Справа № 652/717/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 р. Справа № 652/717/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Дамчук О.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ПозивачОСОБА_5
(довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_6 та Органу
місцевого самоврядування в особі
Високопільської селищної ради
Херсонської області на Постанову
Високопільського районного суду
Херсонської області від 04 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
Органу місцевого самоврядування в
особі Високопільської селищної ради
Херсонської області; третя особа:
ОСОБА_6 про бездіяльність органів
місцевого самоврядування та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Високопільського
районного суду Херсонської області з
позовом до Органу місцевого
самоврядування в особі
Високопільської селищної ради
Херсонської області; третя особа:
ОСОБА_6 про бездіяльність органів
місцевого самоврядування та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Високопільського районного
суду Херсонської області від 04
листопада 2013 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
Органу місцевого самоврядування в
особі Високопільської селищної ради
Херсонської області щодо не визначення
меж земельної ділянки
землекористувача ОСОБА_5 для
будівництва та обслуговування
житлових квартир, господарських
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1
в тому числі земельної ділянки для
загального користування між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 відповідно до рішення XX сесії
селищної ради VІ скликання від 04.05.2012
року за № 384 та додатку до рішення XX
сесії селищної ради VІ скликання від
04.05.2012 року за № 384, а також щодо не
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_5
Зобов'язано Орган місцевого
самоврядування в особі
Високопільської селищної ради
Херсонської області визначити межі
земельної ділянки землекористувача
ОСОБА_5 для обслуговування житлових
квартир, господарських будівель та
споруд за адресою: АДРЕСА_1 в тому числі
земельної ділянки для загального
користування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відповідно рішення XX сесії селищної
ради VI скликання від 04.05.2012 року за № 384
та додатку до рішення XX сесії селищної
ради VI скликання від 04.05.2012 року за № 384,
відповідно до ви земельного
законодавства. Зобов'язано Орган
місцевого самоврядування в особі
Високопільської селищної ради
Херсонської області затвердити
технічну документацію із землеустрою
щодо складання державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку ОСОБА_5 площею 0,0673 га. Для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 та Орган місцевого
самоврядування в особі
Високопільської селищної ради
Херсонської області не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подали апеляційні скарги, в яких
просять суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Високопільського
районного суду Херсонської області від
04 листопада 2013 року.

В обґрунтування вимог
апеляційних скарг апелянти
посилаються на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Крім того, сторони зазначають, що
судом першої інстанції під час
розгляду справи не було досліджено усі
обставини справи.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 26 вересня 1996 року, ОСОБА_5
на праві приватної власності належить
АДРЕСА_1. (а.с. 46)

Згідно біржового контракту № 10/0999Н
купівлі-продажу нерухомості від 19.10.1999
року зареєстрованого в БТІ, ОСОБА_5 на
праві приватної власності належить
АДРЕСА_1. (а.с. 47)

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок від 14.06.2005 року, житловий
будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та
ОСОБА_6.

Згідно рішення XX сесії селищної ради V
скликання від 26 листопада 2007 року за №
318 про приватизацію земельних ділянок,
зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 замовити
технічну документацію на складання
Державного акту на право приватної
власності на землю.(а.с. 83).

Згідно рішення XX сесії селищної ради VI
скликання від 04 травня 2012 року за № 384
«Про закріплення земельних ділянок за
гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6» та додатку до
вказаного рішення, за ОСОБА_5
закріплено земельну ділянку
орієнтованою площею 672,2 кв.м. для
розміщення та обслуговування житлових
квартир господарських будівель та
споруд, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 в тому числі 16,9 кв.м. для
загального користування. За ОСОБА_6
закріплено земельну ділянку
орієнтованою площею 626,8 кв.м. для
розміщення та обслуговування житлової
квартири господарських будівель та
споруд, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2 в тому числі 16,9 кв.м. для
загального користування, (а.с. 21,37)

Позивач звертався до Високопільської
селищної ради з приводу встановлення
меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 та
затвердження технічної документації,
однак йому було неодноразово
відмовлено. ( а.с. 25,26,28,29,31).

Згідно технічної документації (а.с. 39-59)
за вказівкою голови Високопільської
селищної ради (а.с. 29), позивач
звернулася до ПП «Землемір» з заявою
про виготовлення технічної
документації із землеустрою, щодо
складання державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0673 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
технічна документація виготовлена, але
селищна рада відмовляється виносити її
на сесію для затвердження, оскільки
ОСОБА_6, яка являється суміжним
землекористувачем категорично
відмовляється підписувати акт
узгодження меж землекористування, (а.с.
49)

У відповідності із ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України.

Зазначені положення Конституції
України кореспондовані в ст. 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» частиною 3 якої передбачено,
що органи місцевого самоврядування та
їх посадові особи діють лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, та керуються у своїй
Діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

До компетенції ради відноситься
розгляд питань регулювання земельних
правовідносин, але, ця компетенція не
надає відповідачу право не
дотримуватись припису закону щодо
порядку прийняття рішення з питання
реалізації громадянами
конституційного права на придбання
землі у власність.

Згідно із ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
вирішення питань регулювання
земельних відносин є виключною
компетенцією сільських, селищних,
міських рад (п. 32).

Відповідно до пункту тридцять
четвертого статті 26, пункту другого
статті 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" питання
надання земельної ділянки у власність
вирішується на пленарному засіданні
ради - сесії, а спори про поновлення
порушених прав юридичних і фізичних
осіб, що виникають в результаті рішень,
дій чи бездіяльності органів або
посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому
порядку.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; організація
землеустрою; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; обмеження, тимчасова
заборона (зупинення) використання
земель громадянами і юридичними
особами у разі порушення ними вимог
земельного законодавства; вирішення
земельних спорів; вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

Статтею 103 цього ж Кодексу визначено, що
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо). Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).
Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу
України, громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Частина 11 вказаної статті передбачає,
що у разі відмови органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
заяви без розгляду питання вирішується
в судовому порядку.

Згідно ст. 158 ЗК України, земельні спори
вирішуються судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.
Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства.

При цьому за приписами ч. 2 вказаної
статті виключно судом вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Згідно ч. 5 цієї ж статті у разі незгоди
власників землі або землекористувачів
з рішенням органів місцевого
самоврядування, органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів спір
вирішується судом.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, в
редакції, що діяла на час виникнення
спінах правовідносин, до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, установлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений, до набувача споруди
переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Згідно з ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
У ст. 126 ЗК України передбачено, що право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

За змістом зазначених норм, у
законодавстві розмежовуються поняття
«надання» та «придбання» земельної
ділянки в користування або у власність.
Під наданням земельної ділянки в
користування або у власність
законодавець розуміє як прийняття
органом відповідного рішення про
надання землі у власність або в
користування, так і подальше
оформлення документа, який згідно зі
ст. 126 ЗК України посвідчує право на
землю.

До особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, установлених договором. У
разі, якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не визначено,
до набувача переходить право власності
на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування, при цьому документами,
які посвідчують право на землю, є
відповідні документи, які видавалися
при її наданні (постанова Верховного
Суду України від 6 листопада 2012 року у
справі № 21-335а12).

Судом першої інстанції встановлено, що
в житловому будинку по АДРЕСА_1
позивачу ОСОБА_5 належать дві
приватизовані квартири, а саме АДРЕСА_1
та на даний час вирішується технічне
питання про об'єднання даних квартир в
одну. Власником АДРЕСА_2 у вказаному
будинку є ОСОБА_6 Для обслуговування
вищезазначеного будинку закріплена
земельна ділянка, площею 1062,0 кв.м., між
суміжними землекористувачами постійно
виникають конфлікти з приводу
використання земельної ділянки. Як
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_6 було прибудовано до будинку
веранду та загороджено частину ділянки
сіткою, що позбавляє позивача ОСОБА_5
обслуговувати свою частину будинку та
підвести систему газопостачання, що
порушує права позивача. Дані сутички
між землекористувачами виникли ще з
1995-1996 років, оскільки ОСОБА_6 незаконно
отримала державний акт на право
приватної власності на землю для
обслуговування житлового будинку за
вищезазначеною адресою, який в
послідуючому було скасовано рішенням
суду апеляційної інстанції за позовом
позивача.

На неодноразові звернення позивача до
селищної ради, прокуратури,
губернатора з вимогою визначення меж
земельної ділянки для обслуговування
будинку, рішенням сесії від 04 травня 2012
року за № 384 за позивачем закріплено
земельно ділянку орієнтованою площею
672,2 кв.м, для будівництва та
обслуговування житлових квартир
господарських будівель та споруд, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 в тому
числі 16,9 кв.м. для загального
користування. За ОСОБА_6 закріплено
земельну ділянку орієнтованою площею
626,8 кв.м., однак межі земельних ділянок
не встановлено. До даного часу рішення
сесії ніким не оскаржувалося та не
скасоване. Працівниками кадастрової
служби було обміряно земельну ділянку
згідно рішення сесії від 04.05.2012 року,
при проведені замірів було наміряно
тільки 590 кв.м. та в подальшому комісією
встановлено, що ОСОБА_6 захватала
частину землі позивача.

Згідно рішення XX сесії селищної ради V
скликання від 26 листопада 2007 року за №
318 про приватизацію земельних ділянок,
зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 замовити
технічну документацію на складання
Державного акту на право приватної
власності на землю.

Позивач звернулася до ПП «Землемір»
для виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0673 для будівництва та
обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, але
після виготовлення технічної
документації її було відмовлено
виносити на розгляд сесії оскільки
ОСОБА_6, яка являється суміжним
землекористувачем категорично
відмовляється підписувати акт
узгодження меж землекористування.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_5 про
бездіяльність органів місцевого
самоврядування та зобов'язання вчинити
певні дії належним чином обґрунтовані,
підтверджені наявними у справі
матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та Органу
місцевого самоврядування в особі
Високопільської селищної ради
Херсонської області, - залишити без
задоволення.

Постанову Високопільського районного
суду Херсонської області від 04
листопада 2013 року по справі № 652/717/13-а, -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 16
липня 2014 року.

Головуючий суддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль