Справа № 2а-14139/12/2670
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/800/9198/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Деснянського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Деснянського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві про
зобов'язання відповідача провести
розрахунок при звільненні, а саме
просив стягнути - 37 152,72 грн.
заборгованості по заробітній платі; 14
670,00 грн. заборгованості за затримку
розрахунку при звільненні, 2 970,24 грн.
компенсації за втрату доходів у зв'язку
з порушенням виплати заробітної плати.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
листопада 2012 року позов задоволено
частково.

Зобов'язано Деснянське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві провести розрахунок при
звільненні ОСОБА_2 та сплатити
заборгованість по заробітній платі,
заборгованість за затримку розрахунку
при звільненні та компенсацію за
втрату доходів у зв'язку з порушенням
виплати заробітної плати.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено частково.

Зобов'язано Деснянське районне
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві нарахувати і виплатити
ОСОБА_2 грошове забезпечення за період
з 17.02.2010 року по 04.03.2010 року та
компенсацію за втрату доходів у зв'язку
з порушенням строків виплати грошового
забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У поданих касаційних скаргах позивач
та його представник із посиланням на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційних скарг, перевіривши
правильність застосування апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до наказу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
16 вересня 2011 року № 561о/с "Щодо
особового складу" згідно з пунктом 67
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ звільнено у
запас Збройних Сил України старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_2,
оперуповноваженого відділу боротьби
зі злочинами, пов'язаними з торгівлею
людьми, з 19 вересня 2011 року на підставі
вироку Деснянського районного суду
міста Києва від 06 травня 2011 року.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві від 17 лютого 2010 року
№139о/с ОСОБА_2 відсторонено від
виконання службових обов'язків на
період проведення службового
розслідування.

Судами також було встановлено, що
грошове забезпечення позивачу не
нараховувалось та не виплачувалось з 03
лютого 2010 року по день звільнення -
19 вересня 2011 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції вірно послався на наступне.

Статтею 17 Закону Ураїни «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ» передбачено, що
особа рядового або начальницького
складу, щодо якої проводиться службове
розслідування, може бути відсторонена
від посади із збереженням посадового
окладу, окладу за спеціальне звання,
надбавок за вислугу років та
безперервну службу, інших виплат і
надбавок.

Згідно з підпунктом 3.5.2 пункту 3.5
Інструкції про порядок виплати

грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу

органів внутрішніх справ,
затвердженої наказом МВС від 31.12.2007

N 499 (в редакції, чинній на момент
відсторонення позивача від виконання
службових обов'язків) визначено, що
особа рядового і начальницького
складу, щодо якої проводиться службове
розслідування, може бути відсторонена
від виконання службових обов'язків за
займаною посадою зі збереженням
посадового окладу, окладу за
спеціальним званням, надбавки за
вислугу років та інших надбавок і
доплат. Збереження грошового
забезпечення за викладених підстав є
обов'язком відповідача, а не правом.

Разом з тим, відповідно до 3.4.5.
Інструкції при виплаті грошового
забезпечення в період перебування в
розпорядженні не зараховується: час
перебування під арештом у зв'язку з
притягненням до кримінальної
відповідальності в разі закриття
кримінальної справи або винесення
виправдувального вироку - з дня арешту
до дня звільнення включно.

Відповідно до положень пункту 1.12.
Інструкції грошове забезпечення,
виплачене особі рядового чи
начальницького складу несвоєчасно або
виплачене їй у меншому розмірі, ніж
належало, виплачується за весь період,
що передував моменту звернення за
одержанням недоотриманого грошового
забезпечення, протягом якого особа
мала на нього право.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку, що за період з
17.02.2010 року по 04.03.2010 року позивачу мало
б нараховуватися та виплачуватися
грошове забезпечення в розмірах і за
видами отримуваними позивачем на день
його відсторонення від служби.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Враховуючи викладене, доводи
касаційних скарг не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Деснянського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві про стягнення заборгованості
- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній