Справа № 810/3021/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року м. Київ
810/3021/14

15:52

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., за участю секретаря
судового засідання: Волощук Л.В.

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 - фізичної
особи-підприємця

до Державної податкової
інспекції в Обухівському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області

про визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_2 - фізична особа-підприємець з
позовом Державної податкової
інспекції в Обухівському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.04.2014 №
/1114, від 23.04.2014 № /1115 і від
23.04.2014 № /1116.

Спірні податкові повідомлення-рішення
прийнято на підставі Акта перевірки, в
якому встановлено неналежне
оформлення позивачем трудових
відносин з найманим працівником,
встановлено неутримання та
неперерахування до бюджету податку на
доходи фізичних осіб в сумі 7365,63 грн., що
призвело до заниження позивачем суми
єдиного внеску у розмірі 20711,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на відсутність порушення ним
вимог податкового законодавства, а
саме пункту 51.1 статті 51, підпункту 164.2.1
пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1
пункту 168 статті 168, пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України та статті
7 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
оскільки найманих працівників позивач
не залучав до ведення підприємницької
діяльності. На думку позивача
відповідачем не доведено
документально наявність у позивача
трудових відносин із найманими
працівниками, а висновки Акта
перевірки є безпідставними.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд позов
задовольнити.

Відповідач у судове засідання
призначене на 11.06.2014 не з'явився,
надіслав до суду клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату.

Керуючись частиною другою статті 150
Кодексу адміністративного судочинства
України суд оголосив перерву в
судовому засіданні до 18.06.2014

У судове засіданні 18.06.2014 уповноважені
представники відповідача не з'явились.

Відповідач повідомлений належним
чином про розгляд справи у судове
засідання не з'явився та про причини
неявки суд не повідомив.

Від відповідача заперечення на позовну
заяву, клопотань або заяв до суду не
надходило.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем, що зареєстрована
15.03.2011 Обухівською районною державною
адміністрацією Київської області.

З 01.01.2012 позивач перебуває на спрощеній
системі оподаткування (ІІ група), що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку серії А № 808120.

Основними видами господарської
діяльності позивача є: оздоблення
текстильних виробів, виробництво
готових текстильних виробів, крім
одягу, інші будівельно-монтажні роботи,
інші види роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчих, роздрібна
торгівля іншими невживаними товарами в
спеціалізованих магазинах, роздрібна
торгівля, що здійснюється фірмами
поштового замовлення або через
Інтернет; надання інших інформаційних
послуг, спеціалізована діяльність із
дизайну.

Із матеріалів справи вбачається, що
11.04.2014 податковим органом проведено
позапланову документальну невиїзну
перевірку позивача з питань належного
оформлення трудових відносин з
найманим працівником, повноти
утримання і перерахування до бюджету
податку на доходи фізичних осіб та
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування із сум
виплачених доходів фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 за період з
04.10.2012 по 19.11.2013.

У ході проведення перевірки
відповідачем встановлено, що в період з
04.10.2012 по 11.12.2013 ОСОБА_3 працювала у
позивача на посаді дизайнера у салоні
«Дом Декора», за адресою м. Київ, вул.
Княжий Затон 2/30 без належного
оформлення трудових відносин. В Акті
перевірки відповідач вказує, що у
перевіряємий період ОСОБА_3 проводила
прийом заказів, здійснювала виїзд на
об'єкти для проведення замірів,
промальовувала ескізи, проводила
розрахунки отриманих замовлень. Крім
того, відповідач в Акті перевірки
посилається на інформацію отриману від
фізичних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
були замовниками послуг позивача у 2013
році по виготовленню штор та
домашнього текстилю для власних
квартир, якою як вважає відповідач
підтверджено факт використання праці
фізичної особи ОСОБА_3 у якості
найманого працівника.

На підставі матеріалів перевірки
податковий орган встановив порушення
позивачем підпункту 164.2.1 пункту 164.2
статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1
статті 168, пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України в частині
неутримання та неперерахування до
бюджету податку на доходи фізичних
осіб в загальній сумі 7365,63 грн., пункту
51.1 статті 51 Податкового кодексу
України, в частині неподання до органів
податкової служби податкових
розрахунків сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків і сум утриманих з них податків
за формою №1-ДФ за ІV квартал 2012 року та
за 2013 рік і статті 7 Закону України від
08.07.2010 №2464-УІ «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що призвело до
заниження на загальну суму 20711,39 грн.

На підставі Акта перевірки, податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2014 №
/1114, згідно з яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 510,00 грн., податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2014 №
/1115, згідно з яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 12598,90 грн., з яких
7365,63 грн. - за основним платежем і 5233,27
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2014 №
/1116, згідно з яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
зі сплати єдиного соціального внеску у
сумі 31067,09 грн., з них 20711,39 грн. за
основним платежем і 10355,70 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до підпункту 164.2.1 пункту 164.2
статті 164 Податкового кодексу України
до загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються доходи у вигляді
заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту).

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1.1
пункту 168.1 статті 168 Податкового
кодексу України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Відповідно до пункту 51.1 статі 51
Податкового кодексу України
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Як було зазначено судом, підставою
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень був Акт перевірки, в
якому відповідач встановив наявність у
позивача у період з 04.10.2012 по 19.11.2013
найманого працівника, з яким не було
оформлено трудові відносини
відповідно до вимог чинного
законодавства і не утримано податкове
зобов'язання із виплаченої зазначеному
працівнику заробітної плати. При цьому,
в Акті перевірки відповідач як на доказ
правомірності встановлених порушень
посилається на пояснення фізичних осіб
ОСОБА_4 і ОСОБА_6, які замовляли у 2013 році
у позивача послуги по виготовленню
штор і домашнього текстилю для власних
квартир.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного вирішення справи, суд
ухвалою від 22.05.2014 витребував у
відповідача інформацію зазначених
осіб, депутатське звернення,
інформацію і матеріали від фізичної
особи ОСОБА_7, усі інші документи і
матеріали, які використані в ході
проведення перевірки і є додатком до
Акта перевірки від 11.04.2014 №
963/17-03/НОМЕР_1. Однак, відповідач вимоги
зазначеної ухвали суду не виконав,
буд-яких документів суду не надав.

Таким чином, відповідач не надав суду
доказів наявності у позивача у 2013 році
найманого працівника.

При цьому, під час розгляду справи
представник позивача надав суду копію
акта перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю і загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 13.12.2013 №
26-02-07/1399 складеного Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
м. Києві. Відповідно до зазначеного
Акта під час перевірки не виявлено
порушень позивачем вимог чинного
законодавства про працю.

Також, представник позивача надав суду
копію довідки вивчення стану
дотримання законодавства про працю від
16.12.2013 складену Управлінням праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації відповідно до
якої на підставі листа прокуратур
Дарницького району м. Києва від 16.12.2013 №
52/9627 вих13 проведено перевірку ФОП
ОСОБА_2, за результатами перевірки
встановлено, що позивач працює
самостійно, найману працю не
використовує.

У свою чергу, відповідачем суду не
надано доказів того, що позивач
використовував найману працю у 2013 році.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

За таких обставин, податкові
повідомлення-рішення від 23.04.2014
№ /1114, від 23.04.2014 №
/1115 і від 23.04.2014
№ /116 підлягають скасуванню як
протиправні.

За наведених обставин позов підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до статті 97 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивач вимог про сплату
судового збору не заявляв, судовий збір
стягнення на користь позивача не
підлягає.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В
И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 23.04.2014 № /1114, від 23.04.2014
№ /1115 і від 23.04.2014 № /1116.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 23 червня 2014 р.