Справа № 2-а-4556/11/2208
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4556/11/2208
Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.О.
Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському на постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 22 липня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2011 року позивач звернувся в суд
з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському про
зобов'язання нарахувати і виплатити
пенсію.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 22 липня 2011 року позовні
вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати незаконне, на
його думку, судове рішення.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 та отримує
пенсію та щомісячну додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначену у відповідності до статтей
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до постраждалих
першої категорії, що є інвалідами 3-ї
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Згідно до частини 3 статті 54
вищевказаного Закону, встановлено, що в
усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів 3-ї групи, щодо яких
встановлено зв`язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Всупереч статтей 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року та Постановою
Кабінету Міністрів України №654 від
16.07.2008 року, а не в розмірі, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Міністрів України №530 від
28.05.2008 року та Постановою Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року
відповідач не правомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено статтями 50, 54
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Проте, судом першої інстанції не
враховано пропущений позивачем строк
звернення до адміністративного суду,
не надано оцінку поважності причин
його пропуску та помилково зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
Кам`янець-Подільському районі
Хмельницької області здійснити
перерахунок основної та додаткової
пенсії позивачу з 02 серпня 2007 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
травня 2010 року, з 09 грудня 2010 року по
деньприпинення такого права, при
цьмому основної пенсії у розмірі не
менше 6 мінімальних пенсії за віком та
додаткової пенсії у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з наступним перерахунком
вказаних основної та додаткової пенсії
відповідно до змін законодавчо
встановлених розмірів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

При цьому колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо задоволеня вимоги
позивача нараховувати та виплачувати
пенсію з подальшим її перерахунком,
оскільки правовою підставою для
звернення до адміністративного суду є
захист порушених прав, свобод чи
інтересів, то право на позов у особи
виникає лише після порушення
відповідачем її права, тобто захисту
підлягає вже порушене право, а не те,
яке може бути порушено у майбутньому і
щодо якого невідомо, буде воно порушено
чи ні.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи, що законодавець визначив
можливість суду першої інстанції при
вирішенні питання про відкриття
провадження у справі вирішувати
одночасно і питання про поновлення
строків, за наслідками якого суд, якщо
не знайде підстав для його поновлення,
залишає позов без розгляду, що в свою
чергу не позбавляє особу права на
повторне звернення до суду з
аналогічними вимогами.

Колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги заявлені позивачем за межами
строків звернення до
адміністративного суду, слід залишити
без розгляду, а щодо вимоги
нараховування та виплати пенсії з
подальшим її перерахунком слід
відмовити.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право позивача на
отримання проведення перерахунку та
виплати основної та додаткової пенсії
підлягає захисту за період з 06 січня 2011
року, оскільки позов подано до суду 06
липня 2011 року.

Тобто, слід зобов'язати управління
Пенсійного фонду України у
Кам`янець-Подільському районі
Хмельницької області нарахувати та
виплатити позивачу пенсію передбачену
ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
починаючи з 06 січня 2011 року по день
припинення права на таку допомогу з
урахуванням проведених виплат.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському задовольнити
частково.

Постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 22 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському про
перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в
м.Кам'янець-Подільському щодо відмови у
перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно
до статтей 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в
м.Кам'янець-Подільському здійснити
перерахунок основної та додаткової
пенсії ОСОБА_2, як учаснику ліквідації
на Чорнобильській АЕС 1 категорії
інваліду 3 групи, з 06 січня 2011 року по
день припинення права з урахуванням
проведених виплат, при цьому основної
пенсії у розмірі не менше 6 мінімальних
пенсії за віком та додаткової пенсії у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до статтей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському здійснити
перерахунок основної та додаткової
пенсії ОСОБА_2 відповідно до статтей 50,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 02 серпня 2007 року
по 05 січня 2011 року - залишити без
розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Смілянець Е. С.