Справа № 2а/4850/2011(6а/337/166/2014)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа №
2а/4850/2011(6а/337/166/2014)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М.
Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя на
ухвалу Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 21 травня 2014 року за
поданням Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у справі №
2а/4850/2011(6-а/337/166/2014) за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області 12 травня 2014 року
звернувся до суду з поданням про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення від 30 січня 2014 року в якому
просить: змінити спосіб і порядок
подальшого виконання виконавчого
документу №2а-4850/11 від 30 січня 2014 року
який виданий Хортицьким районним судом
м. Запоріжжя, з зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя на стягнення з
Управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року, виходячи з розміру
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року в сумі 1788,03 грн. Подання
обґрунтовано тим, що для повного
захисту прав стягувача необхідно
змінити спосіб і порядок виконання
судового рішення шляхом стягнення з
боржника коштів.

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 21 травня 2014 року подання
задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою в якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану ухвалу та відмовити в
задоволенні подання державного
виконавця про зміну способу порядку
виконання судового рішення.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
встановлено, що постановою Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 07
квітня 2011 року, у справі № 2а-4850/2011 року,
яку залишено без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2012
року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Судом визнано
бездіяльність Управління щодо
нездійснення перерахунку пенсії
позивачу відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком
неправомірною та зобов'язано
Управління здійснити перерахунок та
виплату підвищення до пенсії позивачу
починаючи з 03.09.2010 року по 31.12.2010 року, та
з 01.01.2011 року до внесення змін на
законодавчому рівні, з урахуванням
різниці, яка була виплачена за цей
період. Відповідно до вказаного
рішення від 30 січня 2014 року Хортицьким
районним судом м. Запоріжжя видано
виконавчий лист у справі №2а-485/11.

Відповідно до довідки Управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя № 21 від 05 березня
2014 року, вбачається, що згідно рішення
суду № 2а-4850/2011 року ОСОБА_1 було
проведено перерахунок та надбавки як «
Дитині війни» за період з 14.09.2010 року по
22.11.2011 року у розмірі 1788,03 гривень, але
суму не виплачено.

Зміна порядку та способу виконання
судового рішення є предметом спору,
переданого на вирішення суду.

Підстави, порядок зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі встановлені
статтею 263 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Аналіз вищенаведеної норми чинного
процесуального законодавства дає
можливість зробити висновок про те, що
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення, при цьому необхідно зазначити,
що ця норма процесуального закону не
містить виключного переліку обставин,
які є підставою для вирішення питання
про зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення,
але визначено, що підставою для зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

На підтвердження наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення у справі № 2а-4850/2011, надано
відповідь відповідача, згідно якої
було з'ясовано, що у зв'язку з
відсутністю фінансування з Державного
бюджету України, відповідач не має
можливості виконати рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами; зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями; витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються. Отже, саме від
бюджетних призначень на відповідний
рік цілком залежить виконання рішень
судів, за якими боржником виступає
орган державної влади. Відсутність
належних бюджетних асигнувань або
коштів та відсутність відповідних
процедур, які б дозволяли забезпечити
фінансування одразу ж, як тільки
постала проблема відповідних виплат,
призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

Постановою Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 07 квітня 2011 року у
справі № 2а-4850/2011, яка залишена без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2012 року, чітко встановлено
необхідність зобов'язання боржника,
відповідача, який є органом державної
виконавчої влади, особисто вчинити
певні дії, які нормами чинного
законодавства віднесено до його
повноважень, а саме здійснити
перерахунок та нарахування пенсіонеру,
який має статус «Дитина війни»,
державної щомісячної допомоги у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», і з
огляду на характер визначених рішенням
суду дій, які повинен вчинити боржник,
виконання рішення суду не може бути
проведено без участі боржника, що з
урахуванням положень Закону України
«Про виконавче провадження» свідчить
про те, що державний виконавець не може
організувати виконання такого рішення
суду самостійно у відповідності до
повноважень, наданих йому законом.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

Водночас судові рішення у справах, які
пов'язані із соціальними виплатами, що
мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Приймаючи до уваги вищенаведені
обставини та норми чинного
законодавства, колегія суддів вважає,
що зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за якими є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання, а тому
така обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення та у даному
випадку під зміною способу і порядку
виконання рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення суду у певній
адміністративній справі, яке набрало
законної сили, та ці заходи повинні
забезпечити виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення, а тому у даній справі з
урахуванням змісту правовідносин,
суб'єктного складу учасників цих
правовідносин, категорії даної справи
зміна способу і порядку виконання
рішення суду можлива шляхом зміни
зобов'язання боржника (органу
державної влади) на стягнення
нарахованої ним суми виплати за
рішенням суду і така зміна можлива лише
у разі виконання боржником
зобов'язальної частини рішення про
нарахування соціальних виплат.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії» зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу. В той
же час, статтею 6 Конвенції передбачено
право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Враховуючи обставини, які були
встановлені судом під час розгляду
даної адміністративної справи та
приймаючи до уваги наведені норми
чинного законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, що виникли між
сторонами у даній справі, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції під час розгляду
даної справи було повно встановлено
фактичні обставини справи, вірно
застосовано норми чинного
матеріального права, яке регулює
спірні правовідносини та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
в задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити, а ухвалу суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі - залишити без
змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя - залишити без
задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 21 травня 2014 року у справі
2а/4850/2011(6-а/337/166/2014) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко