Справа № 806/2595/14
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"28" липня 2014 р.
Справа № 806/2595/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Жизневської А.В.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "24" червня
2014 р. у справі за позовом Житомирської
обласної державної телерадіокомпанії
до управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі Житомирської
області про визнання незаконними та
скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24.06.2014 року
позов Житомирської обласної державної
телерадіокомпанії задоволено. Визнано
протиправними та скасовано рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області від 2
червня 2014 року №118-№132 про застосування
фінансових санкцій за подання до
органів Пенсійного фонду України
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області (далі - УПФ),
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить судове рішення скасувати та
прийняти нове - про відмову у
задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином.

За таких обставин колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
постанову суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги
відповідно до ст.195 КАС України,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
Житомирська обласна державна
телерадіокомпанія перебуває на обліку
як платник страхових внесків в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області. В
період з 20 травня 2014 року по 2 червня 2014
року УПФ проведено перевірку
достовірності відомостей, поданих
позивачем до реєстру застрахованих
осіб Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з 1
січня 2007 року до 31 грудня 2010 року по
ОСОБА_3

В ході перевірки встановлено факт
подання неправдивих відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку, а саме:
невірно відображено реєстраційний
номер облікової картки платника
податків з Державного реєстру фізичних
осіб за 2007 - 2009 роки, січень-грудень 2010
року, чим порушено пункт 4 частини 2
статті 17, частину 6 статті 21 Закону
України №1058-ІV

За наслідками перевірки заступником
начальника УПФ, на підставі пункту 5
частини 9 статті 106 Закону України
№1058-ІV, прийнято рішення від 2 червня 2014
року №118, від 2 червня 2014 року №119, від 2
червня 2014 року №120, 2 червня 2014 року №121,
від 2 червня 2014 №122, від 2 червня 2014 року
№123, від 2 червня 2014 року №124, від 2
червня 2014 року №125, від 2 червня 2014 року
№126, від 2 червня 2014 року №127, від 2
червня 2014 року №128, від 2 червня 2014 року
№129, від 2 червня 2014 року №130, від 2
червня 2014 року №131, від 2 червня 2014 року
№132, якими до Житомирської обласної
державної телерадіокомпанії
застосовано фінансові санкції за
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку за 2007-2010 роки
(а.с.16-30).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновків щодо протиправності
рішень УПФ від 2 червня 2014 року №118 - №132
про застосування до позивача
фінансових санкцій на підставі пункту 5
частини 9 статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки зазначена норма
Закону втратила чинність з 1 січня 2011
року, згідно із Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", і не діяла на
дату прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками, оскільки вони
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства.

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Даним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Згідно із пунктом 5 частини 9 статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкові державне пенсійне
страхування" №1058-ІV, який діяв до 01.01.2011
року, за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподаткованих мінімумів
доходів громадян. Із набранням
чинності з 1 січня 2011 року Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI наведена
вище норма була виключена.

Водночас, згідно з абзацом п'ятим
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VI стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання
Закону №1058-ІV та абзаців п'ятого,
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону №2464-VI.

Аналогічної позиції дотримується
Верховний Суд України у своїй
постанові від 04.02.2014 року у справі
№21-458а13.

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України, при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстав, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Оскільки судом встановлено, що спірні
рішення прийняті відповідачем щодо
правовідносин, які виникли протягом
2007-2010 років та після набрання чинності
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", яким
скасовано відповідальність
страхувальника за вчинення
відповідних дій (бездіяльності), то суд
першої інстанції обґрунтовано
скасував зазначені рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення. Постанову прийнято з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "24" червня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.Ю.Бучик

судді:
А.В. Жизневська

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирська
обласна державна телерадіокомпанія
вул.Театральна,7,м.Житомир,10000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,