Справа № 826/9660/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2014 року № 826/9660/14
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул. Великій
Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта"
до Відділу державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
про визнання дій протиправними,
скасування постанови та зобов'язання
Публічне акціонерне товариство
"Укртранснафта" звернулося до суду з
позовом про визнання неправомірними
дії відділу державної виконавчої
служби Зміївського районного
управління юстиції при винесенні
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 41079234, про
скасування постанови відділу
державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 5 грудня 2013 року з
примусового виконання виконавчого
листа Олександрівського районного
суду Донецької області № 1-159/11 від 25
листопада 2013 року та про зобов'язання
відділ державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції прийняти виконавчий лист
Олександрівського районного суду
Донецької області № 1-159/11 від 25
листопада 2013 року та вирішити питання
про відкриття провадження відповідно
до статті 25 Закону України "Про
виконавче провадження".
В обґрунтування наведених вимог
позивач посилається на Цивільний
кодекс України, Закон України "Про
виконавче провадження" та зазначає, що
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції неправомірно відмовлено у
відкритті виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа Олександрівського районного
суду Донецької області № 1-159/11 від 25
листопада 2013 року з підстав
відсутності у виконавчому листі
ідентифікаційного номера боржника,
оскільки в матеріалах кримінальної
справи № 1-159/11 відсутня інформація про
ідентифікаційний номер боржника, а
Публічне акціонерне товариство
"Укртранснафта" не наділене
повноваженнями збирати інформацію про
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, заперечень чи
пояснень по суті заявлених позовних
вимог не надав. Про дату, час та місце
розгляду справи відповідач
повідомлений належним чином.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
25 листопада 2013 року державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) № 41079234 по
примусовому виконанню виконавчого
листа Олександрівського районного
суду Донецької області від 25 листопада
2013 року № 1-159/11 про стягнення з ОСОБА_1
на користь Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" в особі
філіалу "Придніпровські магістральні
нафтопроводи" Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" 8 060,39 грн. в
рахунок збитку, заподіяного
ліквідацією проведеного ним
несанкціонованого врізання.
Вказана постанова прийнята на підставі
пункту 6 частини першої статті 26 Закону
України "Про виконавче провадження" та
в зв'язку з не зазначенням у
виконавчому документі індивідуального
ідентифікаційного номера боржника.
Відповідно до статті 1 Закону України
від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче
провадження" (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
далі - Закон 606-ХІV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частинами першою та другою статті 2
Закону № 606-ХІV встановлено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).

Відповідно до частини першої статті 6
Закону № 606-ХІV державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (частина
перша статті 11 Закону № 606-ХІV).

Відповідно до пункту 4 частини другої
статті 17 Закону № 606-ХІV підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами.

Згідно частини першої статті 25 Закону
№ 606-ХІV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до частини другої статті 25
Закону № 606-ХІV державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно пункту 6 частини першої статті
606-ХIV державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Частиною першою статті 18 Закону № 606-ХІV
встановлено, що у виконавчому
документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

З урахуванням наведених норм права та з
огляду на те, що у виконавчому листі
Олександрівського районного суду
Донецької області від 25 листопада 2013
року № 1-159/11 не зазначено
ідентифікаційний номер боржника -
ОСОБА_1, суд приходить до висновку про
правомірність дій державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції щодо
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) № 41079234
від 25 листопада 2013 року № 1-159/11, а тому
позовні вимоги в частині визнання
неправомірними дії відділу державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції при
винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
41079234 та про скасування постанови
відділу державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 5 грудня 2013 року з
примусового виконання виконавчого
листа Олександрівського районного
суду Донецької області № 1-159/11 від 25
листопада 2013 року судом визнаються
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Разом з тим, представник позивача під
час розгляду справи зазначив, що в
матеріалах кримінальної справи № 1-159/11
відсутні відомості про
ідентифікаційний номер ОСОБА_1, в
зв'язку з чим суд не має можливості
внести виправлення до виконавчого
листа Олександрівського районного
суду Донецької області.

При цьому, згідно з частиною
другою статті 13 Закону України від
07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус
суддів" судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Конституційний Суд України
неодноразово зазначав, що виконання
судового рішення є невід'ємною
складовою права кожного на судовий
захист і охоплює, зокрема, законодавчо
визначений комплекс дій, спрямованих
на захист і відновлення порушених прав,
свобод, законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, суспільства, держави
(пункт 2 мотивувальної частини Рішення
від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012);
невиконання судового рішення загрожує
сутності права на справедливий розгляд
судом (пункт 3 мотивувальної частини
Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є
конституційною гарантією прав і
свобод, а обов'язкове виконання судових
рішень - складовою права на
справедливий судовий захист.

Крім того, згідно Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець наділений певними
повноваженнями для здійснення
виконання рішень судів, зокрема,
надсилати запити до юридичних осіб,
державних установ тощо (стаття 5 Закону
606-ХІV).

З урахуванням наведеного та враховуючи
відсутність у володінні
Олександрівського районного суду
Донецької області та Публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" даних про
ідентифікаційний номер боржника -
ОСОБА_1 та з метою захистку права
Публічного акціонерного товариства
"Укртранснафта" на отримання коштів,
стягнутих на його користь судовим
рішенням, суд приходить до висновку про
зобов'язання відділ державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції вчинити
дії щодо прийняття виконавчого листа
Олександрівського районного суду
Донецької області № 1-159/11 від 25
листопада 2013 року до виконання та
відкриття виконавчого провадження без
даних про ідентифікаційний номер
боржника.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині, тому позов визнається
таким, що підлягає задоволенню
частково.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 98, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта"
задовольнити частково.

2. Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Зміївського
районного управління юстиції вчинити
дії щодо прийняття виконавчого листа
Олександрівського районного суду
Донецької області № 1-159/11 від 25
листопада 2013 року до виконання та
відкриття виконавчого провадження без
даних про ідентифікаційний номер
боржника.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" судові витрати у
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань відділ
державної виконавчої служби
Зміївського районного управління
юстиції.

4. В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя

М.А.Бояринцева