Справа № 817/1492/14
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"23" липня 2014 р.
Справа № 817/1492/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м. Житомирі апеляційну скаргу
Сарненської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"10" червня 2014 р. у справі за позовом
фізичної особи-підприємця-ОСОБА_4 до
Сарненської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправною
та скасування вимоги про сплату боргу ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом
Сарненської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Рівненській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки)
№Ф-60 від 12.05 2014.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що він, будучи
фізичною особою-підприємцем, водночас
є пенсіонером за віком, якому
призначено пенсію на підставі Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а відтак, вважає, що згідно Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Сарненської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Рівненській області
Рокитнівське відділення про сплату
боргу (недоїмки) №Ф-60 від 12 травня 2014
року.

В апеляційній скарзі Сарненська ОДПІ
Рівненської області, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати постанову суду та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 27.09.2002 (а.с.12), є платником
єдиного податку (а.с.13) та отримує
пенсію за віком, призначену у
відповідності до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (а.с.11,14).

12.05.2014 апелянтом було виставлено вимогу
про сплату недоїмки №Ф-60, якою
встановлено наявність заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5680,11 грн.
(а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
дійшов висновку, що правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Виключно даним Законом визначаються:
принципи збору та ведення обліку
єдиного внеску; платники єдиного
внеску; порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску;
розмір єдиного внеску та пропорції
його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI,
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07.07.2011
№ 3609-VI, який набрав чинності 06.08.2011,
статтю 4 Закону №2464-VI доповнено
частиною 4 такого змісту: особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню,
види пенсійних виплат, умови набуття
права та порядок визначення розмірів
пенсійних виплат; пенсійний вік
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на призначення
пенсії за віком, порядок здійснення
пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням визначено
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі -
Закон №1058-IV).

Згідно з визначенням, наведеним у ст.1
Закону №1058-IV, пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 Закону України №1058-IV
встановлено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Поряд з цим, абзацом 1 статті 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII встановлено, що
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Тому, пенсія за віком може бути надана
особі, яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за умови, що остання
працювала або проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

З системного аналізу вказаних норм
вбачається, що законодавство
встановлює пільги, як в обчисленні
стажу, так і в досягненні конкретного
віку для окремих категорій громадян.
Отже, вік і стаж роботи - це характерні
ознаки пенсії за віком, однак умови
призначення пенсій є різними, тоді як
такий вид пенсії, як пенсія за віком є
єдиним.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, з яким погоджується і
колегія суддів, що пенсіонер за віком -
це та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший, ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058.

Судом встановлено, що позивачу пенсія
за віком була призначена на ст.55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року №796-XII, тобто із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Як вбачається з
копії пенсійного посвідчення,
долученого до матеріалів справи та
ОСОБА_4 набув статусу пенсіонера за
віком з 23.03.2010 року.

Позивач у добровільному порядку у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
числиться.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
приписами частини 4 статті 4 Закону
№2464-VI визначена сукупність необхідних
умов за одночасної наявності яких
особа звільняється від сплати єдиного
внеску, а саме:

особа обрала спрощену систему
оподаткування;

є пенсіонером за віком або інвалідом;

отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Аналіз приписів даної норми Закону не
дає суду підстав вважати, що
звільняються від сплати єдиного
внеску лише ті особи, яким надано
пенсію за віком виключно на підставі
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

З урахуванням того, що позивач є
пенсіонером, отримує пенсію за віком та
добровільної згоди на участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не надавав,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позивач має
право на користування пільгами,
передбаченими ч.4 ст.4 Закону України №
2464-VI.

Вказана правова позиція знайшла своє
підтвердження в рішенні
Конституційного суду України від 11
червня 2014 року у справі за № 1-2/2014 року,
який зазначив, що " в Україні правове
регулювання відносин пенсійного
забезпечення здійснюється на підставі
Основного Закону України, відповідно
до якого виключно законами України
визначаються форми і види пенсійного
забезпечення (пункт 6 частини першої
статті 92 Конституції України). Умови та
порядок призначення, перерахунок і
виплата пенсій встановлюються Законом
України "Про пенсійне забезпечення" від
5 листопада 1991 року N 1788-ХІІ зі змінами
(далі - Закон N 1788), Законом N 1058, Законом N
796 та іншими законами України. Окремим
видом трудової пенсії є пенсія за віком
(пункт "а" статті 2 Закону N 1788). За
статтею 26, пунктами 3, 72 розділу ХУ
"Прикінцеві положення" Закону N 1058,
статтею 55 Закону N 796 умовами
призначення пенсії за віком, у тому
числі із зменшенням пенсійного віку, є
досягнення особою певного віку та
наявність необхідного страхового
стажу роботи. Згідно з частиною першою
статті 55 Закону N 796 особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону N
1058. Досягнувши передбаченого в
законодавстві України пенсійного віку
та маючи необхідний страховий стаж
роботи, працівники отримують право на
пенсію за віком. Реалізуючи це право,
вони набувають статусу пенсіонера за
віком. Конституційний Суд України
виходить з того, що зміна в
законодавстві поняття "пенсія по
старості" на "пенсія за віком" не може
погіршувати правове становище осіб,
які потребують соціального захисту.
Отже, до пенсіонерів по старості за
абзацом шостим статті 125 Кодексу
віднесено осіб, яким відповідно до
законодавства України призначено
пенсію за віком, у тому числі із
зменшенням пенсійного віку згідно зі
статтею 55 Закону N 796".

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
правові підстави для нарахування
позивачу недоїмки зі сплати єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відсутні, а тому
прийняття Сарненською ОДПІ вимоги №Ф-60
від 12.05.2014 є протиправним.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

В силу вимог статті 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає , що апелянт при прийнятті
вимоги про сплату недоїмки №Ф-60 від
12.05.2014 діяв не на підставі, не в межах
повноважень та не в спосіб, визначений
чинним законодавством, а тому
оскаржувана вимога є протиправною, і
такою, що підлягала скасуванню.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті,
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про задоволення
позову ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Судом вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення , не встановлено. Твердження
апеляційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сарненської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "10" червня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачум: Фізична
особа-підприємець-ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу: Сарненська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Широка,18,м.Сарни,Рівненська
область,34500

- ,