Справа № 2а-1044/11/1070
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/800/22617/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укргідроенерго» на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» до Державної
фінансової інспекції в Київській
області про визнання протиправним
рішення (вимоги) від 10.02.2011 року №
10-15-13-14/1056,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року Публічне акціонерне
товариство «Укргідроенерго»
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Київській області про визнання
протиправним рішення (вимоги) від 10.02.2011
року № 10-15-13-14/1056.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
у задоволенні позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
«Укргідроенерго» було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2014 року
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Київрембуд» та
Публічного акціонерного товариства
«Укргідроенерго» було залишено без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
28.11.2013 року - без змін.

У касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство
«Укргідроенерго», не погоджуючись з
даними рішеннями, посилаючись на
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2014 року
та ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши наведені в касаційній
скарзі доводи, рішення судів першої та
апеляційної інстанції щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Контрольно-ревізійним
управлінням в Київській області
(наразі Державна фінансова інспекція
України у Київській області) було
проведено позапланову виїзну ревізію
фінансово-господарської діяльності
Відкритого акціонерного товариства
«Укргідроенерго» (наразі Публічне
акціонерне товариство
«Укргідроенерго») за період з 01.01.2008
року по 01.12.2010 року на предмет укладання
та виконання контракту від 06.10.2008 року
№ 54 та договору від 12.04.2010 року з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Київрембуд».

За наслідками перевірки було складено
акт від 18.01.2011 року № 15-27/02, в якому
зафіксовано, що між Відкритим
акціонерним товариством
«Укргідроенерго» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Київрембуд»
06.10.2008 року було укладено контракт № 54,
відповідно до якого виконавець (ТОВ «БК
«Київрембуд») здійснює постачання,
шефмонтаж, пусконаладку регулятора
швидкості для насос-турбіни,
оливно-напірної установки з системою
автоматичного управління та системами
управління та синхронізації
кільцевого затвору Дністровської ГАЕС
та навчання персоналу замовника (ВАТ
«Укргідроенерго), а замовник оплачує
товар та послуги в обсягах, кількості,
цінах на умовах контракту, за
технічними вимогами відповідно до
Тендерної документації.

Пунктом 4.1 контракту від 06.10.2008 року № 54
визначена загальна вартість контракту
6662099,17 грн. разом з ПДВ 7994519,0 грн.

Пунктом 4.2 контракту від 06.10.2008 року № 54
передбачено, що детальна вартість
поставки товару та вартість наданих
послуг вказані у додатку № 1 до
контракту.

Пунктом 4.3 контракту від 06.10.2008 року № 54
передбачено, що загальна вартість
визначена в ньому є твердою та не
підлягає коригуванню, за винятком
наступних умов:

- виникнення обставин
непереборної сили(пункт 4.3.1);

- зміни обсягів та складу робіт
(пункт 4.3.2);

- зміни законодавства України з
питань оподаткування, якщо це має вплив
на вартість контракту (пункт 4.3.3);

- тощо (пункт 4.3.4).

Додатковою угодою № 1 від 16.01.2009 року
пункт 4.3 контракту було виключено.

Додатковими угодами до контракту від
06.10.2008 року № 54 від 16.01.2009 року № 1, від
18.02.2009 року № 2, від 18.06.2009 року № 4
сторони погодили збільшення вартості
вищевказаного контракту.

12.04.2010 року Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Київрембуд» та Публічним акціонерним
товариством «Укргідроенерго» було
укладено контракт № 34-К про постачання
та пусконалагоджувальні роботи
додаткового обладнання для регулятора
швидкості для насос-турбіни,
оливно-напірної установки з системою
автоматичного управління та системи
управління і синхронізації кільцевим
затвором Дніпровської ГАЕС.

На підставі акту перевірки від 18.01.2011
року № 15-27/02 відповідачем було
винесено рішення (вимогу) від 10.02.2011
року № 10-15-13-14/1056, яким Відкрите
акціонерне товариство
«Укргідроенерго» (наразі - ПАТ
«Укргідроенерго») зобов'язано
опрацювати матеріали ревізії та вжити
заходів щодо усунення виявлених
порушень, розглянути питання щодо
притягнення до відповідальності осіб,
винних у їх допущенні, забезпечити
відшкодування збитків у розмірі 9640399,00
грн., нанесених ВАТ «Укргідроенерго»
(наразі - ПАТ «Укргідроенерго»), через
збільшення вартості контракту від
06.10.2008 року № 54 та вжити заходів на
повернення коштів у сумі 1656168,00 грн. або
виконання зобов'язань Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Київрембуд»,
згідно контракту від 12.04.2010 року № 34-К.

Порядок укладення та виконання
договорів підряду на проведення робіт
з нового будівництва, реконструкції
будівель і споруд та технічного
переоснащення діючих підприємств, а
також комплексів і видів робіт,
пов'язаних із капітальним будівництвом
об'єктів визначено Загальними умовами
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 року № 668.

Відповідно до пункту 21 Загальних умов
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
договірна ціна у договорі підряду
визначається на основі кошторису як
приблизна або тверда. Договірна ціна
вважається твердою, якщо інше не
встановлено договором.

У разі укладення договору підряду за
результатами торгів (тендеру) вид
договірної ціни та вимоги до кошторису
визначаються у тендерній документації
замовника. Договірна ціна у цьому
випадку повинна відповідати ціні,
зазначеній у тендерній пропозиції
підрядника, визнаного переможцем
торгів (тендеру).

Якщо договір підряду укладається за
результатами переговорів сторін,
рішення щодо застосування приблизної
або твердої договірної ціни, порядку
погодження кошторису та проведення
розрахунків приймаються за
домовленістю сторін.

У разі коли роботи (будівництво об'єкта)
фінансуються із залученням державних
коштів, договірна ціна визначається
відповідно до вимог нормативних
документів у сфері ціноутворення у
будівництві.

Пунктом 24 Загальних умов укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві передбачено,
що тверда договірна ціна може
коригуватися тільки за взаємною згодою
сторін. У разі підвищення підрядником
твердої договірної ціни, не
передбаченого договором підряду, всі
пов'язані з цим витрати, якщо інше не
встановлено законом, несе підрядник.

Згідно із пунктом 26 Загальних умов
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві, у
разі коли договором підряду
встановлюється можливість підвищення
твердої договірної ціни внаслідок
істотного зростання після укладання
договору підряду цін на ресурси,
забезпечення якими здійснює підрядник,
а також цін на послуги, що надавалися
йому третіми особами, підрядник може
вимагати перегляду твердої договірної
ціни у порядку, визначеному договором
підряду, зростання цін на ресурси, яке
сторони вважають істотним
визначається в договорі підряду.

Відповідно до абзацу 3 пункту 30
Загальних умов укладення та виконання
договорів підряду в капітальному
будівництві, підрядник має право
вимагати від замовника підвищення
договірної ціни у разі істотного
зростання після укладення договору
підряду цін на ресурси,
відповідальність за забезпечення
якими покладено на підрядника, а також
цін на послуги, що надавалися йому
третіми особами, а у разі відмови
замовника - розірвання договору
підряду в установленому порядку;

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу
України визначено, що зміна ціни після
укладання договору можливо лише у
випадках та на умовах, встановлених
договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що договірна ціна
контракту є твердою (незмінною), а тому
у позивача, були відсутні підстави для
збільшення розміру ціни контракту.

Однак, такий висновок судів першої та
апеляційної інстанції не відповідає
вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Зокрема, відповідно до положень статті
159 Кодексу адміністративного
судочинства України, законним є
рішення, ухвалене відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно та всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були дослідженні в судовому
засіданні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу» (в
редакції на час ухвалення судового
рішення), головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону
України Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року № 550,
визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Згідно із пунктом 46 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою, якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Відповідно до пункту 49 Порядку
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою, у разі
коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Пунктом 50 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Однак, як вбачається з пункту 2 вимоги
від 10.02.2011 року № 10-15-13-14/1056 відповідачем
зазначено альтернативні вказівки на
усунення порушених вимог закону (вжити
заходів на повернення коштів у сумі
1656168,00 грн. або виконання зобов'язань
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Київрембуд», згідно контракту від
12.04.2010 року № 34-К), що не відповідає
приписам зазначеного Порядку.

Проаналізувавши правові аспекти акту
перевірки від 18.01.2011 року
№ 15-27/02, в тому числі висновки
відповідача про неможливість
збільшення ціни контракту, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що акт є вірним, отже й
оскаржувана вимога є законною. Однак,
зміст самої вимоги від 10.02.2011 року №
10-15-13-14/1056 не було досліджено та не було
надано їй належної правової оцінки. З
огляду на вищенаведені приписи Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
та Порядку проведення інспектування
державною контрольно-ревізійною
службою, дослідивши правову сторону
питання - твердою чи не твердою є ціна в
контракті від 06.10.2008 року № 54, суди не
встановили:

- чи відповідає оскаржуване
рішення відповідача встановленим
законом вимогам та суті акту;

- чи визнавався вищезазначений
контракт із додатковими угодами
недійсним;

- які правові наслідки має
оскаржувана вимога, яка містить
альтернативні способи усунення
виявлених порушень.

Отже, судами попередніх інстанцій
неповно та не всебічно досліджено
обставини справи та докази, які мають
значення для правильного вирішення
справи, що є порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
на які не звернув уваги суд апеляційної
інстанції, призвело до ухвалення
рішення, яке не відповідає вимогам щодо
законності та обґрунтованості і таке
неправильне вирішення справи не може
бути усунено судом касаційної
інстанції, а тому рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню, а справа - направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду даної справи
суду першої інстанції слід врахувати
вищенаведене та прийняти обґрунтоване
та законне рішення за результатами
повного, всебічного та об'єктивного
розгляду всіх обставин справи в їх
сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» - задовольнити
частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2014 року -
скасувати.

Справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» до Державної
фінансової інспекції в Київській
області про визнання протиправним
рішення (вимоги) від 10.02.2011 року №
10-15-13-14/1056 - направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз