Справа № 802/2576/14-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 липня 2014 р.
Справа № 802/2576/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини
Бондівни,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Вінницька ОДПІ) до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1) про
стягнення податкового боргу в сумі 1511
грн. 75 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що у відповідача виникла
заборгованість по єдиному податку з
липня 2013 року. Оскільки, заборгованість
в добровільному порядку не погашена,
Вінницька ОДПІ звернулась до
Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом про
стягнення податкового боргу.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився проте надав заяву
про розгляд справи без його участі
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання також не
з`явився, хоча про час, дату та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштових відправлень.

Окрім того, відповідачем не було подано
письмових заперечень на позов чи
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги.

Згідно із частиною 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 зареєстрований
Вінницькою районною державною
адміністрацією 27 березня 2008 року. На
податковому обліку органах державної
податкової служби перебуває з 28
березня 2008 року.

Відповідно до заяви від 17 січня 2012 року
про застосування спрощеної системи
оподаткування фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 було видано
свідоцтво платника єдиного податку
серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
обрав ставку єдиного податку І групи та
здійснював такі види діяльності:
роздрібна торгівля з лотків і на ринках
інших товарів.

Ставка єдиного податку за даним видом
господарської діяльності становить 10
відсотків до розміру мінімальної
заробітної плати.

Пунктом 291.3 статті 291 глави 1 розділу 14
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) визначено, що юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

У відповідності до пункту 291.2 статті 291
ПК України, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Відповідно до частини 1 статті 291.4 ПК
України перша група - фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень.

Стаття 67 Конституції України
встановлює, що платник податків
зобов'язаний вчасно й у повному розмірі
сплачувати податки.

Обов'язок сплати податків платником
податків передбачений і підпунктом
16.1.4. пункту 16.1 статті16 ПК України,
відповідно до якого платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 пункту 294.1 статті 294
ПК України податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
першої та другої груп є календарний
рік.

Пунктами 295.1, 295.2, 295.4 статті 295 ПК
України визначено, що платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Нарахування
авансових внесків для платників
єдиного податку першої і другої груп
здійснюється органами державної
податкової служби на підставі заяви
такого платника єдиного податку щодо
розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.
Сплата єдиного податку здійснюється за
місцем податкової адреси.

Відповідно до пункту 296.2 статті 296 ПК
України платники єдиного податку
першої та другої груп подають до
контролюючого органу податкову
декларацію платника єдиного податку у
строк, встановлений для річного
податкового (звітного) періоду, в якій
відображаються обсяг отриманого
доходу, щомісячні авансові внески,
визначені пунктом 295.1 статті 295 цього
Кодексу.

Статтею 300 ПК України передбачено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність згідно цього Кодексу
за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за подання
податкових декларацій.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК
України сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом суб'єкта господарювання.

У відповідності до вимог статті 59 ПК
України, а також з метою погашення
податкового боргу відповідачу
виставлено податкову вимогу № 659-23 від
14 жовтня 2013 року (а.с. 14), яка отримана
відповідачем, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.14).

Окрім того, вказаний податковий борг у
відповідача підтверджується зворотнім
боком облікової картки платника (а.с. 7-8)
та довідкою про суму заборгованості
перед бюджетом (а.с. 6).

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене та з урахуванням
того, що на день розгляду справи
відповідач податковий борг, який
підтверджується матеріалами справи, не
сплатив, суд дійшов висновку, що позов є
обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Частиною 4 статті 94 КАС України
передбачено, що у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код ДРФО НОМЕР_1) податковий
борг в сумі 1511 (одна тисяча п'ятсот
одинадцять) гривень 75 копійок до
місцевого бюджету.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Мультян Марина Бондівна