Справа № 509/4798/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2014 р. м. Київ
К/800/21452/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Мороза В.Ф.; Розваляєвої Т.С.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Авангардівської
селищної ради Овідіопольського району
Одеської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії, що
переглядається за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Оводіопольського
районного суду Одеської області від 21
листопада 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18 березня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Авангардівської
селищної ради Овідіопольського району
Одеської області (Рада) про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що звернувшись до Ради із
заявою про виділення земельної ділянки
для безоплатної передачі у власність,
отримав відмову, обґрунтовану
відсутністю доданих до заяви графічних
матеріалів щодо місця розташування
ділянки.

Посилаючись на те, що не зобов'язаний
обирати конкретну земельну ділянку в
межах населеного пункту, тому законно
зазначив місцем розташування ділянки
смт. Авангард, просив скасувати рішення
Ради від 5 квітня 2013 року щодо
відмови в задоволенні клопотання
ОСОБА_4 про надання у власність
земельної ділянки, а також просив
зобов'язати Раду повторно розглянути
відповідне клопотання.

Постановою Оводіопольського районного
суду Одеської області від 21
листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що у січні та
лютому 2013 року позивач звернувся до
Ради із заявою про виділення земельної
ділянки для безоплатної передачі у
власність в порядку, передбаченому
статтею 118 Земельного кодексу України.
У заяві вказав бажане місце
розташування ділянки - смт. Авангард
Овідіопольського району Одеської
області.

12 лютого 2013 року постійною комісією
Ради з питань земельних відносин
направлено позивачу лист, у якому
повідомлено про невідповідність його
заяви вимогам статті 118 Земельного
кодексу України щодо відсутності
позначення місця розташування
земельної ділянки.

Рішенням Ради від 5 квітня 2013 року № 673-V,
яке мотивовано аналогічним чином,
ОСОБА_4 відмовлено у передачі земельної
ділянки у власність.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, а апеляційний суд
погодившись з таким висновком,
виходили з того, що на час звернення
позивача до Ради з відповідною заявою,
розпочаті роботи з внесення змін до
генерального плану смт. Авангард. Це
потягло невизначеність статусу
окремих ділянок в межах населеного
пункту, тому у Ради не було права
здійснювати передачу їх у власність.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з остаточними висновками
судів про необґрунтованість позову.

Відповідно до частини шостої статті 118
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
відносин) громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з частиною сьомою цієї ж статті
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Таким чином, позначене на відповідному
графічному матеріалі бажане місце
розташування земельної ділянки з її
орієнтовними розмірами є складовою
частиною заяви, відмова у задоволенні
якої є предметом цього спору.

Аналіз наведених вимог Кодексу щодо
обов'язкової відповідності місця
розташування ділянки вимогам законів,
генеральних планів, схем та проектів
землеустрою, дає підстави
стверджувати, що таке місце має бути
конкретно визначеним.

Судами встановлено, що позивач
належних графічних матеріалів до заяви
не додав, тому відмова Ради у
задоволенні його заяви є законною та
обґрунтованою.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Оводіопольського районного суду
Одеської області від 21 листопада 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

В.Ф.Мороз

Т.С.Розваляєва