Справа № 872/17274/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокусправа № 808/5989/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

позивача : - Лозовицького
Максима Станіславовича

відповідача: - Крошки
Володимира Вікторовича, Крючек
Катерини Вікторівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпроенерго", Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 р.

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпроенерго" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся 30.03.2010
року до Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкових
повідомлень-рішень. Просив скасувати
податкові повідомлення-рішення від
21.08.2009 року № 000790805/0, від 26.10.2009 року №
/1, від 25.12.20009 року № /2, від
16.03.2010 року № /3, прийняті
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі, в сумі 438969 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач сформував податковий кредит за
господарськими операціями з
Адвокатським об'єднанням «Правниче
бюро Єременка», ТОВ «Дніпроммаш», ТОВ
«Котлотурбопром». Однак податковим
органом безпідставно зроблено
висновок про нікчемність правочинів,
укладених між Публічним акціонерним
товариством "ДТЕК Дніпроенерго"
Адвокатським об'єднанням «Правниче
бюро Єременка», ТОВ «Дніпроммаш», ТОВ
«Котлотурбопром».

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року даний позов задоволений частково.
Скасовано податкове повідомлення -
рішення № /0 від 21 серпня 2009 року в
частині зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42495,00 грн., скасовано
податкове повідомлення - рішення №
/1 від 26 жовтня 2009 року в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42495,00 грн., скасовано
податкове повідомлення - рішення №
/2 від 25 грудня 2009 року в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42495,00 грн., скасовано
податкове повідомлення - рішення №
/3 від 16 березня 2010 року в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42495,00 грн. в іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що позивач відніс до
складу податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, що були надані
позивачу товариством «Дніпромаш», що
відповідає вимогам законодавства. Якщо
контрагент не виконав свого обов'язку
по сплаті податку до бюджету, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме для контрагента. Тому
позовні вимоги щодо скасування ППР по
господарським операціям з придбання
товарів від товариства «Дніпромаш» за
квітень 2009 року в розмірі 42 494грн. - має
бути задоволена. Натомість, висновки
контролюючого органу про завищення
заявленої суми бюджетного
відшкодування за травень 2009 року в
розмірі 319 520грн. знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні:
при звірці виписок банку та даних
бухгалтерського обліку по рахункам 631
«Розрахунки з постачальниками» та 371
«Аванси видані», встановлено
розбіжності між задекларованою сумою
податкового кредиту за квітень 2009 року
та даними виписок банку, регістрів
бухгалтерського обліку, а саме
позивачем не сплачено вартість
обладнання, отриманого в квітні 2009 року
від товариства «Котлотурбопром». Отже,
позивач безпідставно включив до складу
бюджетного відшкодування травня 2009
року суму податку на додану вартість у
складі вартості отриманого у квітні 2009
року від ТОВ «Котлотурбопром» товару,
вартість якого ним фактично не була
сплачена у податковому періоді
отримання, а відтак, висновки
контролюючого органу, що позивачем
завищено частину залишку від'ємного
значення за травень 2009 року в розмірі 319
519, є обґрунтованими. Щодо
взаємовідносин між позивачем та
Адвокатським об'єднанням «Правниче
Бюро Єременка», суд першої інстанції
зазначив, що позивачем у підтвердження
фактичного виконання робіт
Адвокатським об'єднанням «Правниче
Бюро Єременка» надано Акт виконаних
робіт, разом з тим, позивачем не надано
доказів того, що представники сторін,
які брали участь у справах мали трудові
відносини з контрагентом позивача,
крім того позивачем не надано суду
доказів виконання умов договорів
Адвокатським об'єднанням «Правниче
Бюро Єременка» в частині підготовки
письмових роз'яснень, висновків,
довідок тощо, отже в даному випадку
висновок контролюючого органу щодо
також знайшов підтвердження в судовому
засіданні.

Не погодившись з даним рішенням суду
представники позивача та відповідача
подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник
позивача (товариства) просить
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині відмови у позовних
вимогах та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Вважає, що судом першої
інстанції зроблено помилковий
висновок про відсутність реального
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Котлотурбопром», та
Адвокатським об'єднанням «Правниче
Бюро Єременка». Посилається на
висновки Вищого адміністративного
суду України щодо положень пп. «а» п. 7.7.2
ст. 7 Закону України «Про ПДВ», якими
передбачено право здійснення
бюджетного відшкодування в тій його
частині, яка дорівнює сумі податку
фактично сплаченій отримувачем
товарів у попередньому податковому
періоді постачальникам таких товарів,
а не сумі податкового кредиту
попереднього податкового періоду,
сплаченого в такому податковому
періоді та суд повинен був дослідити
відповідність заявлених сум
бюджетного відшкодування фактичній
сплаті позивачем ПДВ у ціні
товарно-матеріальних цінностей
придбаних у ТОВ «Котлотурбопром», чого
не було зроблено. Фактичне надання
послуг за договорами з Адвокатським
об'єднанням «Правниче бюро Єременка»
підтверджується актами приймання -
передання наданих послуг, у яких у
повному обсязі були описані дії
виконавця на користь позивача та їх
наслідки - позитивний результат
діяльності, що було безпосередньою
метою укладення договорів.

В апеляційній скарзі представник
відповідача (податкового органу)
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову. ДПІ не погоджується з
зазначеною постановою суду в частині
задоволення позовних вимог, оскільки
вважає, що висновки, викладені в
постанові не відповідають нормам
матеріального та процесуального права
щодо неправомірності винесення
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень в частині зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
42495,00 грн. В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на пп. 7.4.1, пп. 7.7.1, пп.
7.7.2 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану
вартість».

В судовому засіданні представники
позивача та відповідача свої позиції,
викладені в апеляційних скаргах,
підтримали. Суду надані пояснення,
аналогічні видаленим в своїх
апеляційних скаргах (викладено вище).
Просять (кожен окремо) свої апеляційні
скарги задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги не підлягаю
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
СДПІ була проведена позапланова
виїзна перевірка ПАТ «ДТЕК
Дніпроенерго». За результатами
перевірки складено акт №131/08-05/00130872 від
12 серпня 2009 року. Згідно висновків акту
позивачем завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за травень 2009
року на суму 455 317, 00 грн., платником
завищено від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту за травень
2009 року на суму 71667,00 грн. На підставі
акту перевірки контролюючим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.08.2009 року,
яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ в розмірі 455 317грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», норми ЗУ «Про
податок на додану вартість» №168/97 ВР, що
діяв на час виникнення спірних
відносин.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

Згідно пункту 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» №168/97-ВР (в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних відносин)
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Підпунктом 7.5.1 пунктом 7.5 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» визначено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4.
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» №168/97-ВР не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів оплату
вартості таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» встановлено, що платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити
зазначені окремими рядками певні
реквізити, перелік яких встановлений
зазначеним підпунктом.

Згідно матеріалів справи з Акту
перевірки вбачається, що за
результатами автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України за
квітень 2009 року, встановлено
розбіжність по ТОВ «Дніпроммаш» у сумі
52 431,66грн., яка виникла за рахунок не
включення ТОВ «Дніпроммаш» до складу
податкових зобов'язань суми податку у
складі вартості товарів (робіт, послуг),
поставлених ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго».

Між позивачем (покупець) та ТОВ
«Дніпромаш» (постачальник) укладено
договори поставки №502 від 30.03.2009, №619
від 08.04.2009, №494 від 30.03.2009 №495 від 30.03.2009,
№461 від 25.03.2009. На виконання вказаних
договорів позивачу виписано видаткові
накладні. Оплата за товар
здійснювалася у безготівковій формі,
про що свідчать виписки банку, копії
яких наявні в матеріалах справи.

Позивач відніс до складу податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі податкових
накладних, що були надані позивачу від
ТОВ «Дніпроммаш», що відповідає
вимогам законодавства.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позивач
відніс до складу податкового кредиту
суму податку на додану вартість на
підставі податкових накладних, що були
надані позивачу товариством
«Дніпромаш», що відповідає вимогам
законодавства. Якщо контрагент не
виконав свого обов'язку по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для контрагента. Тому
задоволення позовних вимог щодо
скасування ППР по господарським
операціям з придбання товарів від
товариства «Дніпромаш» за квітень 2009
року в розмірі 42 494грн. (ППР №/0 від
21 серпня 2009 року в частині зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 42
495 грн., №/1 від 26 жовтня 2009 року в
частині зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42 495 грн., №/2
від 25 грудня 2009 року в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42 495 грн., №/3
від 16 березня 2010 року в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 42 495 грн.) - знайшли
своє підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Щодо висновків суду першої інстанції
про завищення заявленої суми
бюджетного відшкодування за травень 2009
року в розмірі 319 520грн., колегія суддів
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно змісту Акту перевірки
№131/08-05/00130872 від 12.08.2009 при звірці
виписок банку та даних бухгалтерського
обліку по рахункам 631 «Розрахунки з
постачальниками» та 371 «Аванси видані»,
встановлено розбіжності між
задекларованою сумою податкового
кредиту за квітень 2009 року та даними
виписок банку, регістрів
бухгалтерського обліку. А саме, ПАТ
«ДТЕК Дніпроенерго», не сплачено
вартість обладнання, отриманого у
квітні 2009 року від ТОВ
«Котлотурбопром».

За приписами п.п. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього
підпункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальниками таких товарі (послуг).

Відповідно до пп. 5.12.2 п. 5.12 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого Наказом ДПА
України №166 від 30.05.1997, бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (робіт, послуг) у
попередніх податкових періодах.

Аналіз наведених норм та матеріали
справи дають підстави для висновку про
те, що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позивач
безпідставно включив до складу
бюджетного відшкодування травня 2009
року суму податку на додану вартість у
складі вартості отриманого у квітні
2009 року від ТОВ «Котлотурбопром»
товару (робіт, послуг) вартість яких ним
фактично не було сплачено у
податковому періоді отримання, а
відтак висновки контролюючого органу
про те, що позивачем завищено частину
залишку від'ємного значення за травень
2009 року в розмірі 319 519,00грн. є
обґрунтованими.

Колегія суддів апеляційної інстанції
також підтримує висновок суду першої
інстанції щодо взаємовідносин між
позивачем та Адвокатським об'єднанням
«Правниче Бюро Єременка».

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит - це сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у підтвердження фактичного
виконання робіт Адвокатським
об'єднанням «Правниче Бюро Єременка»
надано Акт виконаних робіт та копії
судових рішень. Разом з тим, позивачем
не надано доказів того, що представники
сторін, які брали участь у наведених
справах мали трудові відносини з
контрагентом позивача. Крім того,
позивачем не надано суду доказів
виконання умов договорів Адвокатським
об'єднанням «Правниче Бюро Єременка» в
частині підготовки письмових
роз'яснень, висновків, довідок тощо.
Водночас Акт №1 від 26.01.2012 про вилучення
для знищення документів, не внесених до
Національного архівного фонду (т. 3 а.с.
180) не може свідчити на користь висновку
про те, що такі документи існували на
час виконання зобов'язань за договором
проте були знищені на час розгляду
справи. Тобто, по суті не надано тих
матеріалів, які зазвичай супроводжують
операції такого роду та у сукупності
підтверджують їх фактичне виконання.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про
недоведеність наявності сукупності
умов, обставин та підстав (фактичного
виконання спірних операцій саме
контрагентом позивача) з якими
наведені вище норми законодавства
пов'язують можливість правомірного
формування спірних сум податкових
вигод та, відповідно, про відсутність у
позивача підстав для їх формування.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на податковий
кредит наступають лише у разі
реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Отже, суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпроенерго", Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м. Запоріжжі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
залишити без змін.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
р. у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпроенерго" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про скасування
податкових повідомлень-рішень -
залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна