Справа № 826/4154/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4154/14
інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Київського державного підприємства
"Ізумруд" на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва до
Київського державного підприємства
"Ізумруд" про стягнення заборгованості
в розмірі 1 000 048,14 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Київського державного
підприємства "Ізумруд" про стягнення
заборгованості в розмірі 1 000 048,14 грн..

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
травня 2014 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
повністю.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
22.01.2014 року відповідачем було отримано
розрахунок фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до п.п. "б"-"з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
січень-березень 2014 №660/05 від 17.01.2014 на
загальну суму 1000048,14 грн., з них: 650530,84
грн. за січень 2014 року та 349517,30 грн. за
лютий 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV, страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею першою
вказаного Закону - це кошти відрахувань
на соціальне страхування, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Особи, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№ 2 визначено, зокрема, ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до пункту «а» цієї статті на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.
Пунктами «б» та «з» зазначеної статті
Закону визначено, що до цих категорій
також належать: працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Відповідно до абзацу 4 п.1 ст. 2 Закону №
400/97-ВР для платників збору, визначених
п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці 1 цього
пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом. Підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України.

Враховуючи викладені норми, витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
на підставі пункту «б» - «з» статті 13
Закону №1788-ХІІ особам, які були зайняті
на роботах за Списком № 2, покриваються
підприємствами та організаціями.

Суми витрат, що підлягають
відшкодуванню та заявлені до стягнення
за даним адміністративним позовом,
підтверджені наданими позивачем у
справі документами, розрахунками
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії.

Беручи до уваги те, що суми страхових
внесків до Пенсійного фонду України
відповідач у встановлені
законодавством строки не сплатив,
наявність у нього вказаної
заборгованості підтверджується
матеріалами справи, доказів погашення
відповідачем зазначеної
заборгованості не надано, судова
колегія приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 1-2 ст. 104 Цивільного
кодексу України юридична особа
припиняється в результаті
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або ліквідації. У
разі реорганізації юридичних осіб
майно, права та обов'язки переходять до
правонаступників. Юридична особа є
такою, що припинилася, з дня внесення до
єдиного державного реєстру запису про
її припинення.

Таким чином, колегія суддів критично
ставиться до посилання відповідача,
щодо припинення юридичної особи, адже
матеріали справи не містять
відповідного витягу з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців, який би
підтверджував означений факт.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київського
державного підприємства "Ізумруд"
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя

В.В.Файдюк

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.