Справа № 2а-801/12
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р.
Справа № 107444/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового
засідання Прокопенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Смиковецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 січня 2012 року про
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Смиковецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Смиковецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області, яким просила визнати дії
відповідача про відмову в затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення їй
у власність земельної ділянки площею
0,08 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 незаконними, зобов'язати
відповідача затвердити проект
землеустрою щодо відведення їй у
власність земельної ділянки площею 0,08
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд по АДРЕСА_1.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 січня 2012 року провадження
у справі закрито. Ухвала мотивована
тим, що оскільки позивач просить
зобов'язати орган місцевого
самоврядування затвердити проект
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки, тобто
прийняти рішення, яким реалізовуються
повноваження територіальної громади
як учасника цивільно-правових
відносин, і з якого виникають цивільні
права і обов'язки позивача, даний спір
має приватноправовий характер, а тому
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, в
апеляційному порядку її оскаржив
відповідач, просить ухвалу скасувати
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що із змісту
заявленого позову його предметом є
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання затвердити проект щодо
відведення земельної ділянки. Тому
дану справу слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як вбачається з позовної заяви, 30
листопада 2007 року рішенням № 166 11-ої
сесії 5-го скликання Смиковецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області позивачу було
надано дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки площею 0,08
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд по АДРЕСА_1, а наступним
рішенням № 317 від 15 квітня 2009 року
уточнено категорію земель, наданих
позивачу, а саме за рахунок земель,
ненаданих у власність або постійне
користування.

На підставі зазначених рішень
сільської ради, ліцензованою
землевпорядною організацією у
встановленому законом порядку
розроблено проект землеустрою щодо
відведення у власність позивача
зазначеної земельної ділянки, який
пройшов погодження всіма дозвільними
органами у Тернопільському районі, в
тому числі і відповідачем.

Однак у затвердженні проекту
землеустрою рішенням Смиковецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області № 109 від 11
жовтня 2011 року позивачу відмовлено.

ОСОБА_2 оскаржила рішення Смиковецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області № 109 від 11
жовтня 2011 року у судовому порядку.

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що дану справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою
статті 2 Земельного кодексу України
земельні відносини - це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади.

Носієм суверенітету і єдиним джерелом
влади в Україні є народ. Народ здійснює
владу безпосередньо і через органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування (частина друга статті 5
Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті
140, частини першої статті 144 Конституції
України місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи; органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку
(частина десята статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Статтею 80 Земельного кодексу України
встановлено, що суб'єктами права
власності на землю є, зокрема,
територіальні громади, які реалізують
це право безпосередньо або через
органи місцевого самоврядування, на
землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності (частини перша,
друга статті 83 Земельного кодексу
України).

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС України до компетенції
адміністративних судів віднесено
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Зазначений у цій процесуальній нормі
термін «суб'єкт владних повноважень»
означає орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень
(пункт 7 частини першої статті 3 КАС
України).

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно, прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

У пунктах «а», «б», «в», «г» і «к» статті
12 Земельного кодексу України
передбачено, що до повноважень
селищної ради належить: розпорядження
землями територіальних громад;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування; вилучення їх із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу; викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб відповідної територіальної
громади селища; вирішення інших питань
у галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Оскаржуваним рішенням Смиковецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області № 109 від 11
жовтня 2011 року відмовлено у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, який
погоджений у встановленому законом
порядку всіма дозвільними органами
Тернопільського району, тобто між
сторонами у справі виник спір щодо
оскарження рішення органу місцевого
самоврядування, яким регулюються
питання щодо відведення земельної
ділянки у власність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі
№ 1-6/2010 за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України,
пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України було надано офіційне
тлумачення зазначених норм.

В п. 1 резолютивної частини рішення
Конституційний Суд України зазначив:

- положення частини першої статті 143
Конституції України, згідно з якими
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
«вирішують інші питання місцевого
значення, віднесені законом до їхньої
компетенції», слід розуміти так, що при
вирішенні цих питань органи місцевого
самоврядування діють як суб'єкти
владних повноважень;

- положення пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України у
частині повноважень сільських,
селищних, міських рад відповідно до
цього кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень;

- положення пункту 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України стосовно
поширення компетенції
адміністративних судів на «спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності» слід розуміти
так, що до публічно-правових спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про
Конституційний Суд України» рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

Про це ж вказано і в п. 2 резолютивної
частини зазначеного рішення.

Тому висновок суду першої інстанції
про те, що спір має приватно-правовий
характер та стосується реалізації
повноважень територіальної громади як
учасника цивільно-правових відносин, а
тому підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, є невірним.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального
справа, тому її слід скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199,
ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Смиковецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області задовольнити
частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 17
січня 2012 року про закриття провадження
у справі № 1915/801/12 за позовом ОСОБА_2 до
Смиковецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії - скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлений 23.07.2014
року.