавства було
винесено лише 16 грудня 2013 року, тобто,
через 40 календарних днів після
закінчення перевірки.

В той же час, приймаючи спірну
постанову суд першої інстанції визнав
висновки, викладені в акті перевірки
Інспекції щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами ТОВ такими, що не
обґрунтовані та не відповідають
фактичним обставинам. Однак, на думку
колегії суддів самі висновки суб'єкта
владних повноважень не можуть бути
предметом оскарження в суді. Предметом
оскарження в адміністративному суді є
юридичні наслідки (застосовані
наслідки), що безпосередньо випливають
з результатів перевірки, тобто
оскарженню підлягають вимоги щодо
усунення виявлених порушень, а тому з
врахуванням наведеного позовні вимоги
ТОВ частині визнання висновків,
викладених в акті перевірки
протиправними, необґрунтованими, які
не відповідають фактичним обставинам є
такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи, що судом першої
інстанції, при вирішенні справи,
порушені норми права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст.202
КАС України вважає необхідним
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти по справі нову,
якою позовні вимоги задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції в Миколаївській
області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Баштанська
птахофабрика" до Державної екологічної
інспекції в Миколаївській області про
визнання протиправними дій, висновків
та скасування припису - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Державної
екологічної інспекції в Миколаївській
області щодо проведення позапланової
перевірки та складання акту перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами Товариством з обмеженою
відповідальністю "Баштанська
птахофабрика".

Визнати протиправним та скасувати
Припис за №04/149 від 16 грудня 2013 року.

Визнати протиправним та скасувати
Розрахунок розміру шкоди внаслідок
засмічення земельної ділянки
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Баштанська
птахофабрика" від 14 листопада 2013 року.

В задоволенні решти позовних
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: О.А. Шевчук Л.Є. Зуєва