Справа № 2а-1964/09/0470
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К/800/49658/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Титенко М.
П. Біднягіна К.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській областіна постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 16.04.2013 рокуу
справі№ 2а-1964/09/0470за позовомСуб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6до Північної міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Кривому Розіпровизнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03.09.2010 року у справі № 2а-1964/09/0470 в позові
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16.04.2013 року апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_6 задоволено
частково. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.09.2010 року
у справі № 2-а-1964/09/0470 скасовано. Позов
задоволено частково. Визнано нечинним
наказ № 2 від 08.01.2009 року Північної
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі. Визнано
незаконними дії посадових осіб
Північної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі
щодо проведення позапланової
невиїзної перевірки Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6 з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування за жовтень 2008 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
податку на додану вартість, що
декларувалось в період з 01.09.2008 року по
30.09.2008 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою
апеляційного суду, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить її скасувати, залишити в
силі постанову суду першої інстанції.
Свої вимоги заявник обґрунтовує
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, пп. 7.4.5 п.
7.4, пп. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», ст. 11-11
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні».

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

З наданих документів вбачається, що в
силу положень ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач підлягає заміні
правонаступником Криворізькою
північною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за жовтень 2008 року (№
47270 від 19.11.2008 року), в якій відображена
сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних податкових
періодів, в розмірі 78 882,00 грн.

08.01.2009 року відповідачем на підставі п. 3
ч. 6 ст. 11-1 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» виданий
наказ № 2 «Про проведення позапланової
виїзної перевірки Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6», згідно з яким
вирішено провести з 12.01.2009 року по 16.01.2009
року виїзну позапланову перевірку
позивача з питання достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку на додану вартість по
податковій декларації за жовтень 2008
року та виявлених за даний період
розбіжностей по податковому
зобов'язанню, податковому кредиту.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуваний наказ та дії податкового
органу по проведенню перевірки та
складанню акта не суперечать
законодавству і є правомірними.

Суд апеляційної інстанцій частково
задовольнив позовні вимоги у зв'язку із
відсутністю підстав для прийняття
оскаржуваного наказу.

Стаття 11-1 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні»
встановлювала підстави та проведення
податковим органом позапланових
виїзних перевірок своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), відповідно до якої
позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення
обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу,
яке оформляється наказом.

За правилами п. 3 ч. 6 ст. 11-1 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» виїзна позапланова
перевірка проводиться, якщо виявлено
недостовірність даних, що містяться у
податковій декларації, поданій
платником податків, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом
десяти робочих днів з дня отримання
запиту.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Отже, визначальним в даному випадку є
виявлення податковим органом в
установленому порядку недостовірності
даних в поданій платником податків
податковій декларації а, крім того,
необхідна відсутність пояснень та їх
документального підтвердження з боку
платника податків з цього приводу, а не
відсутність пояснень та їх
документального підтвердження на
будь-який запит податкового органу.

Оскільки судом апеляційної інстанції
встановлено, що в порушення ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України не доведено наявності підстав
для призначення виїзної позапланової
перевірки, колегія суддів погоджується
з висновком про задоволення позову в
частині скасування оскаржуваного
наказу.

Посилання відповідача в якості
обґрунтування правомірності дій щодо
призначення виїзної позапланової
перевірки на те, що рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
24.11.2008 року № 33644/р/172-111 позивача було
запрошено з'явитися 04.12.2008 року до
податкової інспекції для надання
документів з метою проведення
документальної невиїзної перевірки
декларації з податку на додану
вартість із заявленим до відшкодування
з бюджету податку на додану вартість за
грудень 2008 року та надання відповідних
підтверджуючих документів, проте
позивач вимоги податкового органу не
виконав, витребувані документи не
подані, правомірно відхилені судом
апеляційної інстанції, адже такі дії не
є виканням п. 3 ч. 6 ст. 11-1 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні».

Також обґрунтованим є висновок суду
апеляційної інстанції про задоволення
позовної вимоги про визнання
незаконними дій посадових осіб
Північної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі
щодо проведення позапланової
невиїзної перевірки Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6 з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування за жовтень 2008 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
податку на додану вартість, що
декларувалось в період з 01.09.2008 року по
30.09.2008 року, оскільки наказ № 2 від 08.01.2009
року передбачав проведення виїзної
позапланової перевірки.

Позовні вимог про визнання незаконними
дії щодо складання акту перевірки №
4/17-312-3 від 22.01.2009 року не
підлягають задоволенню, оскільки дії
податкового органу по складанню акта
перевірки є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції, а сам акт перевірки не є
рішенням (актом індивідуальної дії) в
розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України і є лише носієм
інформації, встановленої під час
проведення перевірки, та не порушує
права платника.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують, а зводяться до
переоцінки обставин, встановлених
судами першої та апеляційної
інстанцій, що у відповідності до ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України не віднесено до повноважень
суду касаційної інстанції.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Замінити відповідача правонаступником
Криворізькою північною об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Касаційну скаргу Криворізької
північної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16.04.2013 року у справі № 2а-1964/09/0470
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак