Справа № 804/7979/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 червня 2014 року

804/7979/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача 1
Полівчука Д.П.

представника відповідача 2
Мазуркевич А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
клопотання Головного управління МВС
України у Дніпропетровській області
про залишення позовної заяви без
розгляду в адміністративній справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відповідача 1 Головного управління МВС
України у Дніпропетровській області,
Відповідача 2 Дніпропетровського
міського Управління Головного
управління МВС України в
Дніпропетровській області про
визнання незаконними та скасування
наказів управління, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
знаходиться адміністративна справа
№804/7979/14 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Відповідача 1 Головного
управління МВС України у
Дніпропетровській області,
Відповідача 2 Дніпропетровського
міського Управління Головного
управління МВС України в
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області від 22.02.2011
року №25 о/с в частині звільнення ОСОБА_1
з органів внутрішніх справ;

- визнати незаконним та скасувати наказ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у
Дніпропетровській області від 21.02.2011
року №365 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
старшого оперуповноваженого ВКР
Дніпропетровського МУ ОСОБА_1»;

- поновити ОСОБА_1 на попередній посаді
старшого оперуповноваженого ВКР ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області з виплатою середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
один рік.

У судовому засіданні представником
відповідача 1 заявлено клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
з підстав пропущення позивачем строків
звернення до суду. В обґрунтування
клопотання зазначено, що:

- ОСОБА_1 був звільнений з ОВС наказом
ГУМВС від 22.02.2011 № 25 о/с з 22.02.2011, а до
суду з вимогами щодо визнання
незаконним та недійсним наказу про
звільнення ОСОБА_1 звернувся лише у
04.06.2014 (більш ніж через 3 роки і 3 місяці),
тобто з порушенням не тільки строку,
встановленого КАС України, а й
загального строку, позовної давності,
встановленого для оскарження
вищевказаного наказу ГУМВС;

- посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було
відомо про звільнення з ОВС до
отримання листа з Департаменту
внутрішньої безпеки МВС від 30.04.2014 №
18/7ЦА-2042, на думку відповідача 1, є
необгрунтованим, оскільки після його
звільнення з ОВС у 2011 році йому на всі
відомі відділу кадрового забезпечення
ДМУ адреси було направлено листи про
звільнення ОСОБА_1 з ОВС: 22.02.2011 року за
вих. №№ 30ЮК-1-316, 30/ОК-1-317, 30/ОК-1-318,
30/ОК-1-319; та 28.02.2011 року повторні листи за
вих. №№ 30/ОК-1-350, 30/ОК-1-351, 30/ОК-1-352,
30/ОК-1-353.

- таким чином, позивачем строк на
звернення до суду пропущено без
поважних причин, оскільки жодних
поважних підстав, які б заважали ОСОБА_1
звернутися до адміністративного суду в
строки, передбачені законодавством,
останнім не наведено.

В судовому засіданні представник
відповідача 1 пояснив, що докази
отримання позивачем листів про
звільнення відсутні, оскільки
відповідно до порядку ведення листи
направляються простою поштою.
Зазначив, що листи на адресу
Дніпропетровського міського
Управління Головного управління МВС
України в Дніпропетровській області не
повертались.

Позивач та представник позивача проти
заявленого клопотання заперечили,
зазначили, що про порушення своїх прав
позивач дізнався із листа Департаменту
внутрішньої безпеки МВС України № 18/7
ЦА 2042 від 30 квітня 2014 р., який було
надіслано позивачу 07 травня 2014 року, як
наслідок, саме з цього моменту
вираховується процесуальний строк
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень щодо звільнення із органів
внутрішніх справ.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд
виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 3 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Відповідно до ч. 2 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи
те, що відповідачем 1 до суду не надано
доказів повідомлення та вручення
листів про звільнення позивача, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для поновлення строку
звернення з даним адміністративним
позовом до адміністративного суду, про
розгляд його по суті та прийняття
відповідного рішення, а відтак
приходить до висновку про відмову у
задоволенні заявленого клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
з огляду на поважність причин пропуску
звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного
управління МВС України у
Дніпропетровській області про
залишення позовної заяви без розгляду
- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали складений 23 червня
2014 року.

Суддя В.В.
Кальник