Справа № 308/16068/13-а
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої судді - Лемак О.В.

при секретарі - Сухан Н.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду, матеріали
адміністративної справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ужгородському районі
Закарпатської області , про визнання
неправомірними дій (бездіяльність)
щодо нарахування державної допомоги
дітям війни відповідно до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» та зобов'язання вчинення певних
дій,-

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2010 року ОСОБА_1
звернулася до Ужгородського
міськрайонного суду з зазначеною
позовною заявою мотивуючи її тим, що
вона являється дитиною війни і
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» має
право на отримання щомісячної
соціальної допомоги в вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, але з
09.07.2007р.по 31.12.2007року та з 22.05.2008року по
сьогоднішній день відповідачці така
допомогу не виплачувалась
(виплачувалась не в повному обсязі), у
звязку з чим вона зверталась з заявою
до ПФУ в Ужгородському районі про
проведення перерахунку, але в
проведені такого їй було відмовлено.
Позивачка вважає таку відмову
незаконною та такою, що порушує її
гарантовані Конституцією України та
визначені ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» права, а
тому просить визнати бездіяльність УПФ
в Ужгородському районі протиправною,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок призначеної їй, як дитині
війни, пенсії, з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ст.28 Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування», щомісяця. Зобов'язати
УПФ в Ужгородському районі здійснити
нарахування, перерахунок та виплатити
їй заборгованість недоплаченої пенсії
з підвищенням за період з 09.07.2007р.по
31.12.2007р. та з 22.05.2008року по дату
винесення рішення по справі. Стягнути з
відповідача на її користь понесені
судові витрати.

В судове засідання позивачка
ОСОБА_1 з'явилася, позовні вимоги
підтримала та просить
адміністративний позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі в судове
засідання не з'явився, але надав суду
письмові заперечення в яких просить
розглянути справу без його участі в
порядку письмово провадження, позовні
вимоги не визнає, оскільки виплата
державної соціальної допомоги
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. В 2007 році
підвищення щомісячної державної
соціальної допомоги «дітям війни»
проводилось лише тим дітям війни, які
визнані у встановленому порядку
інвалідами, що передбачено в ст.111 ЗУ
«Про державний бюджет України на 2007 р.»
З 28.05.2008 року по теперішній час дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «;Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
підвищення проводиться у розмірі
встановленому п.8 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 р. №
530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян». Вказує на
те, що позивачем не дотримано
процесуальних строків для звернення до
суду за захистом своїх прав, а причини
порушення терміну для звернення
наведені позивачкою, не можуть бути
визнані поважними.

Дослідивши матеріали справи,
виходячи з їх належності та
допустимості, суд приходить до
наступних висновків:

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до
ст.1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» являється дитиною
війни.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року №2195-IV (із внесеними
змінами і доповненнями) дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України. При
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України
«Про державний бюджет на 2007 рік» дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» було зупинено, як і
в 2006 році було зупинено цю ж норму
Законом України «Про Державний бюджет
на 2006 рік».

Відповідно, Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року у справі №6-рп/2007 р. (справа про
соціальні гарантії громадян) визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) п.12 ст. 71 ЗУ
«Про державний бюджет України на 2007 р.»,
яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визначені
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність, рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року зворотної дії в часі не має, відтак
на період до 09 липня 2007 року не
поширюється. Рішень щодо аналогічних
норм Закону України «Про Державний
бюджет на 2006 рік» Конституційним Судом
України не приймалось.

Пункт 41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» викладено у новій
редакції та встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, тобто 10% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Так, Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) положення п. 41
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, поновили
свою дію положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у редакції цього Закону від 18
листопада 2004 року, тобто з 22 травня 2008
року відновлено право дітей війни на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Рішення Конституційного суду
України від 22.05.2008 року є обов'язковим
до виконання на території України і має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
визнаних неконституційними. Положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
які визнані неконституційними,
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним судом України рішення
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, і відповідно
поновили свою дію положення ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», які діяли до прийняття
неконституційних норм Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Окрім, Рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 дія
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» не обмежувалась.

Однак, органи Пенсійного фонду
підвищення дітям війни виплачуються
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 р. №
530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», п. 8 якої
встановлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«;Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у таких
розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1
липня - 48,2, з 1 жовтня - 49,8 гривні. Та
вказана постанова є підзаконним
нормативно-правовим актом, у зв'язку з
чим підлягає застосуванню вимоги
положення Закону, тобто починаючи з
22.05.2008 року відповідач повинен був
нараховувати та виплачувати позивачу
підвищення до пенсії, передбачене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в редакції, яка діяла до
01.01.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» державні гарантії дітям війни,
встановлені цим Законом, не можуть бути
обмежені або скасовані іншими
нормативно-правовими актами.

Пунктом 7 частини першої Закону
України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми
випливає, що визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

Згідно п.11 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 19.12.2011 року №8 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у звязку із
застосуванням статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
судам необхідно надавати перевагу тій
із них, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Судам слід враховувати, що до
набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
тобто до 23.07. 2011 року, при вирішенні
справ цієї категорії щодо розміру
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, дітям
війни застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону про
соціальний захист дітей війни. Із 23
липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень у
зазначених категоріях справ судам
необхідно перевіряти на відповідність
вимогам Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету».

Суд не приймається до уваги
посилання сторін на те, що до даних
правовідносин не підлягає
застосуванню положень ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки на час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначався лише ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і згідно з цією нормою
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону
України «Про прожитковий мінімум»
визначено, що прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм при
визначенні розміру підвищення
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» є
розмір мінімальної пенсії за віком,
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством України розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на підвищення пенсії, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Доводи УПФ в Ужгородському району,
що фінансування виплат, пов'язаних із
застосуванням Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
проводиться із державного бюджету і
Положенням «Про Пенсійний фонд
України» визначено вичерпний перелік
використання бюджетних коштів, які
здійснюються виключно за призначенням
суд вважає безпідставними.

Відповідно до Указу Президента
України «Про Положення про Пенсійний
фонд України» № 384/2011 від 06 квітня 2011
року та постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Положення
про Пенсійний фонд України» № 1261 від 24
жовтня 2007 року, призначення та
перерахунок розміру пенсії належить до
компетенції органів Пенсійного фонду
України.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. № 8-2 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 березня
2008 р. за № 209/14900, одним із основних
завдань управління є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Виходячи з аналізу зазначених
норм законодавства, рішень
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року у справі №6-рп/2007 р. та від 22.05.2008 р.
№ 10-рп/2008, приписів ч. 2 ст. 152
Конституції України, суд вважає, що в
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 р. по
31.12.2009 р. та з 01.01.2010 р. по 22.07.2011 р.,
включно, позивач мав право на
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком
передбачене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
з врахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Разом з тим слід зазначити, що у
відповідності до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду. Для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 до суду за захистом
свого порушеного права звернулась
03.12.2010 року, що стверджується вхідним
штампом суду. Наведені в позовній заяві
причини пропуску звернення до суду, суд
вважає такими, що не є поважними, а тому
вважає, що шестимісячний строк
звернення до суду слід обчислювати
саме з цієї дати.

Частиною 1 статті 100 КАС України
визначено, що адміністративний позов,
поданий до суду після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи наведене, суд вимоги
ОСОБА_1, які стосуються нарахування та
виплати їй підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року по 02.06.2010 р. вирішує
окремим процесуальним документом.

У відповідності до ст.94 КАС
України стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 понесені
ним витрати на оплату державного мита в
розмірі 3,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 99, 100, 158, 159, 160, 163, 185,
186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати дії управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області щодо не нарахування та виплати
ОСОБА_1, як дитині війни, підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з врахуванням ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 03.06.2010 р. по
03.12.2010 р. (включно) протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ужгородському районі
Закарпатської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1, як дитині війни,
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з врахуванням ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 03.06.2010 р. по
03.12.2010 р. (включно), та з урахуванням
проведених виплат за вказаний період.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 понесені
нею витрати на оплату державного мита в
розмірі 3,40 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лемак
О.В.