Справа № 592/5053/14-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р.Справа № 592/5053/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради на постанову
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 12.06.2014р. по справі № 592/5053/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради

про стягнення недоплаченої разової
грошової допомоги до 5 травня,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Ковпаківського районного суду м. Суми
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради про стягнення
недоплаченої разової грошової
допомоги до 5 травня.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що є
військовим пенсіонером та інвалідом
війни 2 групи та відповідно до ч. 5 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» має право на одержання
разової грошової допомоги, яка
виплачується щорічно до 5 травня в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 12.06.14 року позов ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради про стягнення недоплаченої
разової грошової допомоги до 5 травня
задоволено частково.

Визнано протиправною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради щодо виплати у повному розмірі
разової грошової допомоги до 5 травня
2014 року.

Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради на користь
ОСОБА_1 недоплачену суму разової
грошової допомоги до 5 травня 2014 року у
розмірі 5 417 (п'ять тисяч чотириста
сімнадцять) грн. 92 коп.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради подати до
Ковпаківського районного суду м. Суми у
двохмісячний строк з дня набрання
рішенням законної сили звіт про
виконання судового рішення.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає за можливе, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
розглянути справу у порядку письмового
провадження за наявними у справі
доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач є пенсіонером
звільненим в запас з військової служби,
інвалідом 2 групи та має право на
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни - інвалідів
війни, перебуває на обліку в управлінні
праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради, що
підтверджується копією посвідчення
(а.с. 12).

З розрахунку на пенсію Міністерства
оборони від 06.09.1991 року вбачається, що
позивачу призначена пенсія за вислугу
років, яка становить 30 років (а.с. 13).

Нарахування та виплату позивачу
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня здійснює відповідач.

У квітні 2014 року відповідач -
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради здійснило виплату позивачу
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня у розмірі 2250 грн. (платіжне
доручення від 22.04.2014 № 6456).

22.04.2014 р. позивач звернувся до
Управління праці і соціального захисту
населення Сумської міської ради з
запитом на інформацію, зокрема щодо
терміну виплати різниці між належною
йому до сплати сумою разової грошової
допомоги до 5 травня та фактично
виплаченою сумою (а.с. 14) Не отримавши
відповідь на запит у встановлений
Законом України «Про доступ до
публічної інформації» строк, 05.05.2014 р.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача зі
скаргою (а.с. 15 - 17).

Листами від 25.04.14 № Х-102/25.01-27 та від
07.05.2014 р. № Х-112/25.01-27 - відповідач
відмовив позивачу у сплаті різниці між
належною йому до сплати сумою разової
грошової допомоги до 5 травня та
фактично виплаченою сумою (а.с. 18-19, 20).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
бездіяльність відповідача щодо
відмови у здійсненні перерахунку
ОСОБА_1 щорічної разової грошової
допомоги, передбаченої ч .5 ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту ", за 2014
рік є протиправною та порушує інтереси
позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Частиною 2 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»» N 367-XIV від 25.12.1998
р. статтю 13 доповнено частиною
четвертою такого змісту: «Щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком».

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України» N
107-VI від 28.12.2007 р. (пункт 20 Розділу II
Внесення змін до деяких законодавчих
актів України»), який набрав чинності з
01.01.2008 р. наведену вище норму викладено
у наступній редакції: «Щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України».

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
якими внесені зміни до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України, тобто є
неконституційними.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Тобто, на час виникнення спірних
правовідносин та розгляду справи
частина п'ята ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» діє в редакції
від 25.12.1998 р. та передбачає щорічну
виплату до 5 травня інваліду війни II
групи разової грошової допомоги у
розмірі вісім мінімальних пенсій за
віком.

Приписами статті 17-1 Закон України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснює центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення, через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.

Пунктом 1 постанови КМУ від 16.04.2014 р. № 102
«Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань»
встановлено, що у 2014 році виплату
разової грошової допомоги до 5 травня,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» здійснює
Міністерство соціальної політики
шляхом перерахування коштів на
зазначені цілі структурним
підрозділам з питань соціального
захисту населення обласних, Київської
міської державної адміністрації (далі -
органи соціального захисту населення),
які через відділення зв'язку або
установи банків перераховують їх на
особові рахунки громадян за місцем
отримання пенсії (особам, що не є
пенсіонерами, - за місцем їх
проживання), у таких розмірах:
інвалідам війни II групи - 2250 гривень.

Саме у такому розмірі відповідач
здійснив виплату позивачу разової
грошової допомоги до 5 травня, тобто у
розмірі меншому, ніж це передбачено
частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції від
25.12.1998 р.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору щодо виплати
позивачу у 2014 році до 5 травня, як
інваліду війни II групи щорічної
разової грошової допомоги,
застосуванню підлягає саме ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
постанова Кабінету Міністрів України
від 16.04.2014 р. № 102.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу
понад 35 років чоловікам і 30 років
жінкам пенсія за віком збільшується на
1 відсоток розміру пенсії, обчисленої
відповідно до статті 27 цього Закону,
але не більш як на 1 відсоток
мінімального розміру пенсії за віком,
зазначеного в абзаці першому цієї
частини. Положення ч. 3 статті, ст. 28
вказаного Закону не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки ч. 1 цієї
статті передбачено лише один
мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» у 2014 році
встановлено прожитковий мінімум на
одну особу в розрахунку на місяць для
осіб, які втратили працездатність з 1
січня становить 949 гривень.

З огляду на наведені норми права
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради повинно було виплатити ОСОБА_1 як
інваліду війни II групи разову грошову
допомогу до 5 травня 2014 року у розмірі
вісім мінімальних пенсій за віком
збільшеної на 1 відсоток мінімального
розміру пенсії за віком 949 грн. х 1% х 8 =
7667,92 грн., але виплатив лише 2250 грн., тому
сума недоплаченої грошової допомоги до
5 травня становить 5 417 грн. 92 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Отже судом встановлено, що Управління
праці та соціального захисту населення
Сумської міської ради, відмовляючи у
виплаті ОСОБА_1 у повному розмірі
разової грошової допомоги до 5 травня
2014 року, визначеної ч. 5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
редакції від 25.12.1998 р., діяло всупереч
приписам Конституції та вказаного
Закону України.

З огляду на встановлені факти та
наведені положення законів колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що відмова
Управління праці та соціального
захисту населення Сумської міської
ради щодо виплати позивачу у повному
розмірі разової грошової допомоги до 5
травня 2014 року є протиправною, а тому
порушене право позивача підлягає
захисту - з відповідача на користь
позивача слід стягнути недоплачену
суму разової грошової допомоги до 5
травня 2014 року у розмірі 5 417 грн. 92 коп.

Крім того, з метою захисту порушеного
права позивач просив суд застосувати
принцип верховенства права та судову
практику Європейського суду з прав
людини і зобов'язати відповідача
виконати негайно постанову суду та
надати звіт. Вказані вимоги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Так, у пунктах 51, 54 рішення від 15.10.2009
року «Юрій Миколайович Іванов проти
України» (заява N 40450/04) Європейський
суду з прав людини зазначив, що право на
суд, захищене статтею 6 Конвенції, було
б ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін. Саме на державу
покладено обов'язок дбати про те, щоб
остаточні рішення, винесені проти її
органів, установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до вимог. Держава не може
виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою (див. рішення у справі "Шмалько
проти України" (Shmalko v. Ukraine), N 60750/00, п. 44,
від 20 липня 2004 року). Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади (див.
рішення у справі "Сокур проти України"
(Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і
у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.
Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Вичерпний перелік постанов суду, які
виконуються негайно містить ст. 256 КАС
України, та не передбачає негайного
виконання постанов про стягнення
разової грошової допомоги. Тому,
відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, суд
першої інстанції обґрунтовано
зобов'язав відповідача подати у
двохмісячний строк з дня набрання
рішенням законної сили звіт про
виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Таким чином, позовні вимоги в частині
визнання того, що Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради не забезпечило
фінансування, виплату із місцевого
бюджету недоплаченої разової грошової
допомоги до 05.05.2014 року в розмірі 5417,92
грн. на підставі абз. 1 ст. 17, абз. 1 ст. 17-1
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», не є предметом апеляційного
перегляду.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано частково
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 12.06.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Сумської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Ковпаківського районного
суду м. Суми від 12.06.2014р. по справі №
592/5053/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова
С.С.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Старостін В.В.