Справа № 0505/3401/12 (2а/220/3/13)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/800/16354/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Щвець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Великоновосілківському
районі Донецької області про
скасування рішення за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Великоновосілківському
районі Донецької області на постанову
Великоновосілківського районного суду
Донецької області від 17 січня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УПФУ у
Великоновосілківському районі
Донецької області про визнання дій
протиправними, скасування рішення
відповідача за № 38 від 23.11.2012 року про
відмову в перерахуванні пенсії та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії відповідно до ст.ст. 54, 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Великоновосілківського
районного суду Донецької області від
17 січня 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року залишено без змін постанову
Великоновосілківського районного суду
Донецької області від 17 січня 2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями суду
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України у
Великоновосілківському районі
Донецької області звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову
Великоновосілківського районного суду
Донецької області від 17 січня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року і ухвалити нову про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах
касаційної скарги, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 01.01.2012 року став діяти
Порядок обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року,№ 1210, яким передбачено, що пенсії
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статтей 54 і 57 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
бажанням осіб можуть призначатися ,
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу в зоні відчуження в
1986-1990 роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків.

позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи і
має право на пільги і компенсації,
встановлені Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідок МСЕК серії 10 ААА № 045744
та серії 10 ААА № 443928 від 03.11.2011 року
позивачу з 02.11.2011 року безстроково
встановлена третя група інвалідності,
яка пов'язана з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС.

Позивач у вересні 2012 року, звернувся до
відповідача про перерахування пенсії,
виходячи із заробітку, одержаного за
роботу в зоні відчуження в 1986 році і на
підтвердження цього надав довідки за
№№ 207,208,209 від 30.08.2012 року, видані
Великоновосілківською ЦРЛ про
нарахування заробітної плати за роботу
по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи у
Поліському районі Київської області з
03.06.1986 року по 10.06.1986 року та довідку від
08.01.2007 року №10, видану
Великоновосілківською ЦРЛ за підписом
головного бухгалтера Мироненко С.А.,
якою підтверджується, що на підставі
табелю виходів, він працював в період з
03.06.1986 року по 10.06.1986 року у Поліському
районі Київської області на посаді
фельдшера з урахуванням трьохкратної
годинної тарифної ставки.

Своїм розпорядженням від 11.09.2012 року за
№143400, УПФУ у Великоновосілківському
районі спочатку задовольнило заяву
позивача про перерахунок пенсії у
відповідності до ст.54 вищезазначеного
Закону, а 23.11.2012 року своїм рішенням за
№ 38 ,скасувавши попереднє
вищезазначене розпорядження,
відмовило йому в перерахунку пенсії,
посилаючись на те що він не надав
первинних документів для застосування
розрахунку в трьохкратному розмірі
годинної тарифної ставки, які б
підтверджували роботу в зоні
відчуження Чорнобильської АЕС.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що позивач має право на
нарахування та виплату основної пенсії
як інвалід 3 групи у розмірах,
визначених ст. 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З таким висновком суду апеляційної
інстанції погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Приписами ст. 49 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч.1 ст.54 вищезазначеного Закону
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку,одержаного за
роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках,
у розмірі відшкодування фактичних
збитків, який визначається згідно
законодавством.

Відповідно до Порядку обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи,затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210 пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до статей 54 і 57 Закону за бажанням осіб
можуть призначатися, виходячи із
заробітної плати, одержаної за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків.

Згідно розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 року № 964 встановлено
зони безпеки, де оплата праці
працівників підприємств, установ,
організацій, розташованих в межах
30-кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на
3,2,1 зони небезпеки, проводився
відповідно у 5,4,3 кратному розмірі
тарифних ставок посадових окладів.

Відповідно до ч.4 ст. 57 Закону Порядок
обчислення середньомісячного
заробітку для призначення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
призначеної відповідно до статті 54
цього Закону, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно ч. 5 ст.57 Закону особам, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році, а також
в евакуації населення на добровільній
безплатній основі і стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджено відповідними
документами, пенсія по інвалідності за
їх бажанням обчислюється в
п'ятикратному розміру мінімальної
заробітної плати,що був встановлений
на час їхнього перебування в зоні
відчуження.

Оскільки судами попередній інстанцій
встановлений факт участі позивача у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році, то суд
касаційної інстанції погоджується з
тим, що Управління Пенсійного фонду
України у Великоновосілківському
районі Донецької області, відмовляючи
позивачу у здійсненні перерахунку
пенсії діяло всупереч вимог ч.2 ст. 19
Конституції України та ч.3 ст. 2 КАС
України.

З урахуванням викладеного, позивач має
право на перерахунок пенсії у розмірі
не нижчому від п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати,що був
встановлений на час його перебування в
зоні відчуження.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, в
межах касаційної скарги, повністю
погоджується із висновками суду
апеляційної інстанції та вважає, що
доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів, тому
вимоги касаційної скарги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 КАС
України,-

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Великоновосілківському районі
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову
Великоновосілківського районного суду
Донецької області від 17 січня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець