Справа № К/9991/52768/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/52768/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України, управління ордена Червоного
Прапора Південного оперативного
командування про визнання дій
протиправними та стягнення грошової
допомоги за касаційною скаргою
управління ордена Червоного Прапора
Південного оперативного командування
на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 березня
2011 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що наказом Міністра оборони
України від 27 листопада 2006 року № 1862
позивача було звільнено з військової
служби в запас та наказом начальника
штабу - першого заступника командувача
військ ордена Червоного Прапора
Південного оперативного командування
від 15 грудня 2006 року №278 позивача було
виключено із списків особового складу
управління. Згідно висновку
медико-соціальної експертної комісії
від 28 серпня 2006 року ОСОБА_1 визнано
інвалідом ІІ групи внаслідок травми,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби. Відповідно до вимог
статті 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20 грудня 1991 року №
2011-XII та постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку та
умов призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році» від 21 лютого 2007
року № 284 позивач має право на виплату
одноразової грошової допомоги в
розмірі 54-місячного грошового
забезпечення. В грудні 2007 року ОСОБА_1
отримав допомогу в розмірі 52315,20
грн. На думку позивача, відповідач не
врахував всі складові грошового
забезпечення, які передбачено частиною
другою статті 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», внаслідок чого позивачу не
доплачено 85955,04 грн (54 х 2560,56 грн - 52315,20
грн). Просив визнати протиправними дії
Міністерства оборони України щодо
призначення до виплати позивачу
одноразової грошової допомоги у разі
настання інвалідності в розмірі 52315,20
грн; визнати протиправними дії
управління ордена Червоного Прапора
Південного оперативного командування
щодо виплати позивачу одноразової
грошової допомоги у разі настання
інвалідності в розмірі 52315,20 грн;
зобов'язати Міністерство оборони
України перерахувати на рахунок
управління ордена Червоного Прапора
Південного оперативного командування
суму недоплаченої позивачу частини
одноразової грошової допомоги у разі
настання інвалідності 85955,04 грн;
стягнути з управління ордена Червоного
Прапора Південного оперативного
командування на користь позивача суму
недоплаченої йому частини одноразової
грошової допомоги у разі настання
інвалідності у розмірі 85955,04 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2009
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 березня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволено. Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2009 року скасовано. Позов
ОСОБА_1 задоволено повністю.

Вказуючи на допущені, на думку
управління ордена Червоного Прапора
Південного оперативного командування,
судом апеляційної інстанції неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильного судового
рішення, відповідач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі судове рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлені наступні обставини.

Наказом Міністра оборони України від 27
листопада 2006 року № 1862 полковника
ОСОБА_1, заступника начальника штабу
управління ракетних військ і артилерії
Південного оперативного командування,
звільнено з військової служби у запас
за пунктом 67 «б» (за станом здоров'я)
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України.

Згідно з випискою із акта огляду МСЕК
серія 2-18 ОВ № 025380 ОСОБА_1 з 28
серпня 2006 року було встановлено
інвалідність ІІ групи внаслідок
внаслідок травми, пов'язаної з
виконанням обов'язків військової
служби.

У грудні 2007 року позивачу виплачено
одноразову грошову допомогу в розмірі
52315,20 грн.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в
редакції Закону від 3 листопада 2006 року
№ 328-V, набрала чинності з 1 січня 2007
року) встановлено, що у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного військовослужбовцю під
час виконання ним обов'язків
військової служби, а також
інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Кабінет Міністрів України постановою
від 21 лютого 2007 року № 284 затвердив
Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), каліцтва або
інвалідності військовослужбовців та
інвалідності осіб, звільнених з
військової служби, що сталися у 2006 році.

Підпунктом 3 пункту 2 цього Порядку
передбачено, що військовослужбовцям та
особам, звільненим з військової служби,
у разі настання інвалідності внаслідок
виконання обов'язків військової служби
виплачується грошова допомога,
зокрема, інвалідам ІІ групи, у розмірі
54-місячного грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 21 лютого 2007 року № 284
встановлено, що розмір грошової
допомоги визначається відповідно до
грошового забезпечення (посадового
окладу, окладу за військове звання,
відсоткової надбавки за вислугу років
та 100-відсоткової надбавки,
передбаченої Указами Президента
України від 4 жовтня 1996 р. № 925 та від 23
лютого 2002 р. № 173 і постановою Кабінету
Міністрів України від 22 травня 2000 р. №
829) за останньою посадою, яку
військовослужбовець займав на день
втрати працездатності, а особа,
звільнена з військової служби, - на день
звільнення.

Водночас частина друга статті 9 Закону
№ 2011-XII елементи грошового
забезпечення визначає по-іншому:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням; щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія); одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що Закон
України «Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» має вищу юридичну силу, ніж
постанова Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2007 року № 284, тому при
обчисленні розміру грошової допомоги
необхідно виходити із складових частин
грошового забезпечення, зазначених в
цьому законі і приймати до уваги всі
показники грошового атестату ОСОБА_1, а
саме: оклад за військовим званням - 135
грн; посадовий оклад - 211 грн; відсоткова
надбавка за військову службу у розмірі
40 % - 138,40 грн; надбавка за службу у ЗСУ в
розмірі 100 % - 484,40 грн; надбавка за
таємність 20% - 42,20 грн; надбавка за
особливий характер роботи та
інтенсивність праці; надбавка за
безперервну службу в розмірі 90 % - 909,60
грн; премія 33,3 % - 639,66 грн, всього - 2560,56
грн.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

У 2006 році, на який поширюється дія
зазначеної постанови, редакція статті
16 цього Закону не встановлювала
розміру ні грошової допомоги, ні
грошового забезпечення, з якого така
допомога повинна бути обчислена.

Кабінет Міністрів України постановою
від 21 лютого 2007 року № 284 врегулював
правовідносини, які мали місце у 2006
році, тобто до набрання чинності
зазначеної нової редакції Закону, а
тому стверджувати, що положення
зазначеної постанови Кабінету
Міністрів України суперечать
положенням нової редакції статті 16
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», яка у 2006 році ще не
була чинною, немає підстав.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову, оскільки розрахунок розміру
одноразової грошової допомоги
позивачу у зв'язку з настанням у 2006 році
інвалідності ІІ групи внаслідок
травми, пов'язаної з виконанням
обов'язків військової служби, повинен
бути визначений відповідно до
підпункту 3 пункту 2 та пункту 3
постанови Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2007 року № 284 в розмірі
54-місячного грошового забезпечення.
Інших нормативно-правових актів, у тому
числі законів, які би урегульовували
підстави, порядок виплати та розміри
одноразової грошової допомоги у
зв'язку з настанням у 2006 році
інвалідності внаслідок травми,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби, не було.

Відповідно до положень частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління ордена
Червоного Прапора Південного
оперативного командування
задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 березня 2011
року скасувати, залишивши в силі
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2009
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.