Справа № 826/9205/14
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2014 року 14:14
№ 826/9205/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Маруліної Л.О., при
секретарі судового засідання
Шереметьєвій Т.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доДержавної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві провизнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення,за участю:
представника позивача: ОСОБА_2,
представника відповідача: Кириленко
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 16.07.2014
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
складено і підписано 21.07.2014.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
також - позивач) звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі також - відповідач) від 12.06.2014
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.07.2014 відкрито
провадження у справі та призначено
судовий розгляд справи.
Позивач позов підтримує в повному
обсязі. Позовні вимоги вмотивовує тим,
що відповідачем безпідставно
віднесено до складу оподатковуваного
доходу позивача, який здійснює
виконання обов'язків арбітражного
керуючого, за 2012 рік вартість витрат,
пов'язаних із виконанням обов'язків
арбітражного керуючого, які
затверджені відповідним судовим
рішенням господарського суду.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, в яких зазначено, що
позивачем не було задекларовано
валовий дохід за 2012 рік, який був
отриманий ним за послуги арбітражного
керуючого. При цьому, як зазначено у
запереченнях, у зв'язку з досягненням
обсягу оподатковуваних податком на
додану вартість операцій, позивач
безпідставно не зареєструвався
платником податку на додану вартість,
що призвело до заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за період, що перевірявся, на
суму 19189,60 грн.

Дослідивши матеріали справи, Окружним
адміністративним судом міста Києва
встановлено, що на підставі наказу від
06.05.2014 №552-П, повідомлення від 06.05.2014 №3693
Державною податковою інспекцією у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
проведено невиїзну документальну
позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з
питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013 та правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013, про що складено
акт перевірки від 23.05.2014
№4161/26-51-17-01/НОМЕР_1.

ФОП ОСОБА_1 подано заперечення на
зазначений акт перевірки, на які листом
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 06.06.2014 №4409/Щ/26-51-17-01-16 позивача
повідомлено про внесення до акту
перевірки змін. Зокрема, акт доповнено
пунктами 2.4.1-2.4.3 відповідно до яких
перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість за період з
01.08.2012 по 31.12.2012 на суму 19189,60 грн., що
призвело до заниження позитивної
різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість на суму 19189,60
грн.

На підставі акта перевірки від 23.05.2014
№4161/26-51-17-01/НОМЕР_1 Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві прийнято податкове
повідомлення-рішення від 12.06.2014 №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на 23987,00 грн., в тому числі, 19189,60
грн. за основним платежем та 4797,40 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими,
а адміністративний позов таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Згідно з абзацом першим частини першої
статті 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14.05.1992 №2343-XII " (в редакції, чинній на
час, за який проводилась перевірка
позивача, за наслідками якої прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення) арбітражний
керуючий (розпорядник майна, керуючий
санацією, ліквідатор) - фізична особа,
яка має ліцензію, видану в
установленому законодавством порядку,
та діє на підставі ухвали
господарського суду.

Відповідно до частини першої статті 4
зазначеного Закону " (в редакції, чинній
на час, за який проводилась перевірка
позивача, за наслідками якої прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення) якщо інше не
передбачено цим Законом, арбітражним
керуючим (розпорядником майна,
керуючим санацією, ліквідатором) може
бути призначено фізичну особу -
суб'єкта підприємницької діяльності,
яка має вищу юридичну або економічну
освіту, володіє спеціальними знаннями
та не є зацікавленою особою щодо
боржника і кредиторів.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 10.12.2008, номер запису в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
0020893, що підтверджується
свідоцтвом серії НОМЕР_2 про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ліцензії серії НОМЕР_3,
виданої Державним департаментом з
питань банкрутства, ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, має
право займатися діяльністю
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією,
ліквідаторів). Строк дії ліцензії з
23.02.2009 по 22.02.2014.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
самозайнята особа - платник податку,
який є фізичною особою-підприємцем або
провадить незалежну професійну
діяльність за умови, що така особа не є
працівником в межах такої
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162
Податкового кодексу України
встановлено, що платниками податку на
доходи фізичних осіб є фізична особа -
резидент, яка отримує доходи як з
джерела їх походження в Україні, так і
іноземні доходи.

Згідно з абзацом четвертим пункту 164.1
статті 164 Податкового кодексу України
базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

Враховуючи те, що чинна на час, за який
проводилась перевірка позивача, за
наслідками якої прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
редакція Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не відносила арбітражних керуючих до
суб'єктів незалежної професійної
діяльності, оподаткування доходів
арбітражних керуючих здійснювалось як
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності
на підставі статті 177 Податкового
кодексу України.

Відповідно до статті 177 Податкового
кодексу України доходи фізичних
осіб-підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу (пункт 177.1). Об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця (пункт 177.2).

Зі змісту акта перевірки, за наслідками
якої прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, з урахуванням
внесених до акта перевірки змін
убачається, що перевіркою правильності
визначення валового доходу,
відображеного в податкових
деклараціях про майновий стан і дохід,
з даних документів, що використані в
ході перевірки, встановлено, що СГД
ОСОБА_1 податкову декларацію про
майновий стан і доходи за І квартал 2012
року та за 2012 рік до ДПІ не подавав.
Згідно з банківськими виписками по
розрахунковому рахунку №,
відкритому в ПАТ АБ "Укргазбанк", МФО
320478, СГД ОСОБА_1 отримав дохід за
послуги арбітражного керуючого у сумі
507239,03 грн. (без ПДВ), в тому числі, за
липень 2012 року - 411291,03 грн. (без ПДВ) та за
грудень 2012 року - 95948,00 грн. (без ПДВ).

В зв'язку з цим, відповідач дійшов
висновку, що позивачем безпідставно
занижено валовий дохід за 2012 рік на
суму 507239,03 грн., чим порушено вимоги
пункту 177.1 статті 177 Податкового
кодексу України, а також занижено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за період з 01.08.2012 по
31.12.2012 на суму 19189,60 грн., що призвело до
заниження позитивної різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість на
суму 19189,60 грн.

Спростовуючи отримання протягом 2012
року валового доходу в розмірі 507239,03
грн. за послуги арбітражного керуючого
позивач зазначив, що відповідачем
помилково віднесено до валового доходу
позивача кошти, які були перераховані
на його розрахунковий рахунок як
компенсація витрат розпорядника майна
ДП "Укртехфлот".

Відповідно до статті 3-1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, чинній на час, за який
проводилась перевірка позивача, за
наслідками якої прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення),
оплата послуг, відшкодування витрат
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
у зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника (абзац перший частини
дванадцятої). Оплата послуг
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
за кожен місяць здійснення ним своїх
повноважень встановлюється та
виплачується в розмірі, встановленому
комітетом кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство (частина чотирнадцята).
Звіт про оплату послуг, відшкодування
витрат арбітражного керуючого
затверджується рішенням комітету
кредиторів та ухвалою господарського
суду. Ухвала може бути оскаржена у
встановленому порядку (частина
шістнадцята).

Позивачем долучено до позовної заяви
копію звіту про витрати розпорядника
майна від 14.03.2012 до Господарського суду
Одеської області відповідно до якого
станом на 12.03.2012 заборгованість перед
ОСОБА_1 по оплаті його послуг
розпорядника майна на ДП "Укртехфлот"
складає 28891,03 грн. (за період з 21.12.2010 по
12.03.2012 у розмірі подвійної мінімальної
заробітної плати щомісячно), додаткові
витрати, пов'язані із виконанням
обов'язків арбітражного керуючого
(плата за проведення незалежної оцінки
комплексу нерухомого майна - портпункт
"Очаків", плата за проведення аналізу
фінансової діяльності боржника,
комісія банку з плати за проведення
аналізу фінансової господарської
діяльності боржника, плата за послуги
фізичної охорони майна боржника) - 382400,00
грн., всього 411291,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 26.04.2012 в справі №2/78-10-4315 за
позовом Державного підприємства
"Дельта-лоцман" про визнання банкрутом
Державного підприємства "Укртехфлот",
зокрема, затверджено розмір оплати
послуг та витрат розпорядника майна
боржника - арбітражного керуючого
ОСОБА_1 у сумі 411291,03 грн.

Крім того, як убачається зі змісту
вказаної ухвали, 26.04.2012 ОСОБА_1
додатково звернувся до суду із
клопотанням про затвердження розміру
оплати послуг арбітражного керуючого в
сумі 40611,61 грн., водночас суд зобов'язав
розпорядника майна надати звіт про
свою діяльність та обґрунтування
підстав для задоволення заяви про
затвердження розміру оплати послуг
арбітражного керуючого в сумі 40611,61 грн.

За висновком суду, затверджена ухвалою
Господарського суду Одеської області
від 26.04.2012 в справі №2/78-10-4315 за позовом
Державного підприємства
"Дельта-лоцман" про визнання банкрутом
Державного підприємства "Укртехфлот",
сума витрат розпорядника майна
боржника - арбітражного керуючого
ОСОБА_1 у розмірі 382400,00 грн. відповідно
до поданого ним звіту про витрати
розпорядника майна від 14.03.2012 не є
доходом позивача за послуги
арбітражного керуючого, відповідно не
є об'єктом оподаткування податком на
доходи фізичних осіб у розумінні
пункту 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України.

Відтак віднесення відповідачем
вказаної суми до доходу позивача за 2012
рік є безпідставним. При цьому, як
убачається зі змісту акта перевірки, за
наслідками якої прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, такий
висновок був зроблений відповідачем
лише на підставі аналізу банківських
виписок з розрахункового рахунку
позивача без дослідження правової
природи відповідних сум коштів, які
надійшли на його розрахунковий
рахунок.

З урахуванням того, що сума витрат
арбітражного керуючого ОСОБА_1 у
розмірі 382400,00 грн. не є доходом позивача
за послуги арбітражного керуючого,
безпідставним є також висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог пункту 183.2 статті 183 Податкового
кодексу України, оскільки позивачем,
враховуючи ту обставину, що протягом 2012
року ним було отримано дохід у липні 2012
року - 28891,03 грн. та у грудні 2012 року -
95948,00 грн., не перевищено граничного
обсягу операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість, у 300000 гривень, що встановлено
пунктом 181.1 статті 181 Податкового
кодексу України. Тому, позивач не
зобов'язаний був реєструватися
платником податку на додану вартість, а
оплата послуг позивача як арбітражного
керуючого за 2012 рік не підлягала
оподаткуванню податком на додану
вартість.

Таким чином, викладені в акті
перевірки, за наслідками якої прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, висновки
відповідача про заниження позивачем
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за період з 01.08.2012 по
31.12.2012 на суму 19189,60 грн. є
безпідставними, відповідно податкове
повідомлення-рішення від 12.06.2014 №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на 23987,00 грн., в тому числі, 19189,60
грн. за основним платежем та 4797,40 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) слід визнати протиправним та
скасувати.

Щодо строку звернення позивача з
позовом до суду, то суд зазначає, що
позивачем оскаржено вказане податкове
повідомлення-рішення в межах строку
давності 1095 днів, встановленого
статтею 102 Податкового кодексу України.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З матеріалів справи убачається, що
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 182,70 грн. (квитанція від 23.06.2014).
Оскільки, позов задоволено повністю, то
на користь позивача слід присудити
понесені ним судові витрати в розмірі
182,70 грн.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 12.06.2014 №.

Судові витрати в сумі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві грн. 70 коп.) присудити на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили згідно
зі статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185 -187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Л.О. Маруліна