Справа № 826/8391/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-будівельна компанія «АС» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 липня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельна компанія «АС» до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-будівельна компанія «АС»
(надалі - позивач або ТОВ «ВБК «АС»)
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва Державної податкової служби
(надалі - відповідач або ДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень від
18.05.2013 №, №, № і №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
липня 2013 року адміністративний позов
було задоволено частково.

Визнано протиправними і скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва Державної
податкової служби від 18.05.2013 року
№, №, №; від 18.05.2013
№ у частині нарахування штрафних
санкцій в сумі 1996 грн.; відмовлено
Товариству з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-будівельна компанія "АС" в
задоволенні адміністративного позову
в іншій частині.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, вказуючи на порушення судом
норм матеріального права та неповним
з'ясуванням всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, на
підставі наказу від 05.04.2013 року №493,
постанови старшого слідчого в ОВС
Головного слідчого управління СБ
України та згідно з пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового
та іншого законодавства за період з
01.01.2009 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої відповідачем
складено акт від 23.04.2013 року №798/22-10/33595554
та винесено позивачу наступні
податкові повідомлення-рішення від
18.05.2013 року.

- №, яким зменшено від'ємне
значення ПДВ за березень 2012р. на 16000
грн.;

- №, яким збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 291376 грн. (у т.ч.:
основний платіж - 254218 грн., штраф - 37158
грн.);

- №, яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток на
320071 грн. (у т.ч.: основний платіж - 290127
грн., штраф - 29944 грн.);

- №, яким застосовано штрафні
фінансові санкції у розмірі 53779,60 грн.
за порушення норм з регулювання обігу
готівки.

Спірне грошове зобов'язання нараховано
у зв'язку з порушенням позивачем:

- пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" (далі -
Закон №168/97), п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.
198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК, що
призвело до завищення податкового
кредиту з ПДВ на суму 254217,78 грн.;

- п. 5.1 ст. 5 та пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України від 28.12.1994 №334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємства"
(далі - Закон №334/94) та пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК і заниженням податку на прибуток на
загальну суму 290127,05 грн.;

- п. 2.8, п. 2.9, п. 3.5, п. 5.1, п. 5.2, п. 5.3
постанови Постанова №637.

Згідно з актом зміст порушень полягає у
тому, що позивач мав взаємовідносини із
суб'єктами господарювання, що мають
ознаки фіктивності: ТОВ
"Спецбудмеханіка", ТОВ "Рембуд груп", ТОВ
"НВП "Природа і світ", ТОВ "Ентхілл" та
неправомірно включив до складу валових
витрат підприємства вартість
придбаних у цих контрагентів товарів,
робіт (послуг) в сумі 1271088,90 грн. (у т.ч.:
за 1 квартал 2011 - 459166,65 грн., за 1 півріччя
2011року - 68775 грн., за 9 місяців 2011 року -
72701,6 грн., за 2011 року - 241586 грн., за 1
квартал 2012 року - 362003 грн., за 1 півріччя
2012 року - 486565,25 грн., за 3 квартал 2012 року -
570336,25 грн.), а також неправомірно
включив до складу податкового кредиту
з ПДВ суму нарахованого податку в
розмірі 254217,78 грн. (у т.ч.: за березень 2011
року - 91833,33 грн., за квітень 2011 року - 13755
грн., за вересень 2011 року - 785,32 грн., за
листопад 2011 року - 32210,21 грн., за грудень
2011 року - 1566,67 грн., за лютий 2012 року -
56400,60 грн., за березень 2012 року - 16000 грн.,
за квітень 2012 року - 7744, 64 грн., за
травень 2012 року - 17167,81 грн., за липень 2012
року - 16754,20 грн.).

Також, в акті зазначено про відсутність
у документах на отримання коштів
підписів осіб - отримувачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції, дійшов висновку,
про відсутність зазначених в акті
порушень щодо заниження податку на
прибуток та ПДВ. Водночас доводи
позивача про відсутність порушень
касової дисципліни щодо відсутності
підписів ОСОБА_2 суд визнав
необґрунтованими.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, з такими
висновками суду першої інстанції
погоджується з огляду на таке.

Валовими витратами згідно з п. 5.1 ст. 5
Закону №334/94 є сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №334/94 до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у т.ч. витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених п.п. 5.3 - 5.7 цієї
статті.

Витрати не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку не належать
до складу валових витрат (пп. 5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону №334/94).

Аналогічні правила податкового обліку
валових витрат визначені п. 138.2 ст. 138,
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК, які
застосовуються до витрат, понесених
після 01.04.2011 року.

Згідно з п. 1.7 Закону №168/97 податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
№168/97 податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду зокрема у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону №168/97
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Положеннями п. 7.2. ст. 7 Закону №168/97
передбачено, що податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту (пп.
7.2.6); податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках; податкова накладна є
одночасно звітним і розрахунковим
документом (пп. 7.2.3); право на
нарахування податку і складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку (пп. 7.2.4).

Згідно із пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з пп. 7.2.6
цього пункту).

Аналогічні правила податкового обліку
податкового кредиту з ПДВ визначені
п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.1, 201.4, 201.6,
201.10 ст. 201 ПК, які застосовуються з 01.01.2011
року.

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством та на даних якого
ґрунтується, зокрема, податкова
звітність (ч.2 ст.3). Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій визначено первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій (ч.1 ст.9) та які
повинні містити обов'язкові реквізити
первинних документів, визначені у ч. 2
ст. 9.

Отже, формування валових витрат та
податкового кредиту з ПДВ обумовлено
придбанням платником товарів, робіт
(послуг) з метою їх використання в межах
господарської діяльності та
реалізується за наявності в платника
належно оформлених підтверджуючих
проведення господарських операцій
первинних документів і податкових
накладних.

Як вірно встановлено перевіркою
позивачем відображено в податковому
обліку результати
фінансово-господарських відносин з ТОВ
"Спецбудмеханіка", ТОВ "Рембуд груп", ТОВ
"НВП "Природа і світ", ТОВ "Ентхілл" та
задекларовано 1271088,9 грн. у складі
валових витрат та 254217,78 грн. у складі
податкового кредиту з ПДВ, що
підтверджується наявними у справі
копіями податкових декларації ТОВ "ВБК
"АС" з податку на прибуток та з ПДВ за
відповідні звітні періоди 2011, 2012рр.

Перевіркою вірно встановлено, що
позивач уклав з ТОВ "Спецбудмеханіка"
договір оренди від 25.02.2011 року №25/2,
згідно з яким ним взято у ТОВ
"Спецбудмеханіка" в строкове платне
користування опалубну систему, а також
додаткову угоду №1 від 30.03.2011 року,
згідно з якою ТОВ "Спецбудмеханіка"
зобов'язалося поставити позивачу товар
(елементи опалубки).

До перевірки позивач надав копії
складених на виконання даних угод
видаткової накладної від 03.06.2011 року
№03/06 на суму 177076,34 грн. (у т.ч. ПДВ - 29512,72
грн.), акта прийому-передачі №1 від
03.06.2011 року на суму 373923,66 грн. (у т.ч. ПДВ -
62320,61 грн.), які підтверджують поставку
товарів відповідного найменування,
кількості, ціни, на загальну вартість
551000 грн., а також копії податкових
накладних від 28.03.2011 року №82 на суму 157000
грн. (у т.ч. ПДВ - 26166,67 грн.), від 29.03.2011
року №86 на суму 157000 грн. (у т.ч. ПДВ - 26166,67
грн.), від 30.03.2012 року №96 на суму 157000 грн.
(у т.ч. ПДВ - 26166,67 грн.), від 30.03.2012 року №97
на суму 80000 грн. (у т.ч. ПДВ - 13333,33 грн.),
які підтверджують нарахування ПДВ в
сумі 91833 грн., у зв'язку з поставкою
товарів.

Договірними сторонами здійснено залік
взаємних зустрічних вимог на суму 551000
грн. (у т.ч. ПДВ - 91833 грн.), про що прийнято
протокол від 03.06.2011 року №103. Як
встановлено перевіркою,
заборгованість відсутня.

Перевіркою вірно встановлено, що
позивачем укладено з ПП "Рембуд груп"
договір від 18.04.2011 року №1204, згідно з
яким ТОВ "Рембуд груп" зобов'язався
передати позивачу плиту дорожню б/в 750
кв.м.

До перевірки позивач надав видаткову
накладну від 19.04.2011 року №РН-0030 на суму
32238,90 грн. (у т.ч. ПДВ - 6373,15 грн.), від 13.09.2011
року №РН-1007 на суму 37637,32 грн. (у т.ч. ПДВ -
6272,89 грн.), від 21.09.2011 року №РН-1015 на суму
11365,70 грн. (у т.ч. ПДВ - 1894,28 грн.), які
підтверджують поставку товарів,
відповідного найменування, кількості,
ціни, на загальну вартість 87241,92 грн., а
також податкові накладні від 19.04.2011
року №30 на суму 82530 грн. (у т.ч. ПДВ - 13755
грн.), від 22.09.2011 року №46 на суму 4711,92 грн.
(у т.ч. ПДВ - 785,32 грн.), які підтверджують
нарахування ПДВ в сумі 14540,32 грн. Як
встановлено перевіркою,
заборгованість відсутня.

Перевіркою вірно встановлено, що
позивачем укладено з ТОВ "НВП "Природа і
світ" договір субпідряду від 07.06.2011 року
№07/06, згідно з яким останній
зобов'язується вико-нати
будівельно-монтажні роботи по об'єкту
"Будівництво ПС110/10 ТЕЦ-5 Московська".

До перевірки позивач надав довідку за
формою КБ-3 за лютий 2012 року, акт
виконання будівельних робіт за формою
КБ-2 №1 за лютий 2012 року та податкову
накладну від 23.02.2012 року №32 на суму
338403,60 грн. (у т.ч. ПДВ - 56400,60 грн.), які
підтверджують виконання робіт,
відповідного обсягу, кількості та
нарахування ПДВ.

Перевіркою вірно встановлено, що
позивачем укладено з ТОВ "Ентхілл"
договір субпідряду від 10.04.2012 року №144,
згідно з яким ТОВ "Ентхілл"
зобов'язується виконати
будівельно-монтажні роботи по об'єкту
"Будівництво ПС110/10 ТЕЦ-5 Московська".

До перевірки позивач надав довідки за
формою КБ-3 від 30.04.2012 року №1, від 14.05.2012
року №2, від 23.05.2012 року №3, за червень 2012
року №4, відомості витрачених ресурсів,
акти виконаних будівельних робіт за
формою КБ-2 від 30.04.2012 року №1 на суму
241805,14 грн. (у т.ч. ПДВ - 40300,86 грн.), від
14.05.2012 року №2 на суму 231051,18 грн. (у т.ч.
ПДВ - 38508,53 грн.), від 23.05.2012 року №3 на
суму 202656,54 грн. (у т.ч. ПДВ - 33776,09 грн.), за
червень 2012року №4 на суму 87072,73 грн. (у
т.ч. ПДВ - 14512,12 грн.), а також податкові
накладні від 10.05.2012 року №105 на суму
53532,16 грн. (у т.ч. ПДВ - 8922,03 грн.), від 14.05.2012
року №169 на суму 49474,79 грн. (у т.ч. ПДВ -
8245,80 грн.), від 23.05.2012 року №170 на суму
49103,32 грн. (у т.ч. ПДВ - 8183,89 грн.), від 31.05.2012
року №171 на суму 51421,88 грн. (у т.ч. ПДВ-8570,31
грн.), від 30.04.2012 року №440 на суму 46467,84
грн. (у т.ч. ПДВ-7744,64 грн.).

Як вбачається, позивачем надано до
перевірки необхідні первинні
документи, підтверджуючі
задекларовані позивачем суми валових
витрат і податкового кредиту з ПДВ по
операціям з ТОВ "Спецбудмеханіка", ПП
"Рембуд груп", ТОВ "НВП "Природа і світ",
ТОВ "Ентхілл".

Перевіркою не встановлено відсутність
документів бухгалтерського і
податкового обліку, необхідних для
підтвердження валових витрат і
нарахування ПДВ по операціям з ТОВ
"Спецбудмеханіка", ТОВ "Рембуд груп", ТОВ
"НВП "Природа і світ", ТОВ "Ентхілл",
обов'язок ведення і зберігання яких
покладено на позивача. Також
перевіркою не встановлено порушень в
оформленні наданих
фінансово-господарських документів
вимогам чинного законодавства, а в ході
розгляду справи судом таких не
виявлено.

Водночас, як вірно встановлено судом
першої інстанції, вказані господарські
договори в судовому порядку не
оспорювалися, недійсними (фіктивними)
не визнавалися, а їх умови не
суперечать чинному національному
законодавству і не порушують публічних
інтересів держави і суспільства.
Первинні документи належно оформлені,
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України від 16.07.1999 №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону №168/97, п. 201.1 ст. 201 ПК, не
суперечать між собою та дозволяють
ідентифікувати факти господарських
операцій.

Оцінюючи докази по справі, суд першої
інстанції дійшов висновку з яким
погоджується суд апеляційної
інстанції, що подані позивачем
документи є належними і допустимими
доказами, які відповідно ст. 44, п. 138.2 ст.
138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 198.1, 198.2, 198.3,
198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК є прямим і
достатнім підтвердженням фактів
здійснення господарських операцій з
придбання товарів, робіт (послуг)
загальною вартістю 1271088,90 грн., а також
правильності обчислення і повноти
нарахування ПДВ у сумі 254217,78 грн.

Відтак суд першої інстанції дійшов
висновку, що висновки перевірки про
порушення податкового законодавства,
заниження позивачем податку на
прибуток та ПДВ, є необґрунтованими.

При цьому, доводів на спростування
таких висновків суду першої інстанції
сторонами не надано.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із судом першої інстанції
про неправомірність податкових
повідомлень-рішень від 18.05.2013 №,
№, №.

Крім того, пунктом 2.8 Положення №637
визначено, що підприємства можуть
тримати в позаробочий час у своїх касах
готівкову виручку (готівку) в межах, що
не перевищують установлений ліміт
каси. Готівкова виручка (готівка), що
перевищує встановлений ліміт каси,
обов'язково здається до банків для її
зарахування на банківські рахунки.
Здавання готівкової виручки (готівки)
здійснюється самостійно (у т.ч. із
застосуванням програмно-технічних
комплексів самообслуговування) або
через відповідні служби, яким згідно із
законодавством України надане право на
перевезення валютних цінностей та
інкасацію коштів.

Згідно з п. 5.1 Положення №637 строки
здавання підприємствами готівкової
виручки (готівки) для її зарахування на
рахунки в банках визначаються
підприємством і встановлюються за
погодженням з відповідним банком (у
якому відкрито рахунок підприємства,
на який зараховуються кошти)
відповідно до зазначених в цьому
пункті вимог.

Згідно з п. 5.2 цього Положення
установлення ліміту каси проводиться
підприємствами самостійно на підставі
розрахунку встановлення ліміту
залишку готівки в касі, що підписується
головним (старшим) бухгалтером та
керівником підприємства (або
уповноваженою ним особою). До
розрахунку приймається строк здавання
підприємством готівкової виручки
(готівки) для її зарахування на рахунки
в банках, визначений відповідним
договором банківського рахунку. Для
кожного підприємства та його
відокремленого підрозділу складається
окремий розрахунок встановлення
ліміту залишку готівки в касі.
Установлений ліміт каси
затверджується внутрішніми наказами
(розпорядженнями) підприємства. Для
відокремлених підрозділів ліміт каси
встановлюється і доводиться до їх
відома відповідними внутрішніми
наказами (розпорядженнями)
підприємства - юридичної особи.

Пунктом 3.5 Положення №637 визначено, що у
разі видачі окремим фізичним особам
готівки (у т.ч. працівникам
підприємства) за видатковим касовим
ордером або видатковою відомістю касир
вимагає пред'явити паспорт чи документ,
що його замінює, записує його
найменування і номер, ким і коли він
виданий. Фізична особа розписується у
видатковому касовому ордері або
видатковій відомості про одержання
готівки із зазначенням одержаної суми
(гривень - словами, копійок - цифрами),
використовуючи чорнильну або кулькову
ручку з чорнилом темного кольору. Якщо
видаткова відомість складена на видачу
готівки кільком особам, то одержувачі
також пред'являють паспорти чи
документи, що їх замінюють, і
розписуються у відповідній графі
документа.

При цьому абз. 2 цього пункту
передбачено, що для виведення залишку
готівки в касі не приймаються
видаткові касові ордери або видаткові
відомості, в яких видача готівки з каси
не підтверджена підписом одержувача.

Статтею 1 Указу Президента України від
12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки"
передбачено, що за перевищення
встановлених лімітів залишку готівки в
касах до суб'єкта господарювання
застосовуються фінансові санкції у
двократному розмірі сум виявленої
понадлімітної готівки за кожний день.

Як зазначено в акті, на підставі
касових книг підприємства, видаткових
касових ордерів, відомостей на виплату
коштів та наказів на встановлення
ліміту готівкових коштів, перевіркою
встановлено наступні факти:

- згідно касової книги за 05-06 липня
2011року у видатковому ордері №2/7 від
05.07.2011 року про виплату готівкових
коштів згідно відомості на виплату
грошей №ВЗП-000037 від 05.07.2011 року
відсутній підпис особи (ОСОБА_3) на суму
998 грн.;

- згідно касової книги позивача за 05-08
серпня 2011року у видатковому ордері №744
від 08.08.2011 року на суму 1903,09 грн.
відсутній підпис особи (ОСОБА_2);

- згідно касової книги позивача за 04-08
листопада 2011року у видатковому ордері
№760 від 04.11.2011 року на суму 9666 грн. та у
видатковому ордері №118 від 04.11.2011 року
на суму 3359,54 грн. відсутні підписи особи
(ОСОБА_2);

- згідно касової книги позивача за 05-07
грудня 2011року у видатковому ордері №764
від 07.12.2011 року на суму 6453,43 грн. та у
видатковому ордері №765 від 07.12.2011 року
на суму 2000 грн. відсутні підписи особи
(ОСОБА_2);

- згідно касової книги позивача за
21.02.2012 року у видатковому ордері №29 від
21.02.2012 року на суму 1937,71 грн. відсутній
підпис особи (ОСОБА_2);

- згідно касової книги позивача за 07-11
вересня 2012року у видатковому ордері
№181 від 07.09.2012 року на суму 3834,77 грн.
відсутній підпис особи (ОСОБА_2).

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 одержав кошти в сумі
998 грн. 05.07.2011 року, що засвідчено його
підписом в окремій відомості на
виплату грошей від 05.07.2011 року №ВЗП-000037
на суму 998 грн. При цьому, вказані кошти
виплачувалися ОСОБА_3 по відомості, а не
на підставі видаткового ордеру, у
зв'язку з чим підпис зазначеної особи у
видатковому ордері не потребується.

За цих обставин, суд першої інстанції
дійшов висновку з якими погоджується і
суд апеляційної інстанції, про
відсутність порушення та вважає
висновок перевірки в цій частині
необґрунтованим, який спростовується
доводами позивача і наданими ним
доказами, тому податкове
повідомлення-рішення від 18.05.2013 року
№ в частині нарахування штрафних
санкцій в сумі 1996 грн. є протиправним та
підлягає скасуванню.

Наведені вище обставини справи та
висновки суду першої інстанції
сторонами не оспорюються.

Водночас позивач обґрунтовуючи свою
апеляційну скаргу вважає, що суд першої
інстанції відмовляючи у скасуванні
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.05.2013 року не дослідив
обставин щодо відсутності підписів на
видаткових ордерах.

Проте, колегія суддів звертає увагу на
те, що таким доводам позивача судом
першої інстанції надано належну
оцінку.

Зокрема, суд зазначає, що інші доводи
позивача про відсутність порушень
касової дисципліни щодо відсутності
підписів ОСОБА_2 суд вважає
необґрунтованими і не бере до уваги з
огляду на відсутність відповідних
доказів належного оформлення касових
документів по зазначеним в акті
епізодам і доказів надання таких
документів до перевірки. Колегія
суддів звертає увагу на те, що такі
висновки суду першої інстанції
повністю підтверджуються матеріалами
справи. При цьому, на спростування
таких доводів суду першої інстанції
позивачем не долучено належних доказів
і до апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів
погоджується із судом першої інстанції
про те, що доводи позивача не
спростовують зазначених в акті фактів
порушень, на підставі яких винесено
податкове повідомлення-рішення від
18.05.2013 року №, а тому не дають суду
підстав для висновку про помилковість
результатів перевірки в цій частині.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-будівельна компанія «АС»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 24 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 28.07.2014
року.

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.