Справа № 814/3691/13-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3691/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Птичкіна В.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія
О.В.

суддів - Крусяна
А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі -
Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан Авто
Миколаїв» на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан Авто
Миколаїв» до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання протиправними і скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.08.2013 року № , № , № ,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Богдан Авто
Миколаїв» звернулось до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправними і скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області від 02.08.2013 № , № , №
.

Позивач вважає висновки ДПІ про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства безпідставними та
необґрунтованими.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
визнав, просив відмовити в їх
задоволенні з посиланням на результати
перевірки ТОВ «Богдан Авто Миколаїв».

Справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 року
адміністративний позов ТОВ «Богдан
Авто Миколаїв» залишено без
задоволення.

Не погодившись з таким рішенням ТОВ
«Богдан Авто Миколаїв» звернулось з
апеляційною скаргою на зазначене
рішення. Апелянт просить скасувати
постанову від 27.01.2014 року та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів встановила, що З 02.07.2013
по 08.07.2013 ДПІ здійснила позапланову
виїзну перевірку Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 22.02.2012 по
31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 22.02.2012 по
31.12.2012, результати якої оформила актом
від 17.07.2013 № 1540/22-200/38086440. Перевіркою ДПІ
виявила: - порушення Товариством пункту
135.1, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 з
врахуванням підпункту 14.1.11 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження суми доходів
за IV квартал 2012 року на 98 622 грн.; -
порушення Товариством пункту 138.2,
підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138 з
врахуванням підпунктів 14.1.36, 14.1.27пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення суми
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, на 502 410 грн., в
тому числі за ІІІ квартал 2012 року на 194
243 грн., за IV квартал 2012 року на 308 167 грн.;
- порушення Товариством пунктів 198.1, 198.3
статті 198, пункту 185.1 статті 185
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення суми податкового
кредиту з ПДВ на 135 554 грн., в тому числі
за липень 2012 року на 2 150 грн., за серпень
2012 року на 2 150 грн., за вересень 2012 року
на 7 632 грн., за жовтень 2012 року на 2 150
грн., за листопад 2012 року на 54 835 грн., за
грудень 2012 року на 66 637 грн.

Податковими повідомленнями-рішеннями:
від 02.08.2013 № ДПІ збільшила суму
грошового зобов'язання Товариства з
податку на прибуток на 157 771 грн. (з яких
126 217 грн. - за основним платежем, 31 554 грн.
- за штрафними (фінансовими) санкціями);
від 02.08.2013 № ДПІ збільшила суму
грошового зобов'язання Товариства з
ПДВ на 82 556 грн. (з яких 66 045 грн. - за
основним платежем, 16 511 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями); від
02.08.2013 № ДПІ зменшила розмір
від'ємного значення суми ПДВ на 69 509 грн.

Наведені податкові повідомлення -
рішення оскаржені позивачем до суду.
З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
посилався на те, що надані Товариством
під час перевірки акти надання послуг
(прийому-передачі виконаних робіт) за
своїм змістом не можуть вважатися
належними і достатніми доказами
надання послуг, оскільки відомості, що
в них містяться, не підтверджуються
відповідними документами (відсутня
інформація про місця розташування
білбордів і сітілайтів, дати і час
розміщення реклами в ефірі і т. ін.),що
товариство безпідставно включило до
складу податкового кредиту
відповідних податкових декларацій
суми ПДВ, що були сплачені на користь
ТОВ «МЕГА ПРОМ», ТОВ «Флагман Авто», ТОВ
«Консультаційно-аудиторська фірма
«Богдан», ТОВ «МАРИТЕН», ТОВ
«ЛАНТІКОМ».

Крім того, суд першої інстанції прийняв
до уваги викладену в Акті інформацію
стосовно того, що надання рекламних
послуг не є основними видами
діяльності ТОВ «МЕГА ПРОМ», ТОВ
«МАРИТЕН» і ТОВ «ЛАНТІКОМ», а
відсутність «… власних основних
засобів, трудових ресурсів та іншого
майна, які економічні необхідні для
виконання рекламних послуг …» ставить
під сумнів можливість надання цих
послуг.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
вважає його неправильним і таким, що не
відповідає вимогам КАС України та
приймає доводи, наведені в апеляційній
скарзі про те, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що в своєму рішенні суд першої
інстанції встановив, що на
підтвердження факту отримання послуг
від ТОВ «Мега Пром» і ТОВ «Маритен»
позивач під час перевірки надав
відповідні акти прийому-передачі
виконаних робіт і податкові накладні.
При цьому, на думку суду, зазначені
первинні документи за своїм змістом не
можуть вважатися належними і
достатніми доказами надання послуг,
оскільки в них відсутня інформація про
місця розташування біл-бордів і
сіті-лайтів, дати і часу розміщення
реклами в ефірі і т. ін.

Суд першої інстанції проігнорував
відповідні фотодокази надання послуг
зазначених в актах прийому-передачі
виконаних робіт, та взагалі ухилився
від надання оцінки фото доказів,
посилаючись на припущення про те, що
вони ніби не досліджувалися
відповідачем, а тому не можуть
спростувати висновки перевірки.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у
разі якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Згідно з п.44.7. ст.44 ПК України у разі
якщо посадова особа контролюючого
органу, яка здійснює перевірку,
відмовляється з будь-яких причин від
врахування документів, наданих
платником податків під час проведення
перевірки, платник податків має право
до закінчення перевірки надіслати
листом з повідомленням про вручення та
з описом вкладеного або надати
безпосередньо до контролюючого органу,
який призначив проведення перевірки,
копії таких документів (засвідчені
печаткою платника податків (за
наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи).

Під час перевірки позивачем були
надані посадовим особам контролюючого
органу вся наявна документація
стосовно всіх операції за період
перевірки. Зокрема це підтверджується
тим, що жодних запитів щодо надання
документів чи пояснень від позивача
посадовими посадовим особам
контролюючого органу не висувалося.

Отже, позивачеві до моменту прийняття
рішення контролюючим органом за
результатами перевірки взагалі не було
відомо, що посадові особи
контролюючого органу, які здійснювали
перевірку, відмовляються з будь-яких
причин від врахування наданих і
перевірених документів.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що, суд першої інстанції
проігнорував надані позивачем
банківські виписки, якими
підтверджується повна і своєчасна
оплата наданих послуг на рахунки ТОВ
«Мега Пром» і ТОВ «Маритен», та
наявність яких під час перевірки не
заперечувалася Відповідачем та
врахував нічим не підтверджену
інформацію викладену відповідачем в
акті перевірки щодо т.з. «основного
виду діяльності» контрагентів
Позивача, та «відсутність» «економічно
необхідних» засобів і ресурсів.

В своєму рішенні суд першої інстанції
визнав обґрунтованими доводи ДПІ про
недоведеність позивачем факту надання
ФОП ОСОБА_2 рекламних послуг та послуг з
дефектування автомобілів.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов хибного висновку,
оскільки згідно з відомостями, що
містяться в актах технічного огляду та
прийому-передачі автомобілів в МРК
власниками автомобілів є інші особи, а
не позивач, то останній безпідставно
включив до складу витрат 90 000 грн. Проте,
підпис власника автомобіля, якою він
підтверджує свою згоду з встановленими
ФОП ОСОБА_2 дефектами і визначеними
обсягами робіт і складу необхідних
запчастин, ніяк не спростовує право
позивача включити до складу витрат з
надання послуг третім особам витрати
на дефектування транспортних засобів.
Подібним хибним чином суд дійшов
висновку, що витрати понесені
позивачем на оплату послуг з ремонту
автомобіля силами ТОФ «Флагман Авто»
не можуть бути включені до витрат
позивача. Суд першої інстанції
всупереч нормам податкового,
цивільного і господарського
законодавства позбавив позивача права
відносити до витрат фактично понесені
та документально підтвердженні
витрати на оплату послуг
субпідрядників, яких залучає позивач в
межах надання послуг з сервісного
обслуговування автомобілів
споживачів.

Щодо всіх господарських операцій, які
здійснив позивач за перевірений період
та які були поставлені під сумнів в
акті перевірки на підставі припущень
посадових осіб контролюючого органу,
суд повністю проігнорував наявні в
матеріалах справи банківські виписки,
які свідчать про повний розрахунок
позивача за одержанні послуги.

Тому судова колегія вважає, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Колегією суддів також була надана
можливість представнику позивача -
апелянта підтвердити реальність
виконання операцій, що були предметом
дослідження податкового органу.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.
Дійшовши висновку, що поданих
сторонами доказів недостатньо для
встановлення обставин справи, суд має
право вжити передбачених законом
заходів для витребування належних
доказів із власної ініціативи.

Суд постановляє ухвалу про закінчення
з'ясування обставин у справі та
перевірки їх доказами тільки після
того, як проведено всі дії, необхідні
для повного і всебічного з'ясування цих
обставин, перевірено всі вимоги та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі, і вичерпано всі можливості щодо
збирання й оцінки доказів.

Докази, на які має послатися суд в
ухвалених ним рішенні не є вичерпними,
оскільки предмет доказування у цій
справі становлять обставини, що
підтверджують або спростовують
обґрунтованість визначення податкових
зобов'язань.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача заявив
клопотання щодо надання доказів на
підтвердження товарності цих операцій.
Такі доказі в матеріалах справи наявні
та були досліджені судом апеляційної
інстанції.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КАС доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Суд витребував у позивача докази, які
підтверджують або спростовують
правомірність податкового
зобов'язання, та позивач у справі такі
докази надав.

На підставі наданих додаткових доказів
та матеріалів справи судова колегія
дійшла наступного.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що «оскільки позивач суму 98 622 грн. до
складу доходів не включив, суд визнає,
що у ДПІ були підстави для встановлення
факту заниження Товариством доходів».
Тобто проігнорував той факт, що
перевіряючим у Акті зазначається: «ТОВ
«Богдан Авто Миколаїв» не враховано до
складу інших доходів (03 ІД Декларації з
податку на прибуток підприємств за 2012
рік) суму безнадійної заборгованості в
розмірі 98 662 грн.

Між тим, в пп..в) ст. 14.1.11 ПКУ визначено,
що: безнадійна заборгованість -
заборгованість суб'єктів
господарювання визнаних банкрутами у
встановленому законодавством порядку
або припинених як юридичні особи у
зв'язку з їх ліквідацією.

Як свідчить витяг з ЄДР по ТОВ «МЕГА
ПРОМ» (37212743) внесення до ЄДР судового
рішення про визнання юридичної особи
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури щодо ТОВ «МЕГА ПРОМ»
відбулося лише 04.06.2013р. Отже, позивач
станом на 01.01.2013р. жодних підстав для
віднесення заборгованості в розмірі 98
622 грн. до складу інших доходів не мав.

Більше того, кредиторська
заборгованість у розмірі 98622 грн. перед
ТОВ «МЕГА ПРОМ» була повністю погашена
31.01.2013р., про що свідчать банківські
виписки, однак відповідач проігнорував
надані під час перевірки докази.

В своєму рішенні суд першої інстанції
встановив, що на підтвердження факту
отримання послуг від ТОВ «Мега Пром»,
ТОВ «Маритен», ТОВ «ЛАНТІКОМ» позивач
під час перевірки надав відповідні
акти прийому-передачі виконаних робіт
і податкові накладні. При цьому, на
думку суду, зазначені первині
документи за своїм змістом не можуть
вважатися належними і достатніми
доказами надання послуг, оскільки в них
відсутня інформація про місця
розташування біл-бордів і сіті-лайтів,
дати і час розміщення реклами в ефірі і
т. ін.

Судова колегія вважає такі висновки
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Так, у періоді, що перевірявся, ТОВ
«БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ» з метою
забезпечення своїх виробничих потреб
здійснювало придбання у ТОВ «МЕГА
ПРОМ» () (відповідно до умов
договору № 0309 від 03.09.2012р.), у ТОВ
«МАРИТЕН» () (відповідно до
умов договору № 0207 від 02.07.2012р.), у ТОВ
«ЛАНТІКОМ» (() рекламних
послуг, а саме: друку постерів, оренди
білбордів, послуг промоутерів на
Радянській, розміщення реклами в ефірі
радіостанцій, реклами на сітілайтах,
трансляцій відеороліків на
світоідному екрані.

Факт надання вказаних послуг
підтверджується:

ТОВ «МЕГА ПРОМ» рахунками на оплату,
Актами надання послуг №1241 від 17.09.2012р.
на суму 49 620,02 грн., № 1297 від 30.09.2012р. на
суму 47080,00, № 1632 від 31.10.2012р. на суму 57370,04
грн., № 870 від 30.11.2012р. на суму 52210,06 грн.,
фото доказами та виписками з
банківських рахунків;

ТОВ «МАРИТЕН» рахунками-фактурою,
Актом № 4047 прийому- передачі виконаних
робіт до договору № 0207 від 02.07.2012р. від
31.07.2012р. на суму 50910,04 грн., Актом № 3030
прийому-передачі виконаних робіт до
договору № 0207 від 02.07.2012р. від 31.08.2012р. на
суму 58920,05 грн., фотодоказами та
виписками з банківських рахунків.

ТОВ «ЛАНТІКОМ» рахунком фактурою,
Актом надання послуг № 734 від 27.12.2012р. на
суму 46890,07 грн. фотодоказами та
виписками з банківських рахунків.

Вище перелічені акти надання послуг,
якими оформлено факт отримання від ТОВ
«МЕГА ПРОМ», ТОВ «МАРИТЕН» та ТОВ
«ЛАНТІКОМ» рекламних послуг мають всі
необхідні обов'язкові реквізити,
передбачені для оформлення первинних
документів, згідно зч. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999р. та п. 2.4. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, підписаний та
скріплений печаткою. Отже,
господарські операції підтверджені
первинними документами та
відображають реальне настання
правових наслідків.

Операції з отримання від ТОВ «МЕГА
ПРОМ», ТОВ «МАРИТЕН» та ТОВ «ЛАНТІКОМ»
рекламних послуг відображені в
бухгалтерському обліку відповідно до
Інструкції про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
30.11.1999р. № 291, в повному обсязі.

Вищезазначені акти надання послуг
мають силу первинних документів,
оскільки господарські операції
фактично були здійснені та відображені
в бухгалтерському обліку, спричиняють
реальні зміни майнового стану ТОВ
«БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ», а саме зміни в
структурі активів та зобов'язань
підприємства.

ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ проведено
розрахунки за надані рекламні послуги
в безготівковому вигляді повністю в
період липень 2012р. - січень 2013р.

Придбані ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ»
рекламні послуги використовувалися
для господарських потреб підприємства,
що безпосередньо впливало на результат
його діяльності та було направлено на
отримання доходу. Так, відповідно до
звіту наданого до органів статистики у
2012 році новоствореним підприємством
ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ» було
проданої76 легкових автомобілів (копія
звіту додається).

Суд першої інстанції проігнорував
відповідні фотодокази надання послуг
зазначених в актах прийому-передачі
виконаних робіт.

Судом апеляційної інстанції
досліджені надані позивачем
банківські виписки, якими
підтверджується повна і своєчасна
оплата наданих послуг на рахунки ТОВ
«МЕГА ПРОМ», ТОВ «МАРИТЕН», та ТОВ
«ЛАНТІКОМ». Їх наявність не
заперечувалася відповідачем під час
перевірки.

Суд першої інстанції, помилково
врахував інформацію викладену
Відповідачем в акті перевірки щодо т.з.
«основного виду діяльності»
контрагентів Позивача, та
«відсутність» «економічно необхідних»
засобів і ресурсів, тому що ст. 83 ПКУ
передбачено чіткий перелік підстав для
висновків посадових осіб органів
державної податкової служби під час
проведення перевірок.

Суд першої інстанції вважає витрати у
ІІІ-ІУ кварталах 2012 року у сумі 64500 грн. -
вартість послуг ТОВ
«Консультаційно-аудиторської фірми
«Богдан» з ведення бухгалтерського та
податкового обліку не підтвердженими
належними і достатніми доказами. Суд
мотивує це тим, що відповідно до п. 4.2.
договору, в актах приймання-передачі
послуг має наводитися опис наданих
послуг за звітній місяць.

Судова колегія вважає ці висновки
помилковими.

Вимогами ч. 4 ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р.
передбачено, що для забезпечення
ведення бухгалтерського обліку
підприємство самостійно обирає форми
його організації:

введення до штату підприємства посади
бухгалтера або створення
бухгалтерської служби на чолі з
головним бухгалтером;

користування послугами спеціаліста з
бухгалтерського обліку,
зареєстрованого як підприємець, який
здійснює підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи;

ведення на договірних засадах
бухгалтерського обліку
централізованою бухгалтерією або
аудиторською фірмою;

самостійне ведення бухгалтерського
обліку та складання звітності
безпосередньо власником або
керівником підприємства. Ця форма
організації бухгалтерського обліку не
може застосовуватися на підприємствах,
звітність яких повинна
оприлюднюватися, та в бюджетних
установах.

На підставі рішення керівництва
штатним розкладом підприємства від
17.07.2012р. передбачено посаду бухгалтера
у кількості 2-х осіб (копія додається).
Посадові інструкції цих бухгалтерів
від 17.07.2012р. передбачають виконання
такими фахівцями лише посадових
обов'язків пов'язаних з обробкою
первинної документації. Функції
головного бухгалтера на договірних
засадах виконує ТОВ
«Консультаційно-аудиторська фірма
«Богдан». Послугами цього підприємства
ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ»
користується починаючи з 2012 року та по
теперішній час.

В актах здачі-прийнятгя робіт № АК-0000159
від 04.07.2012р., № АК-0000192 від 01.08.2012р., №
АК-0000225 від 01.09.2012р., № АК-0000258 від
01.10.2012р., № АК- 0000291 від 01.11.2012р., № АК- 0000325
від 03.12.2012р. наводиться опис наданих
послуг, а саме: послуги із ведення
бухгалтерського та податкового обліку.
Що саме входить до таких послуг чітко
визначає п. 1.3. Договору № 34 від 04.07.2012р.
Цей перелік складається з п'ятнадцяти
підпунктів та займає одну сторінку
листа формату А4.

Таким чином, витрати ТОВ «БОГДАН АВТО
МИКОЛАЇВ» підтверджені належними та
достатніми доказами.

Щодо недоведеності позивачем факту
надання ФОП ОСОБА_2 рекламних послуг, та
послуг з дефектації автомобілів суд
першої інстанції дійшов хибного
висновку, що оскільки згідно з
відомостями, що містяться в актах
технічного огляду та прийому-передачі
автомобілів в МРК власниками
автомобілів є інші особи, а не позивач,
то останній безпідставно включив до
складу витрат 90 000 грн. Проте, підпис
власника автомобіля, якою він
підтверджує свою згоду з встановленими
ФОП ОСОБА_2 дефектами і визначеними
обсягами робіт і складу необхідних
запчастин, ніяк не спростовує право
позивача включити до складу витрат з
надання послуг третім особам витрати
на дефектацію транспортних засобів.

Суд першої інстанції також помилково
дійшов висновку, що витрати понесені
Позивачем на оплату послуг з ремонту
автомобіля силами ТОФ «Флагман Авто»
не можуть бути включені до витрат
позивача.

ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ» фактично
почало свою діяльність з 17.07.2012р. У
періоді, що перевірявся, ТОВ «БОГДАН
АВТО МИКОЛАЇВ» було новоствореним
підприємством, не володіло достатньою
кількістю обладнання та збільшувало
свій штатний розклад поступово.
Вважаємо що звернення до
субпідрядника, який володіє достатньою
кількістю кваліфікованого персоналу
та необхідного обладнання є абсолютно
виправданим та доцільним у вересні 2012
року.

Суд першої інстанції вважає
неправомірним включення ТОВ «БОГДАН
АВТО МИКОЛАЇВ» до податкового кредиту
грудня 2012 року у складі вартості послуг
з капітального ремонту приміщення СТО,
що були надані ПП «СТРОЙМОНТАЖ ЛМЛ»,
суми у розмірі 56 672грн. Таке рішення
мотивоване ч. 2 ст. 776 Цивільного кодексу
України, в якій зазначається, що
капітальний ремонт речі, переданої у
найм провадиться наймодавцем за його
рахунок, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 778
Цивільного кодексу України, якщо
поліпшення речі зроблено за згодою
наймодавця, наймач має право на
відшкодування вартості необхідних
витрат або на зарахування їх вартості в
рахунок плати за користування річчю.

Під час проведення перевірки,
перевіряючим проігноровано факт
надання згоди орендодавцем на
проведення капітального ремонту
приміщення.

Суд першої інстанції помилково дійшов
висновку, що ТОВ «БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ»
безпідставно включило до складу
податкового кредиту відповідних
податкових декларацій суми ПДВ, що були
сплачені на користь ТОВ «МЕГА ПРОМ»,
ТОВ «МАРИТЕН», ТОВ «ЛАНТІКОМ», ТОВ
«ФЛАГМАН АВТО», ТОВ «КАФ»Богдан».

Цей висновок є нічим не підтвердженим у
рішенні суду. Причинно-наслідковий зв
'язок між діяльністю підприємства та
порушенням норм чинного законодавства
не встановлений.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи і, крім того, судом порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі вимог ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення вимог
позивача.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан Авто
Миколаїв» задовольнити, постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року скасувати, постановити по справі
нову постанову, якою задовольнити
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Богдан
Авто Миколаїв» у справ №814/3691/13-а.

Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 02.08.2013 року №
, № , № .

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення
виготовлений 25.07.2014 року.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький