Справа № 804/8036/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 р. Справа № 804/8036/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємця ОСОБА_2 до Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
про визнання неправомірними і
скасування приписів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний
позов Приватного підприємця ОСОБА_2 до
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області в якому
позивач просить суд визнати
неправомірними і скасувати приписи
№33п, №34п від 15.05.2014 року та постанову
№П-32 від 27.05.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем безпідставно винесено
приписи №33п, №34п від 15.05.2014 року та
накладено штраф за порушення у сфері
містобудівної діяльності, оскільки
щодо житлового приміщення, що
експлуатується як перукарня та
майстерня по ремонту швейних машин, у
1997 році належним чином отримано
відповідні дозволи на реконструкцію та
проектування у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Позивач позовні вимоги підтримав, не
заперечував щодо розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача заперечень
суду не надавав, в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вирішив розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

На підставі наказу Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
№04 ОД від 22.01.2013 року посадовою особою
Інспекції було видано направлення №
965/12 від 13.05.14 року.

У акті позапланової перевірки
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 15 травня
2014 р. №114 зазначається, що приміщення
квартири використовується під
перукарню та майстерню без введення в
експлуатацію, що є порушенням ст..36,
ст..39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

За результатами перевірки, посадовою
особою Інспекції 15.05.2014 року складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, приписи №33п
та №34п від 15.05.2014 року, які отримано
позивачем 15.05.2014 року.

27.05.2014 року, розглянувши матеріали
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
відповідачем винесено постанову № П-32,
якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та накладено штраф в
розмірі 10200,00 грн.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Повноваження Державної
архітектурно-будівельної інспекції
щодо здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
визначені статтею 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим Указом
Президента України від 08.04.2011 № 439/2011,
Порядком здійснення державного
архітектурного контролю, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 № 553, Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1995 № 244.

Згідно ст..41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
(надалі - Порядок) визначено процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 14 Порядку,
суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний допускати посадових осіб
інспекції до проведення перевірки за
умови дотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Згідно п.7 Порядку позаплановою
перевіркою вважається перевірка, яка
не передбачена планом роботи
інспекції.

Абзац 11 пункту 7 Порядку передбачено
обов'язок посадової особи інспекції
під час проведення позапланової
перевірки пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення перевірки.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право:

безперешкодного доступу на місце
будівництва об'єкта, або
місцезнаходження суб'єкта
господарювання, який провадить
господарську діяльність, пов'язану з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;

складати протоколи про вчинення
правопорушень та акти перевірок, і
накладати штрафи у межах повноважень,
передбачених законом.

Згідно п.14 Порядку суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний, зокрема, виконувати
вимоги інспекції щодо усунення
виявлених порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності.

Відповідно до пунктів 16, 18 Порядку за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки. Акт
перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник надається
суб'єкту містобудування, щодо якого
здійснюється контроль, а другий
залишається в інспекції. Акт
підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку та
суб'єктом містобудування щодо якого
здійснено перевірку.

Частиною 4 ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
та пунктом 17 Порядку передбачено, що у
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Частиною 4 ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
та пунктом 22 Порядку посадові особи
органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
накладати штрафи відповідно до закону.

Згідно п. 2 Порядку накладення штрафів
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №244 від 06.04.1995 p.,
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності
розглядаються Держархбудінспекцією та
її територіальними органами.

Накладати штраф від імені інспекцій
мають право керівник
Держархбудінспекції та уповноважені
ним його заступники, керівники
територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступники у
межах своїх повноважень.

Пунктом 4 Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, передбачено, що підставою
для розгляду справи про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності є
відповідний протокол, складений
посадовою особою інспекції за
результатами перевірки.

Відповідно до п.7 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності рішення про
накладення штрафу оформлюється
постановою про накладення на суб'єкта
містобудування штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що є виконавчим документом
і підлягає виконанню в установленому
законом порядку.

Так, судом встановлено, що Рішенням
Павлоградської міської ради народних
депутатів №216 від 13.03.1997 р. надано
дозвіл на виконання окремого входу та
використання житлової квартири
АДРЕСА_1 під майстерню по ремонту
друкарських та швейних машин.

Згідно наданого позивачем проекту
вбачається, що останній погоджений
відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, посилання відповідача в
приписі №34п від 15.05.2014 року на
відсутність дозволу та погодженого
проекту є безпідставними, а тому
вказаний припис є протиправним та
підлягає скасуванню.

Приписом №34п від 15.05.2014 року
встановлено, з посиланням на ст..36, ст..39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
Постанову Кабінету Міністрів України
«Питання прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів», що
експлуатація перукарні та майстерні по
ремонту швейних машин проводиться без
прийняття об'єкту в експлуатацію.

Також, постановою № П-32 від 27.05.2014 року,
з посиланням на ч.13 ст.96 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Проте, суд зазначає, що вищевказані
норми законодавства не діяли на момент
проведення робіт з перебудови жилої
квартири АДРЕСА_1

Крім того, вказані норми законодавства
визначають процедуру прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів.

Однак, як вбачається з Рішення
Павлоградської міської ради народних
депутатів №216 від 13.03.1997 р., позивачу
надано дозвіл на виконання окремого
входу та використання житлової
квартири АДРЕСА_1 під майстерню по
ремонту друкарських та швейних машин.

Тобто, окремий вхід мав бути виконаний
у квартиру АДРЕСА_1, що придбана
позивачем згідно договору купівлі -
продажу від 28.08.1996 року, тобто в будівлі
закінченої будівництвом та прийнятої
до експлуатації.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати
приписи №33п, №34п від 15.05.2014 року та
постанову №П-32 від 27.05.2014 року, що
винесені Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати в
розмірі 74,00грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова