Справа № 826/16677/13-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Кобаль М.І.При
секретарі судового засіданняВаляєвій
Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
до Відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві, Відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції в Київській
області, т.о. - Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк», ОСОБА_5, про
скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» пред'явило
позов до Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у місті Києві (далі
по тексту - відповідач, ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві), в якому
просить: 1) скасувати постанову від 05
березня 2010 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження; 2) зобов'язати
відповідача винести постанову про
звільнення з-під арешту майна, а саме:
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, номер РПВН: 589521, та
знаходиться в іпотеці ТОВ
"Факторингова компанія «Вектор Плюс»; 3)
зобов'язати відповідача винести
постанову про звільнення з-під арешту
майна, а саме: земельної ділянки,
загальною площею 0.1435 га, кадастровий
номер: :01:012:0013, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться в
іпотеці ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс».

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
січня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити
повністю. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
примусовому виконанні у ВДВС
Оболонського РУЮ в складі зведеного
виконавчого провадження ВП №32784965
перебувало виконавче провадження ВП
№17882913 з примусового виконання наказу
Господарського суду міста Києва від 22
січня 2010 року №33/628 про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу
у сумі 4 037 751,55 грн.

Постановою ВДВС Оболонського РУЮ від 05
березня 2010 року №17882913 накладено арешт
на все рухоме та нерухоме майно, що
належить боржнику - ОСОБА_5 та
заборонено здійснювати відчуження
такого майна.

Відповідно до постанови державного
виконавця ВДВС Оболонського РУЮ від 14
серпня 2013 року ВП №17882913 закінчено
виконавче провадження, а виконавчий
документ направлено за належністю до
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ.

Позивач вважає, що постанова ВДВС
Оболонського РУЮ від 05 березня 2010 року
№17882913 про накладення арешту на майно
ОСОБА_5 порушує його право, як
іпотекодержателя, на пріоритетне
задоволення забезпечених іпотекою
вимог згідно іпотечного договору
№2707/1007/71-020-Z-1 та договору факторингу
від 28 листопада 2012 року №15, а тому
просить її скасувати.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та
шостої статті 55 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про відкриття виконавчого провадження,
якою накладається арешт на майно
боржника та оголошується заборона на
його відчуження; винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про
відкриття виконавчого провадження або
за постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження може бути накладений арешт
у межах суми стягнення за виконавчими
документами з урахуванням витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій на виконання на все майно боржника
або на окремо визначене майно боржника.
У разі потреби постанова, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
надсилається державним виконавцем до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Арешт застосовується: 1) для
забезпечення збереження майна
боржника, що підлягає наступній
передачі стягувачеві або реалізації; 2)
для виконання рішення про конфіскацію
майна боржника; 3) при виконанні ухвали
суду про накладення арешту на майно, що
належить відповідачу і знаходиться у
нього чи в інших осіб.

Таким чином, з метою збереження майна
боржника, що підлягає наступній
передачі стягувачеві або реалізації,
державний виконавець має право
накладати арешт на майно божника.

Відповідно до частини першої статті 52
Закону України "Про виконавче
провадження" (в редакції, чинній на
момент винесення оскаржуваної
постанови) стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя.

Частина третя статті 52 Закону України
"Про виконавче провадження" (в редакції,
чинній на момент винесення
оскаржуваної постанови) передбачає, що
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернено у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; коли
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Матеріали справи підтверджують, що
відповідно до іпотечних договорів від
26 жовтня 2007 року №2707/1007/71-020-Z-1,
укладеного між Акціонерним
комерційним банком «ТАС-Комерцбанк»
(іпотекодержатель) та ОСОБА_5
(іпотекодавець), у якості забезпечення
виконання іпотекодавцем вимог
іпотекодержателя, що випливають з
кредитного договору від 26 жовтня 2007
року №2707/1007/71-020-Z-2, іпотекодавець
передав в іпотеку іпотекодержателю
земельну ділянку, яка знаходиться за
адресою:. АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:012:0013; експерта вартість
предмета іпотеки складає 1 101 506,00 грн.,
та домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 511,10
кв. м.; предмет іпотеки оцінюється в 3 040
484,00 грн.

Відповідно до договору факторингу від
28 листопада 2012 року №15 та договору про
відступлення прав за іпотечними
договорами від 28 листопада 2012 року №,
укладених між Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» (яке виступає
правонаступником Акціонерного
комерційного банку «ТАС-Комерцбанк»)
та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс», Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» відступило ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
свої права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
боржниками, зазначених у реєстрі
заборгованостей боржників, та права
вимоги за іпотечними договорами, у тому
числі за іпотечними договорами від 26
жовтня 2007 року №2707/1007/71-020-Z-1 та
№2707/1007/71-020-Z-2.

За даними інформаційної довідки з
Державного реєстру іпотек від 12
березня 2013 року №1146678 право іпотеки ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
за іпотечними договорами від 26 жовтня
2007 року №2707/1007/71-020-Z-1 та №2707/1007/71-020-Z-2
зареєстровано 01 грудня 2012 року, тобто
після винесення судом рішення про
стягнення коштів з боржника - ОСОБА_5

Позивач також не надав доказів, які б
підтверджували існування
заборгованості ОСОБА_5 за кредитним
договором станом на момент звернення
до суду та її розмір.

Наведені обставини, на думку колегії
суддів, вказують на можливість
звернення стягнення на заставлене
майно боржника для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями.

Колегія суддів також звертає увагу, що
відповідно до частини першої статті 33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Між тим, позивач не надав суду доказів,
які б підтверджували настання
заставного випадку згідно договорів
іпотеки та доказів звернення ним
стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, арешт зазначеного вище майна
ОСОБА_5, не порушує чи обмежує права
позивача на задоволення його вимог за
кредитним договором, з огляду на
наступне.

Відповідно до частини першої статті 52
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції, чинній на
момент вирішення спору) звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Між тим, в матеріалах справи відсутні
докази, які б підтверджували вилучення
або примусову реалізацію арештованих
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою:. АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:012:0013 та домоволодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 511,10 кв. м.

Частина шоста статті 54 Закону України
встановлює, що за рахунок коштів, що
надійшли від реалізації заставленого
майна, здійснюються утримання,
передбачені статтею 43 цього Закону,
після чого кошти використовуються для
задоволення вимог заставодержателя. У
разі якщо заставодержатель не є
стягувачем у виконавчому провадженні,
йому виплачуються кошти після
належного підтвердження права на
заставлене майно. У разі задоволення в
повному обсязі вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших стягувачів у
порядку, встановленому цим Законом.

Зміст процитованої правової норми
вказує, що за рахунок коштів, що
надійшли від реалізації заставленого
майна, в першу чергу задовольняються
вимоги заставодержателя, а вже потім
задовольняються вимоги інших
стягувачів за рахунок решти коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що оскаржувана постанова в
частині накладення арешту на земельну
ділянку, яка знаходиться за адресою:.
АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:012:0013
та домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 511,10
кв. м., відповідає положенням Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому, позовні вимоги про скасування
такої постанови не підлягають
задоволенню.

Оскільки, у межах спірних
правовідносин підтверджено
правомірність накладення арешту на
майно ОСОБА_5, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для зобов'язання відповідача
прийняти постанови про звільнення
з-під арешту вказаного вище майна.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
січня 2014 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Кобаль М.І.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Кобаль М.І.