Справа № 21-117а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючогоКривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Коротких О.А.,
Кривенди О.В., Маринченка В.Л.,
Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Терлецького О.О., Тітова Ю.Г., -
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України (далі -
Міноборони) про визнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
протиправним рішення Міноборони від 20
листопада 2012 року про нарахування
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням інвалідності,
пов'язаної із виконанням обов'язків
військової служби, із розрахунку
грошового забезпечення без грошової
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань;
зобов'язати відповідача перерахувати
зазначену одноразову грошову допомогу
та здійснити виплату її невиплаченої
частини.

На обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він проходив службу на
посаді старшого офіцера відділу
правового забезпечення фінансової та
господарської діяльності Департаменту
правового забезпечення Міноборони.

Наказом Міністра оборони України від 20
липня 2012 року № 547 його звільнено у
запас за пунктом «б» частини шостої
статті 26 Закону України від 25 березня
1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий
обов'язок і військову службу» (за
станом здоров'я).

Наказом директора Департаменту
правового забезпечення Міноборони від
23 липня 2012 року № 80 його виключено зі
списків особового складу Департаменту
та направлено для зарахування на
військовий облік з 31 серпня 2012 року до
Дніпровського районного у місті Києві
військового комісаріату, а також
призначено здійснити йому виплату
грошової допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань у розмірах
місячного грошового забезпечення.

20 листопада 2012 року рішенням Комісії з
розгляду питань, пов'язаних із
призначенням і виплатою одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
оформленим протоколом № 7,
затвердженим Міністром оборони
України, позивачу, який згідно з
довідкою МСЕК є інвалідом ІІ групи
внаслідок травми, пов'язаної з
виконанням обов'язків військової
служби, призначено виплату одноразової
грошової допомоги в розмірі
30-місячного грошового забезпечення у
розмірі 152 796 грн. До складу грошового
забезпечення, з якого обчислено її
розмір, увійшли: посадовий оклад - 1200
грн, оклад за військовим званням - 130
грн, надбавка за вислугу років - 399 грн,
надбавка за виконання особливо
важливих завдань - 1729 грн, надбавка за
роботу, яка передбачає доступ до
державної таємниці, - 180 грн, премія - 1455
грн 20 коп.

Визначений розмір грошового
забезпечення, на думку позивача, є
неправильним, оскільки при його
обрахуванні відповідач не включив до
його складу грошову допомогу на
оздоровлення в розмірі 5093 грн 20 коп. та
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
5093 грн 20 коп., які були йому виплачені
перед звільненням, що призвело до
неправильного визначення розміру
призначеної йому одноразової грошової
допомоги у зв'язку із інвалідністю.

Окружний адміністративний суд міста
Києва постановою від 23 липня 2013 року,
залишеною без змін ухвалами Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року та Вищого
адміністративного суду України від 20
січня 2014 року, у задоволенні позову
відмовив.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про
перегляд зазначеної ухвали суду
касаційної інстанції з підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, посилаючись на
неоднакове застосування статті 9,
частини другої статті 16 Закону України
від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) та Порядку
та умов призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 499 (далі -
Порядок). Заявник просить зазначену
ухвалу суду касаційної інстанції
скасувати та направити справу на новий
касаційний розгляд.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції однієї й тієї ж самої норми
права заявник надав ухвали Вищого
адміністративного суду України від 15
листопада 2012 року, 13 червня, 7 та 22
серпня, 26 вересня, 4 грудня 2013 року (№№
К-4465/09, К/9991/49323/11, К/800/1269/13, К/9991/94237/11,
К/800/5877/13, К/800/43769/13 відповідно), а також
постанови Верховного Суду України.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що заява
не підлягає задоволенню з огляду на
таке.

Ухвалюючи рішення у справі, яка
розглядається, суди дійшли висновку
про те, що склад грошового
забезпечення, з якого позивачу як
інваліду ІІ групи обраховано
одноразову грошову допомогу на
підставі статті 9 Закону № 2011-ХІІ,
Порядку та згідно з пунктом 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 7
листопада 2007 року № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» (далі - постанова № 1294), визначено
правомірно. При цьому суди виходили з
того, що такі грошові виплати, як
допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, не
включені до переліку одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення в розумінні пункту 3
постанови № 1294, на відміну від
додаткових видів грошового
забезпечення, передбачених пунктом 5
цієї постанови, що дає підстави
розрізняти зазначені виплати.

Натомість у справі № К/800/43769/13, рішення
в якій заявник надав на підтвердження
наведених у заяві доводів, касаційний
суд за наслідками розгляду подібних
правовідносин, керуючись положеннями
пункту 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ,
постановою № 1294 та Інструкцією про
порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям
Збройних Сил України та деяким іншим
особам, затвердженою наказом Міністра
оборони України від 11 червня 2008 року №
260 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 14 липня 2008 року за №
638/15329; далі - Інструкція), дійшов
висновку, що грошова допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань за своєю суттю є одноразовими
додатковими видами грошового
забезпечення військовослужбовців і
мають враховуватися до складу
грошового забезпечення при
нарахуванні одноразової грошової
допомоги, що виплачується
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби)
у разі настання інвалідності в період
проходження військової служби.

Усуваючи розбіжності у застосуванні
судами норм матеріального права,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України входить із такого.

Основні засади державної політики у
сфері соціального захисту
військовослужбовців та членів їхніх
сімей визначені Законом № 2011-ХІІ.

Військовослужбовцям у зв'язку з
особливим характером військової
служби, яка пов'язана із захистом
Вітчизни, надаються визначені законом
пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону №
2011-ХІІ установлено, що держава гарантує
військовослужбовцям достатнє
матеріальне, грошове та інші види
забезпечення в обсязі, що відповідає
умовам військової служби, стимулює
закріплення кваліфікованих військових
кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено,
що до складу грошового забезпечення
входять: посадовий оклад, оклад за
військовим званням, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Грошове забезпечення визначається
залежно від посади, військового звання,
тривалості, інтенсивності та умов
військової служби, кваліфікації,
наукового ступеня і вченого звання
військовослужбовця.

Постановою № 1294 упорядковано
структуру та умови грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
та затверджено схеми посадових окладів
і додаткових видів грошового
забезпечення за категоріями
військовослужбовців (пункт 3 цієї
постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів
грошового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України (щомісячних та одноразових,
додаток № 25 до постанови № 1294) до
одноразових віднесені такі види
грошового забезпечення: винагорода,
призначення та виплата якої пов'язана з
обсягом та складностями роботи, що
виконується під час проходження
військової служби; матеріальна
допомога на початкове обзаведення (вид
матеріального забезпечення
військовослужбовців, передбачений
статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також
одноразова матеріальна допомога
військовослужбовцям строкової
військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано
право військовослужбовців, крім
військовослужбовців строкової служби,
на щорічну основну відпустку із
збереженням грошового, матеріального
забезпечення та наданням допомоги на
оздоровлення у розмірі місячного
грошового забезпечення (частина перша
статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати
військовослужбовцям зазначеної
допомоги визначені постановою № 1294 та
Інструкцією. Так, розмір грошової
допомоги на оздоровлення визначається
виходячи з посадового окладу, окладу за
військовим званням та щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (крім винагород та
морського грошового забезпечення), на
які військовослужбовець має право за
займаною ним штатною посадою на день
вибуття в щорічну основну відпустку
(підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294,
підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ
Інструкції).

Наведеними нормативними актами також
регламентовано умови та порядок
виплати військовослужбовцям
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
установлюється за рішенням Міністра
оборони України виходячи з наявного
фонду грошового забезпечення,
передбаченого в кошторисі Міноборони
(підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294,
підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу
ХХХІІІ Інструкції).

Зазначені допомоги є одноразовими
видами грошового забезпечення
військовослужбовців, які мають
характер окремих гарантій держави щодо
соціального захисту
військовослужбовців, розмір яких
визначається виходячи з місячного
грошового забезпечення
військовослужбовців за займаною
посадою, структура та умови виплати
якого упорядковані постановою № 1294
згідно із затвердженими схемами
посадових окладів і додаткових видів
грошового забезпечення.

Закон № 2011-ХІІ передбачає право
військовослужбовців на отримання
одноразової грошової допомоги у
розмірі до п'ятирічного грошового
забезпечення за останньою посадою у
разі інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності. Порядок та
умови виплати такої допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України (частина друга статті 16 Закону
№ 2011-ХІІ).

Порядком, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України на
виконання зазначеної норми Закону №
2011-ХІІ, установлено, що
військовослужбовцям - інвалідам ІІ
групи - у разі настання інвалідності
внаслідок виконання обов'язків
військової служби така одноразова
грошова допомога виплачується у
розмірі, що визначається у відсотках,
30-місячного грошового забезпечення
(абзац сьомий підпункту 2 пункту 2
Порядку). При цьому згідно з підпунктом
4 пункту 2 Порядку грошове забезпечення
для військовослужбовців, які
перебувають на кадровій військовій
службі або проходять військову службу
за контрактом, визначається за
останньою посадою, яку вони займали на
день втрати працездатності, а для
звільнених з військової служби - на
день звільнення виходячи з посадового
окладу, окладу за військовим званням,
щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія), одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Аналіз зазначених норм Закону № 2011-ХІІ,
а також нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України та
Міноборони, прийнятих на виконання
його положень, дає підстави колегії
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійти висновку про те, що
одноразові види грошового
забезпечення військовослужбовців -
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань як соціальні гарантії держави, а
також допомога у разі настання
інвалідності внаслідок виконання
обов'язків військової служби як
компенсація державою додаткових
витрат у зв'язку із втратою такою
особою працездатності - визначаються
із розрахунку місячного грошового
забезпечення, структура та умови
виплати якого упорядковані постановою
№ 1294, згідно із затвердженими схемами
посадових окладів і додаткових видів
грошового забезпечення.

У справі, яка розглядається, суди
встановили, що позивач на день
звільнення згідно із займаною посадою
отримував місячне грошове
забезпечення, до складу якого увійшли:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням, надбавка за вислугу років,
надбавка за виконання особливо
важливих завдань, надбавка за роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці, та премія. Саме з цього складу
місячного грошового забезпечення
відповідач обрахував грошову допомогу
на підставі статті 16 Закону № 2011-ХІІ та
Порядку.

Ураховуючи наведене, а також те, що
висновок касаційного суду у справі, яка
розглядається, ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права, у задоволенні
заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В.
КривенкоСудді:
М.І. Гриців О.В. Кривенда

П.В. Панталієнко
О.О. Терлецький
О.А. Коротких В.Л. Маринченко
О.Б. Прокопенко Ю.Г. Тітов