Справа № 2а-0770/501/11
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/23591/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н.
Є.розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Приватного підприємства «Магнат Ойл»
на постанову та ухвалуЗакарпатського
окружного адміністративного суду від
18.07.2011 року Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 рокуу
справі№ 2а-0770/501/11 (13203/11/9104)за
позовомПриватного підприємства
«Магнат Ойл»до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Закарпатської
областіпровизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 року
у справі № 2а-0770/501/11 (13203/11/9104) в позові
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 року
апеляційну скаргу ПП «Магнат Ойл»
задоволено частково. Постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 року
у справі № 2а-501/11/0770 в частині позовних
вимог про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № 000606164/0 від
12.11.2010 року скасовано. Позов в частині
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
000606164/0 від 12.11.2010 року залишено без
розгляду. В решті постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 року
у справі № 2а-501/11/0770 залишено без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове про
задоволення позову. Свої вимоги
заявник обґрунтовує порушенням судами
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, ст. ст. 56, 102 Податкового
кодексу України, ст. ст. 295, 297, 301
Господарського кодексу України, ст. ст.
627, 628 Цивільного кодексу України, п. 1.32
ст. 1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», пп. пп.7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», ст. ст. 11, 71, 69, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

У зв'язку з неявкою представників
сторін, належним чином повідомлених
про дату, час та місце судового
засідання, справа розглядається в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної Державною податковою
інспекцією в м. Ужгороді Закарпатської
області планової виїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року
складено акт № 1663/23-1/32746866 від 10.07.2009
року, яким зафіксовано порушення п. 5.1,
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та п. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»; пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

На підставі акта перевірки
відповідачем 21.07.2009 року прийнято
податкові повідомлення-рішення №
/0, яким донараховано 17 190,75 грн.
податку на прибуток та застосовано 5
681,45 грн. штрафної (фінансової) санкції;
№ /0, яким платнику донараховано 4
193,40 грн. податку на додану вартість та
застосовано 2 096,70 грн. штрафної
(фінансової) санкції.

Під час розгляду скарги ПП «Магнат Ойл»
в акті перевірки від 10.07.2009 року №
1663/23-1/32746866 виявлено арифметичну
помилку при нарахуванні суми
податкових зобов'язань по податку на
прибуток, оскільки перевіркою зменшено
суму валових витрат за 2008 рік на 68 763,00
грн., тоді як фактично зменшенню
підлягає на 64 296,64 грн., а донарахована
сума податку на прибуток становить 16
074,16 грн. Крім того, в акті перевірки від
10.07.2009 року № 1663/23-1/32746866 виявлено
арифметичну помилку при нарахуванні
суми податкових зобов'язань по податку
на додану вартість, оскільки
перевіркою зменшено суму податкового
кредиту ПП «Магнат Ойл» за ІІІ квартал
2008 року на 4 193,40 грн., тоді як фактично
зменшенню підлягає на 3 285,20 грн.

Враховуючи зазначене та керуючись пп. 2
п. 9 Положення про порядок подання та
розгляду скарг платників податків
органами державної податкової служби,
Державною податковою інспекцією у м.
Ужгороді частково скасовано: податкове
повідомлення-рішення від 21.07.2009 року №
/0 в частині 1 116,59 грн. податку на
прибуток та 448,56 грн. штрафної санкції, в
іншій частині зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу директора ПП «Магнат
Ойл» Мощак Ю. В. від 29.07.2009 року № 25 - без
задоволення; податкове
повідомлення-рішення від 21.07.2009 року №
/0 в частині 908,20 грн. податку на
додану вартість та 454,10 грн. штрафної
санкції, в іншій частині зазначене
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скаргу директора
ПП «Магнат Ойл» Мощак Ю. В. від 29.07.2009
року № 25 - без задоволення.

24.09.2009 року прийнято податкові
повідомлення-рішення № /1, яким
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 16 074,16
грн. за основним платежем та 5 232,89 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями; №
/1, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 4 927,80 грн.

Рішенням про результати розгляду
скарги Державною податковою
адміністрацією у Закарпатській
області № 2037/10/25-055 від 02.11.2009 року
залишено без змін податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області від 21.07.2009 року №
/0, № /0 (від 24.09.2009 року №
/1, № /1) та рішення Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області від 24.09.2009 року №
23110/250 про результати розгляду скарги, а
скаргу директора ПП «Магнат Ойл» без
задоволення.

06.05.2010 року Державною податковою
інспекцією у м. Ужгороді Закарпатської
області складено акт № 943/151 про
результати невиїзної документальної
перевірки своєчасності сплати
узгоджених податкових зобов'язань до
бюджету, в якому зафіксовано
несвоєчасну сплату узгодженої суми
податкового зобов'язання з податку на
прибуток ПП «Магнат Ойл» та
розраховано суму штрафної санкції.

На підставі вищевказаного акта 16.06.2010
року прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
позивачу за затримку на 60 календарних
днів граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 16 074,16 грн. зобов'язано сплатити
штраф в сумі 3 214,83 грн.

Державною податковою інспекцією у м.
Ужгороді Закарпатської області
проведено перевірку дотримання
податкового законодавства приватним
підприємством «Магнат Ойл», за
результатами якої складено акт № 3653/15-2
від 29.10.2010 року, в якому зафіксовано
порушення ПП «Магнат Ойл» граничного
терміну сплати податку на додану
вартість за листопад, грудень 2009 року.

На підставі вказаного акта 12.11.2010 року
Державною податковою інспекцією у м.
Ужгороді Закарпатської області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
позивачу нараховано штраф в сумі 1 321,83
грн.

Згідно із ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Статтю 99 Кодексу адміністративного
судочинства доповнено частиною п'ятою,
яка передбачала спеціальний
скорочений строк в один місяць для
звернення особи до адміністративного
суду з позовом щодо оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень, на
підставі якого ним може бути заявлено
вимогу про стягнення грошових коштів.

Тобто, з моменту набрання чинності змін
до Кодексу адміністративного
судочинства України України, внесених
Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI
«Про судоустрій і статус суддів», строк
для звернення особи з позовом про
визнання протиправним податкових
повідомлень-рішень був встановлений
безпосередньо Кодексом
адміністративного судочинства України
- один місяць.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги
про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді від 12.11.2010 року № /0, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивачем пропущено місячний строк
звернення до суду в частині цих
позовних вимог.

Колегія суддів з таким висновком не
погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 102 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

З матеріалів справи вбачається, що до
позовної заяви ПП «Магнат Ойл» додано
клопотання про поновлення пропущеного
строку оскарження податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції в м. Ужгороді від
24.09.2009 року № /1 та № /1, від
16.06.2010 року № /0, від 12.11.2010 року №
/0.

Проте, зазначене клопотання судом
першої інстанції не розглянуто.

Апеляційним судом зазначені недоліки
не виправлені, а залишено позовні
вимоги без розгляду щодо оскарження
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді від 12.11.2010 року № /0 з
підстав пропущення строку, визначеного
ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Крім того, вказуючи в резолютивні
частині ухвали про залишення позовної
вимоги щодо оскарження податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в м. Ужгороді від
12.11.2010 року № /0 без розгляду, в
мотивувальній частині суд апеляційної
інстанції дійшов суперечливих
висновків про пропущення строку на
оскарження та правомірність цього
рішення з врахуванням часу сплати
узгодженого податкового зобов'язання.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства України
мотивувальної частини ухвали суду
апеляційної інстанції повинна місити,
зокрема мотиви, з яких суд апеляційної
інстанції виходив при постановленні
ухвали, і положення закону, яким він
керувався.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в м. Ужгороді від
16.06.2010 року № /0, суд апеляційної
інстанції взагалі не навів жодних
доводів, що стали підставою для такого
висновку та не послався на відповідні
норми законодавства.

Разом з тим, неможливо погодитись із
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову в цій частині, оскільки
посилаючись на пп. пп. 5.3.1, 5.3.2 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» судом першої інстанції
враховано положення пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5
цього Закону, яким визначено, що при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті та прийняття відповідного
рішення.

Вирішуючи спір в частині скасування
податкових повідомлень-рішень від
16.06.2010 року № /0 та від 12.11.2010 року №
/0, судом першої інстанції не
досліджено питання оскарження
податкових зобов'язань, за несплату
яких нараховані штрафні санкції, в
судовому порядку, в той час, як в
матеріалах справи наявна ухвала
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26.12.2009 року,
якою відкрито провадження у справі
№2а-4592/09/0770 щодо оскарження відповідних
податкових повідомлень-рішень та
постанова, якою вирішено вказаний спір
(а. с. 9-15).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню в частині відмови в позові
та залишенню без розгляду щодо
податкових повідомлень-рішень від
16.06.2010 року № /0 та від 12.11.2010 року №
/0 як такі, що прийняті з
порушенням норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, а
справа в цій частині - направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати викладене,
розглянути позовні вимоги в повному
обсязі, встановити питання
узгодженості відповідних податкових
зобов'язань, застосувати при оцінці
доводів сторін норми матеріального
права, які повинні бути застосовані, і
вирішити спір згідно із
законодавством.

В акті перевірки відповідач зазначає
про порушення вимог п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», п. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та пп.
7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ПП «Магнат Ойл»
укладено агентські договори з ФОП
ОСОБА_5 від 01.01.2008 року та від 01.10.2008 року,
якими передбачалось, ФОП ОСОБА_5 за
окремою письмовою довіреністю
здійснює на користь та за рахунок
позивача ряд передбачених договором
заходів, а позивач за виконання
договору сплачує винагороду та товар,
який був реалізований позивачем
покупцям за участю ФОП ОСОБА_5

Кошти, сплачені позивачем ФОП ОСОБА_5 за
отримані агентські послуги,
відносилися позивачем до складу
валових витрат та були включені до
податкового кредиту.

Згідно із п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній діяльності.

Відповідно до п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 «Про
оподаткування прибутку підприємств»
до складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, в тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахування обмежень, установлених п. п.
5.3, 5.7 вказаної статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

У відповідності до пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.4. пунктом 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що якщо платник
податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Відповідно до пп. 7.4.5 пункту 7.5 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження реальності вищевказаних
господарських операцій.

В актах здачі-прийняття робіт за період
ІІІ-IV квартали 2008 року не вказано (не
розкрито) зміст господарських
операцій, не деталізовано які
конкретно із передбачених агентськими
договорами послуг надавалися позивачу,
не надано документів які б
підтверджували виконання на користь
позивача робіт (послуг), тобто на
підставі підписаних актів неможливо
встановити взаємозв'язок отриманих
позивачем послуг з господарською
діяльністю.

Крім того, не встановлено факту надання
ФОП ОСОБА_5 звітів позивачу про
витрачені кошти та доказів на
проведення рекламної кампанії
продукції, звітів про проведені заходи
з вивчення ринку продукції,
маркетингових досліджень та
обґрунтування пов'язаних із цим витрат

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про
правомірність податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції в м. Ужгороді від
24.09.2009 року № /1 та № /1.

Доводи касаційної скарги щодо
правомірності формування податкового
кредиту та валових витрат по спірним
договорам викладеного не спростовують,
а зводяться до переоцінки обставин,
встановлених судами першої та
апеляційної інстанцій, що у
відповідності до ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не віднесено до повноважень суду
касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Магнат Ойл»
задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 року
у справі № 2а-0770/501/11 (13203/11/9104) в частині
відмови в позові про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції в м. Ужгороді від
24.09.2009 року № /1 та № /1
залишити без змін.

В іншій частині постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 року
у справі № 2а-0770/501/11 (13203/11/9104) скасувати.

Справу в цій частині направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з моменту надислання її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак