Справа № 817/1408/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1408/14

17 липня 2014 року 12год. 44хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Рибачок С.С. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник Красько І.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_2 до Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_2 звернулася до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у місті
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 14.02.2014.

В обґрунтування позову позивач вказує
на те, що Державною податковою
інспекцією у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку щодо
отримання доходу у вигляді додаткового
блага гр. ОСОБА_2 за період з 01.01.2011р. по
31.12.2011р., за результатами якої складено
акт №30/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 08.02.2014р.

На підставі акту перевірки податковим
органом винесено спірне податкове
повідомлення-рішення, згідно якого гр.
ОСОБА_2 донараховано податок на доходи
фізичних осіб.

Вважає, що податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
14.02.2014 № було прийнято
відповідачем без з'ясування фактичних
обставин справи. Вказує на те, що
перевіряючим не досліджено той факт, що
кредитором не дотримано всіх вимог
передбачених абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.
164 Податкового кодексу України, а саме
не було повідомлено боржника про
анульовання (прощення) боргу. Тому,
контролюючий орган безпідставно
прийшов до висновку, що позивачем не
задекларовано дохід в сумі 606168,43 грн.
отриманий у вигляді додаткового блага
у 2011 році, що призвело до заниження
податку на доходи фізичних осіб.

Як наслідок позивач вважає, що на її
переконання, висновки контролюючого
органу, на підставі яких було винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, що викладене в
акті №30/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 08.02.2014р., є
необґрунтованим та безпідставним.

Представник позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав з наведених у ньому підстав,
просив задовольнити повністю.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у місті Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області позов не визнав. Представник
відповідача в судовому засіданні надав
пояснення, яке відповідає наведеному в
письмовому запереченні. Зокрема,
пояснив, що перевіркою встановлено
отримання позивачем доходу у вигляді
додаткового блага на суму 606168,43 грн.
Відповідно до наявної податкової
інформації фізична особа - платник
податку ОСОБА_2 протягом 2011р.
отримувала доходи, які згідно з
Податковим кодексом України
підлягають включенню до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу та відображенню платником
податку в річній декларації про
майновий стан і доходи.

Спірне рішення про збільшення грошових
зобов'язань та застосування штрафних
(фінансових) санкцій представник
відповідача вважає правомірним, в
задоволенні позову просив відмовити
повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
справи, перевіривши їх доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх у сукупності, відповідно до
вимог закону, суд дійшов висновку про
задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено.

На підставі наказу на проведення
перевірки від 31.01.2014р. № 114
уповноваженою особою Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області згідно з ст.78, ст.79,
ст.164, ст.179 Податкового Кодексу України
в період з 31.01.2014р. по 08.02.2014р. проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку щодо отримання доходу у
вигляді додаткового блага гр. ОСОБА_2 за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р.

За результатами перевірки складено акт
№30/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 08.02.2014р. (а.с.7-17),
відповідно до висновків якого
перевіркою встановлено порушення:

пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового
кодексу України, а саме встановлено
неподання податкової декларації за
2011р.;

пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п. 49.18 ст.49, абз.
«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179
Податкового кодексу України, в
результаті чого визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб за 2011р. в сумі
100790,28 грн..

Державною податковою інспекцією у
місті Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
підставі акта перевірки
№30/17-16-17-01-19/НОМЕР_1 від 08.02.2014р. прийнято:

податкове повідомлення-рішення №
від 14.02.2014, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
«податок на доходи фізичних осіб» на
100790,28 грн. - основного платежу та 25197,57
грн. - штрафної (фінансової) санкції
(а.с.6 т.1).

Не погоджуючись із вказаним податковим
повідомленням - рішенням фізична особа
ОСОБА_2 використала процедуру
адміністративного оскарження та
відповідно подала первинну скаргу до
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області.

Рішенням про результати розгляду
скарги від 10.04.2014 року за
№246/14/17-00-10-05-105/41 первинну скаргу ОСОБА_2
було залишено без задоволення.

В подальшому ОСОБА_2 звернулася зі
скаргою до Міністерства доходів і
зборів України з проханням скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 14 лютого 2014 року №. У
відповідності до рішення Міністерства
доходів і зборів України від 12.05.2014 року
за №2979/л/99-99-10-01-03-14 про результати
розгляду повторної скарги, в
задоволенні скарги було відмовлено.

Контролюючий орган в акті перевірки та
у рішеннях про результати розгляду
скарг вказує, що відповідно до
податкової інформації з ЦБД ДРФО ДПС
України фізична особа ОСОБА_2 протягом
2011р. отримувала доходи, які згідно з
Податковим Кодексом підлягають
включенню до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу та
відображенню платником податку в
річній декларації про майновий стан і
доходи (податковій декларації).
Відповідач вважає, що позивач отримала
дохід у 4 кв. 2011р. в сумі 606168,43 грн., а саме
дохід у вигляді додаткового блага
(анульованого кредитором боргу).

Суд не погоджується з такими
висновками відповідача, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України доходом з
джерелом його походження з України - є
будь-який дохід, отриманий резидентом
або нерезидентом, у тому числі від
будь-яких видів їх діяльності на
території України, її континентальному
шельфі, у виключній (морській)
економічній зоні.

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України додаткові
блага - кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші
види доходу, що виплачуються надаються)
платнику податку податковим агентом,
якщо такий дохід не є заробітною платою
та не пов'язаний з виконанням
обов'язків трудового найму або не є
винагородою за цивільно-правовими
договорами (угодами), укладеними з
таким платником податку (крім
випадків, прямо передбачених нормами
розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп.162.1.1, 162.1.3 п.162.1 ст.162
Податкового кодексу України
платниками податків є: фізична особа -
резидент, яка отримує доходи як з
джерела їх походження в Україні, так і
іноземні доходи; податковий агент.

У відповідності до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2
ст.164 Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються дохід, отриманий
платником податку як додаткове благо
(крім випадків, передбачених статтею
165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу
платника податку, анульованого
кредитором за його самостійним
рішенням, не пов'язаним з процедурою
банкрутства, до закінчення строку
позовної давності. Якщо кредитор
повідомляє платника податку-боржника
про анулювання боргу та включає суму
анульованого боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано, такий боржник самостійно
сплачує податок з таких доходів та
відображає їх у річній податковій
декларації.

Тобто, обов'язок відображення
боржником у річній податковій
декларації доходу у вигляді суми
анульованого кредитором боргу та
відповідно його сплаті до бюджету
виникає у разі повідомлення кредитором
боржника про анулювання боргу, а також
факт включення кредитором суму
анульованого боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку.

Згідно з п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу
України ставка податку становить 15
відсотків бази оподаткування щодо
доходів, нарахованих (виплачених,
наданих) (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають
податкові декларації за податковий
(звітний) рік згідно з статтями 177 і 178
цього розділу, застосовують ставку
податку 17 відсотків до частини
середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року.
Розмір середньомісячного річного
оподатковуваного доходу
розраховується як сума загальних
місячних оподатковуваних доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, поділена на кількість
календарних місяців, протягом яких
платником податку було одержано такі
доходи у податковому (звітному) році, за
який здійснюється декларування.

Таким чином, сума боргу платника,
анульованого (прощеного) за
самостійним рішенням кредитора до
закінчення строку позовної давності, є
об'єктом оподаткування податком на
доходи фізичних осіб та
оподатковується за ставками,
визначеними п. 167.1 Податкового кодексу
України (15 % та/або 17 %).

Згідно з пп. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового
кодексу України сума доходу платника
податку - боржника у вигляді суми
анульованого боргу відображається
кредитором у податковому розрахунку
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за формою №
1ДФ за підсумками звітного періоду, в
якому такий борг було анульовано, за
ознакою доходу « 126».

Крім того, згідно із п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок за
ставками, визначеними у ст. 167 Кодексу.

Отже, кредитор (банк) як податковий
агент у разі недотримання вимог абз.
«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового
кодексу України повинен нарахувати,
утримати та перерахувати до бюджету
податок із суми анульованого
(списаного) боргу за ставками,
визначеними у п. 167.1 ст. 167 Кодексу, та
згідно з п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 Кодексу
відобразити суму такого доходу у
податковому розрахунку за ф.1ДФ у
звітному періоду, в якому такий борг
було анульовано (списано).

Судом встановлено, що 01.08.2008р. між ВАТ
«Електрон Банк» та ОСОБА_2 укладено
Кредитний договір №КF51229 (а.с.18-21 т.1).
Згідно п.1.1 якого банк зобов'язується
надати позичальнику грошові кошти в
сумі 174500,00 дол. США строком на 15 років. У
відповідності до п.1.2 Кредитного
договору Позичальник зобов'язується
повернути Банку суму кредиту та
сплатити проценти за користування
кредитом у строки та в порядку,
передбачених Кредитним договором.
Позичальнику надається кредит на
фінансування споживчих потреб не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю (п.1.4 Кредитного договору).

07.10.2011р. між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_2
укладено договір про погашення
заборгованості (а.с.22 т.1). Згідно п.2.1
Позичальник бере на себе зобов'язання
не пізніше 14.10.2011р. здійснити погашення
заборгованості по Кредитному договору
№КF51229 від 01.08.2008р. в сумі 112000,00 дол. США
та витрат за проведену
претензійно-позовну роботу в розмірі
1861,25 грн. Відповідно до п.2.2 договору про
погашення заборгованості у випадку
надходження не пізніше 18.10.2011р. коштів в
розмірі сумі 112000,00 дол. США та витрат за
проведену претензійно-позовну роботу в
розмірі 1861,25 грн. за Кредитним
договором №КF51229 від 01.08.2008р. Банк бере
на себе зобов'язання звільнити
Позичальника від обов'язку погашення
залишку заборгованості по Кредитному
договору №КF51229 від 01.08.2008р. в розмірі
76394,21 дол. США.

До ДПІ у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від ПАТ «Фольксбанк» надійшов
лист №11-1/23410 від 24.09.2013р. (а.с.58 т.1) про те,
що за 4 кв. 2011р. у Податковому розрахунку
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого з них податку відображено
по ОСОБА_2 за ознакою доходу «126» суму
прощення боргу за Кредитним договором
№КF51229 від 01.08.2008р. в розмірі 606168,43 грн.,
що становить 76001,91 доларів США. Разом з
даним листом надійшла копія
листа-повідомлення Банку №09-3/30253 від
17.10.2011р., підготовленого ОСОБА_2 про
необхідність подання річної
податкової декларації та сплати
податку (а.с.59 т.1).

Суд звертає увагу на те, що ПАТ
«Фольксбанк» разом з листом №11-1/23410 від
24.09.2013р. не надав для відповідача
доказів направлення/вручення
листа-повідомлення Банку №09-3/30253 від
17.10.2011р., підготовленого на адресу
ОСОБА_2, як вимагає абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2
ст.164 Податкового кодексу України.
Відмітка на листі-повідомленні Банку
№09-3/30253 від 17.10.2011р. про отримання
власноручно ОСОБА_2 або за довіреністю
уповноваженою особою також відсутня.
Доказів надсилання (вручення) Банком
боржнику ОСОБА_2 такого повідомлення
також не надано і з листом №11-1/14182 від
01.07.2014р.

Крім того, відповідно до п.10.2
Кредитного договору №КF51229 від 01.08.2008р.
всі повідомлення за Кредитним
договором будуть вважатися зробленими
належним чином у випадку, якщо вони
здійсненні у письмовій формі та
надісланні рекомендованим листом,
кур'єром, телеграфом, або врученні
особисто за зазначеними адресами
сторін. Датою отримання таких
повідомлень буде вважатися дата їх
особистого вручення або дата поштового
штемпеля відділу зв'язку одержувача.

Також, відповідно до акту перевірки
відповідач не вказав та не отримав
будь-яких доказів повідомлення банком
гр.ОСОБА_2 про анулювання боргу. Таких
доказів не надано і до суду.

З огляду на що, у позивача відсутній
обов'язок відображення у річній
податковій декларації доходу у вигляді
суми анульованого кредитором ПАТ
«Фольксбанк» боргу та відповідно його
сплаті до бюджету.

З урахуванням встановлених в ході
судового розгляду справи обставин в їх
сукупності та оскільки відповідач в
ході проведення перевірки не отримав
доказів та не переконався про
повідомлення банком ОСОБА_2 про
анулювання боргу, не знайшли свого
підтвердження висновки контролюючого
органу про порушення позивачем вимог
Податкового кодексу України, а відтак
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 14.02.2014р. №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок на доходи
фізичних осіб» на 100790,28 грн. - основного
платежу та 25197,57 грн. - штрафної
(фінансової) санкції є протиправним і
таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятого ним податкового
повідомлення-рішення форми «Р» від
14.02.2014р. №.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області форми "Р" від 14.02.2014 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 251,98 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.