Справа № 825/2348/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2348/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді
Соломко І.І.,

за участю секретаря
Розмовенко А.О.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання розпорядження та відмову
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08.07.2014 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання розпорядження Коропської
районної державної адміністрації
Чернігівської області від 19.06.2014 №76-ос
про скасування розпорядження від 29.04.2014
№49-ос та відмови у виплаті позивачу
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів при виході на пенсію
як державному службовцю -
протиправними, зобов'язання
Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, що складає 12180 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона
працювала в Коропській районній
державній адміністрації на посаді
начальника відділу
фінансово-господарського забезпечення
апарату районної державної
адміністрації з 2005 року по 2014 рік, та
має стаж державної служби понад 20
років, загальний стаж понад 39 років.
Розпорядженням виконуючого обов'язки
голови Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
від 24.04.2014 №46-ос ОСОБА_1 було звільнено
із займаної посади за пунктом 2 статті 40
Кодексу законів про працю України. З 29
квітня 2014 року позивачці була
призначена пенсія за віком відповідно
до закону України «Про державну
службу». В зв'язку з виходом на пенсію
та маючи стаж роботи державного
службовця понад 10 років, 29.04.2014 ОСОБА_1,
у встановленому чинним законодавством
України порядку, звернулась до
відповідача щодо виплати їй грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів. Розпорядженням
відповідача від 29.04.2014 №49-ос відповідна
грошова допомога була призначена до
виплати ОСОБА_1 Проте, 19.06.2014
розпорядженням голови Коропської
районної державної адміністрації
Чернігівської області №76-ос
розпорядження від 29.04.2014 №49-ос про
виплату позивачу грошової допомоги
було скасовано. З метою з'ясування
правомірності прийнятого відповідачем
рішення від 19.06.2014, позивачка
звернулась до Коропської районної
державної адміністрації Чернігівської
області із письмовою заявою, в якій
просила повідомити їй причини відмови
в призначенні грошової допомоги при
виході на пенсію у розмірі 10 місячних
посадових окладів. Листом від 20.06.2014
№03-15/491 ОСОБА_1 було повідомлено про те,
що в зв'язку з прийняттям Закону
України «Про запобігання фінансової
катастрофи та створення передумов для
економічного зростання в Україні»
норму статті 37 Закону України «Про
державну службу», щодо вказаних виплат,
виключено з 1 квітня 2014 року, а отже з
01.04.2014 відсутні законні підстави для
виплати позивачці грошової допомоги
при виході на пенсію. Вважає
оскаржуване розпорядження відповідача
та відмову у виплаті грошової допомоги
при виході на пенсію такими, що
суперечать положенням чинного
законодавства України.

Позивачка в судовому засідання позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила їх задовольнити, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надіслав заяву про
розгляд справи без його участі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивачки, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2014, на
підставі розпорядження виконуючого
обов'язки голови Коропської районної
державної адміністрації Чернігівської
області №46-ос, ОСОБА_1 звільнено з
посади начальника відділу
фінансово-господарського забезпечення
апарату районної державної, в зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
40 Кодексу законів про працю України,
що підтверджується копією
розпорядження від 24.04.2014 №46-ос та
копією трудової книжки ОСОБА_1,
наявних в матеріалах справи (а.с.9-14,40).

Як вбачається із матеріалів справи, на
день звільнення позивачки з займаної
посади остання мала стаж державної
служби понад 20 років, страховий стаж
понад 39 років.

Згідно довідки управління Пенсійного
фонду України в Коропському районі
Чернігівської області від 29.04.2014 №249, з
25.04.2014 ОСОБА_1 призначена пенсія за
віком відповідно до Закону України
«Про державну службу» (а.с.17).

В зв'язку з виходом на пенсію та маючи
стаж роботи необхідний для
призначення грошової допомоги при
виході на пенсію, 29.04.2014 ОСОБА_1
звернулась до відповідача з приводу
виплати їй грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів
відповідно до частини 13 статті 37 Закону
України «Про державну службу».

29.04.2014 розпорядженням виконуючого
обов'язки голови Коропської районної
державної адміністрації Чернігівської
області №49-ос «Про виплату грошової
допомоги ОСОБА_1» передбачено
виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в
розмірі 10 посадових окладів начальника
відділу фінансово-господарського
забезпечення апарату районної
державної адміністрації (а.с.42).

19.06.2014 розпорядженням голови
Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
«Про скасування розпорядження в.о.
голови районної державної
адміністрації від 29.04.2014 №49-ос»,
розпорядження виконуючого обов'язки
голови Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
№49-ос «Про виплату грошової допомоги
ОСОБА_1» - скасовано (а.с.41).

З метою з'ясування правомірності
прийнятого відповідачем рішення,
позивачка звернулась з письмовою
заявою до Коропської районної
державної адміністрації Чернігівської
області.

Відповідач листом від 20.06.2014 №03-15/491
повідомив ОСОБА_1 про те, що у зв'язку з
прийняттям Закону України «Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні», норму статті 37
Закону України «Про державну службу»,
щодо вказаних виплат, виключено з 1
квітня 2014 року, а отже з 01.04.2014 відсутні
законні підстави для виплати позивачу
грошової допомоги при виході на пенсію
(а.с.20).

Вважаючи оскаржуване розпорядження та
лист відповідача про відмову у виплаті
грошової допомоги при виході на пенсію
протиправними ОСОБА_1 звернулась до
суду за захистом охоронюваних законом
прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справ,
суд виходить з наступного.

Преамбулою Закону України від 09.04.1999
№586-XIV «Про місцеві державні
адміністрації» (далі - Закон №586-XIV)
встановлено, що відповідно до
Конституції України цей Закон
визначає організацію, повноваження та
порядок діяльності місцевих державних
адміністрацій.

Відповідно до положень статті 1 Закону
№586-XIV виконавчу владу в областях,
районах, районах Автономної Республіки
Крим, у містах Києві та Севастополі
здійснюють обласні, районні, Київська
та Севастопольська міські державні
адміністрації. Місцева державна
адміністрація є місцевим органом
виконавчої влади і входить до системи
органів виконавчої влади. Місцева
державна адміністрація в межах своїх
повноважень здійснює виконавчу владу
на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Статтею 3 Закону №586-XIV закріплені
принципи діяльності місцевих
державних адміністрацій, відповідно до
яких вони діють на засадах:
відповідальності перед людиною і
державою за свою діяльність;
верховенства права; законності;
пріоритетності прав людини; гласності;
поєднання державних і місцевих
інтересів.

Частинами 1,2 статті 6 Закону №586-XIV
передбачено, що на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, актів
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, які
відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази. Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Згідно з частиною четвертою статті 41
Закону №586-XIV акти місцевих державних
адміністрацій ненормативного
характеру, прийняті в межах їх
повноважень, набирають чинності з
моменту їх прийняття, якщо самими
актами не встановлено пізніший термін
введення їх у дію. Ці акти доводяться до
їх виконавців, а при потребі -
оприлюднюються.

Статтею 43 Закону №586-XIV встановлено,
що розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Таке узгоджується з положеннями
частини 8 статті 118 Конституції
України про те, що рішення голів
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції та законам
України, іншим актам законодавства
України, можуть бути відповідно до
закону скасовані Президентом України,
або головою місцевої державної
адміністрації вищого рівня.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави
вважати, що у справі, яка розглядається,
голова Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
вийшов за межі наданих йому
повноважень, скасувавши власне
розпорядження, на підставі якого у
ОСОБА_1 вже виникло право на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 посадових окладів начальника відділу
фінансово-господарського забезпечення
апарату районної державної
адміністрації.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також і Верховним Судом
України у постановах від 25 грудня 2012
року (справа № 21-412а12) та від 16 квітня 2013
року (справа № 21-74а13).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про протиправність
винесеного головою Коропської
районної державної адміністрації
Чернігівської області розпорядження
від 19.06.2014 №49-ос «Про скасування
розпорядження в.о. голови районної
державної адміністрації від 29.04.2014
№49-ос».

Стосовно вимоги щодо визнання
протиправною відмови відповідача від
20.06.2014 № 03-15/491 у виплаті ОСОБА_1 грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів при виході на пенсію
як державному службовцю, суд зазначає
таке.

Відповідно до пункту 15 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічна служба -
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка
державна служба є публічною службою.

Базовим (загальним) законом, що регулює
суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу є Закон України від 16.12.1993
№3723-XII «Про державну службу» (далі -
Закон №3723-XII).

Питання щодо пенсійного забезпечення і
грошової допомоги державним
службовцям регулюють норми статті 37
Закону №3723-XII.

Так, відповідно до вимог частини 1
статті 37 Закону №3723-XII право на
одержання пенсії державних службовців
мають чоловіки, які досягли віку 62 роки,
та жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Частиною 1 статті 21 Закону України від
16.12.1993 №3721-XII «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» (далі - Закон №3721-XII)
встановлено, що особам, трудовий
договір з якими розірвано за півтора
року до досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», або віку, що дає
право на призначення пенсії відповідно
до законів України «Про державну
службу», «Про статус народного
депутата України», «Про прокуратуру»,
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» (за наявності відповідних
умов), з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до частини 13 статті 37
Закону №3723-XII (чинної до 01.04.2014)
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Водночас, 26.11.2013 Конституційний Суд
України у справі №1-14/2013 прийняв
рішення та надав висновки щодо
офіційного тлумачення положення
частини 13 статті 37 Закону №3723-XII у
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частин 1, 2 статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону №3721-XII, у якому зазначив, що
грошова допомога у розмірі 10 місячних
посадових окладів виплачується
державному службовцю за умов виходу на
пенсію з посади державного службовця
та наявності страхового стажу, в тому
числі стажу державної служби не менше 10
років. Жодних додаткових умов для
виплати грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині 13 статті 37 Закону №3723-XII не
встановлено.

Тобто, грошова допомога, передбачена
вказаним законодавчим положенням, має
разовий характер та відноситься до
державної матеріальної допомоги. Право
на її одержання пов'язане з певним
стажем роботи особи на посаді
державного службовця та припинення
цієї роботи у зв'язку з виходом на
пенсію державного службовця. Тому
розірвання трудового договору з
державним службовцем з підстав,
визначених у пункті 2 частини 1 статті 40
Кодексу законів про працю України, не
може нівелювати право державного
службовця на отримання зазначеної
грошової допомоги за умови наявності
стажу державної служби не менше 10
років.

Отже, у разі дострокового виходу на
пенсію державного службовця з посади в
органах державної влади, відповідно до
чинного законодавства, державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», має
право на отримання грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів,
яке не пов'язане з досягненням
пенсійного віку, визначеного частиною 1
статті 37 Закону №3723-XII.

Відповідно до пункту 4 статті 13 Закону
України від 16.10.1996 №422/96-ВР «Про
Конституційний Суд України» (далі -
Закон №422/96-ВР) Конституційний Суд
України приймає рішення та дає
висновки у справах щодо офіційного
тлумачення Конституції та законів
України.

Статтею 63 Закону №422/96-ВР визначено, що
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання.

Аналогічна правова позиція була
висловлена і у постанові Верховного
Суду України від 03.06.2014

Відповідно до частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З копії трудової книжки позивачки
вбачається, що стаж державної служби
ОСОБА_1 становить більше 20 років, а
страховий стаж становить понад 39 років
(а.с.9-14).

Таким чином, позивачкою при
достроковому виході на пенсію
державного службовця були дотримані,
визначені у Законі №3723-XII та рішенні
Конституційного Суду України від 26.11.2013
(справа №1-14/2013)), основні умови,
необхідні для виникнення у останньої
права на отримання грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Щодо посилань відповідача у листі від
20.06.2013 №03-15/491 на те, що Законом України
від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні» (далі - Закон №1166-VII), норму
статті 37 Закону України «Про державну
службу», щодо вказаних виплат,
виключено з 1 квітня 2014 року, а тому з
01.04.2014 відсутні законні підстави для
виплати позивачу грошової допомоги при
виході на пенсію, суд зазначає таке.

Так, дійсно підпунктом 2 пункту 24
Розділу II Закону №1166-VII, норму частини 13
статті 37 Закону №3723-XII було виключено.

Проте, у відповідності до статті 22
Конституції України, як Основного
Закону України, визначено, що при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Крім цього, Конституційний суд України
у своїх рішеннях неодноразово
розглядав проблему, пов'язану з
неприпустимістю обмеження
конституційного права громадян на
достатній рівень, і сформулював
правову позиці, згідно з якою
Конституція та закони України
виокремлюють певні категорії громадян
України, що потребують додаткових
гарантій з боку держави. Також в
рішеннях Конституційного суду України
підкреслюється, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається (рішення Конституційного
суду України від 06 липня 1999року № 8-рп/99,
від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17
березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004
року №20-рп/2004).

Аналіз наведених правових норм, з
урахуванням правової позиції
Конституційного суду України, дає
підстави суду вважати, що
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод, тому суд дійшов висновку, що
відмова відповідача від 20.06.2014 № 03-15/491
є протиправною, а відтак позов в цій
частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, то вона також
підлягає задоволенню, оскільки є
похідною від попередньої вимоги, яка
судом задоволена.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Відповідно до висновку Європейського
суду з прав людини у справі "Проніна
проти України" (рішення від 18 липня 2006
року), - суд аналізує тільки доречні і
важливі аргументи особи.

Згідно положень вищевказаної практики
Європейського Суду з прав людини, cуд
оцінює подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
винесеного ним розпорядження та
відмови у виплаті грошової допомоги
при виході на пенсію ОСОБА_1

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 до Коропської районної
державної адміністрації Чернігівської
області про визнання розпорядження та
відмову протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії, підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 87
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору, визначає Закон України
від 08.07.2011 року №3674-VІ "Про судовий збір"
(далі - Закон №3674-VІ).

Відповідно статті 1 Закону №3674-VІ
судовий збір - це збір, що справляється
на всій території України за подання
заяв, скарг до суду, а також за видачу
судами документів і включається до
складу судових витрат.

Судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Так, за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру встановлюється
ставка судового збору в розмірі 2
відсотка розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати
(підпункт 1 пункту 3 частини 2 статті 4
Закону № 3674-VI).

Частиною 3 цієї ж статті, передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено повністю, то судові витрати
в розмірі 182,70 грн. підлягають стягненню
з Державного бюджету України на її
користь.

Керуючись статтями 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним розпорядження
Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області
від 19.06.2014 № 76-ос "Про скасування
розпорядження в.о. голови районної
державної адміністрації від 29.04.2014 №
49-ос".

Визнати протиправною відмову
Коропської районної державної
адміністрації Чернігівської області у
виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
при виході на пенсію державному
службовцю від 20.06.2014 № 03-15/491.

Зобов'язати Коропську районну державну
адміністрацію Чернігівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 10
місячних посадових окладів в зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця.

Стягнути з Державного бюджету (р/р
0002 в ГУДКС України в
Чернігівській області, МФО 853592, код
22825965) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові
витрати в розмірі 182,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
І.І. Соломко