Справа № 2а-204/12 (2а/427/125/13)
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/47781/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Розваляєвої Т.С.

Цуркана М.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного Фонду України в
м.Свердловську Луганської області на
постанову Свердловського міського
суду Луганської області від 13 червня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Свердловську Луганської області про
визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Свердловську Луганської області про
перерахунок пенсії.

Постановою Свердловського міського
суду Луганської області від 13 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 року, позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнано протиправною відмову
управління Пенсійного Фонду України в
м. Свердловську Луганської області
щодо ненарахування та невиплати
позивачу пенсії з 20 березня 2011 року та
зобов'язано нарахувати і виплатити
позивачу пенсію з урахуванням пропуску
строків звернення до суду, з 20 березня
2011 року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, управління
Пенсійного Фонду України в м.
Свердловську Луганської області, не
погоджуючись з рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами було встановлено, що з 1997 року
ОСОБА_4 призначена пенсія за віком. В
жовтні 1998 року позивач виїхав до
Німеччини на постійне проживання та
виплата пенсії йому була припинена на
підставі пункту 2 частини 1 статті 49 та
другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

05 березня 2011 року довірена особа
позивача звернулася до УПФУ у м.
Свердловську з заявою про здійснення
нарахування пенсії з дати прийняття
рішення Конституційним судом України.

Листом від 21 березня 2011 року № 1806/09-2030
позивачу відмовлено в поновленні
виплати пенсії з посиланням на
відсутність умов, норм і механізмів
виплати пенсії громадянам, які
проживають в країнах, з якими не
укладено міжнародних договорів щодо
пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 вказаного закону, виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009
визнано такими, що не відповідають
Конституції України, положення пункту 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону втрачають чинність з 07
жовтня 2009 року.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що ОСОБА_4, проживаючи в Німеччині,
як громадянин України, має такі ж самі
конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного Фонду України в м.
Свердловську Луганської області
залишити без задоволення, а постанову
Свердловського міського суду
Луганської області від 13 червня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: