Справа № 2а-3204/09
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа № 80005/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Костіва М.В.

суддів:
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Ужгородському районі
Закарпатської області на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Волинської області від 04.11.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити нарахування
та виплату підвищення до пенсії як
дитині війни,-

встановила:

У березні 2009 року позивач звернулася з
позовом до відповідача про
зобов'язання провести нарахування
підвищення пенсії дитині війни за 2006-2008
роки.

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» він є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону йому повинна
виплачуватись щомісячна соціальна
допомога у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, однак така допомога
виплачувалась не в повному розмірі.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
як дитині війни за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року включно та з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року включно в розмірі
встановленому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить за
наслідками апеляційного розгляду
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
в задоволені позовних вимог.

Апелянт як на обґрунтування
апеляційних вимог посилається на те, що
судом порушено норми ст. ст. 16, 19
Конституції України, на те, що
відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу
України, Пенсійний фонд України не є
розпорядником бюджетних коштів.
Пенсійний фонд України діє на підставі
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 24.10.2007 року №1261.
Відповідно до п. 5 даного Положення
Пенсійний фонд здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені а установленому порядку
управління.

Апелянт також покликається на те, що
відповідно до п. 9 Положення
передбачено вичерпний перелік
напрямів використання коштів
Пенсійного фонду України, які
використовуються виключно за
призначенням. Звертає у вагу на тому, що
у 2007 році підвищення до пенсії дітям
війни проводилось тільки тим, хто зі
статусом дитини війни мав групу
інвалідності, дітям війни які не мали
групи інвалідності дане підвищення не
проводилось. У 2008 році починаючи з 01
січня до 22.05.2008 року відповідно до нової
редакції, встановленої Законом України
від 28.12.2007 року №107 «Про Державний
бюджет України на 2008 рік», статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року
№530підвищення проводилось у розмірі
встановленому даною постановою.

Також апелянт наголошує на тому, що не
підлягає застосуванню ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
визначення розміру допомоги позивачу,
оскільки вона застосовується виключно
для визначення пенсій призначених
відповідно до цього Закону.

Враховуючи те, що особи які беруть
участь в справі в судове засідання не
прибули, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає доцільним розглядати справу
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
задоволити частково з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки згідно статтею
1 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про
державний бюджет на 2006 рік» зупинено
дію ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни». Законом України
«Про внесення змін до Закону України
«Про державний бюджет на 2006 рік» від
19.01.2006 року, який набрав чинності 02.04.2006
року, п. 17 ст. 77 виключено. Однак ст. 110
даного Закону встановлено, що пільги
дітям війни, передбачені ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» запроваджуються поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету. Враховуючи, що Кабінет
Міністрів України за погодженням з
Комітетом Верховної Ради України з
питань бюджету не приймав жодних
нормативно-правових актів за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі 2006 року, не був
визначений порядок проведення таких
виплат, а також те, що зазначена норма
не була визнана у встановленому
порядку неконституційною, а тому
позовні вимоги позивача за 2006 рік
задоволенню не підлягають.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» встановлено, що
прожитковий мінімум осіб, які втратили
працездатність, встановлюється на
рівні: з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня 406
гривень, з 1 жовтня 411 гривень. Разом з
тим, п. 12 статті 71 і ст. 111 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» дія норм закону, які передбачали
вищевказані виплати, була зупинена.

09 липня 2007 року рішенням
Конституційного Суду України за № 6-рп
у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої
статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101,103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» (справа про соціальні
гарантії громадян) визнано такими, що
не відповідають Конституції (є
неконституційними) положення п. 12
статті 71, ст. 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік». З
цього резюмується висновок, що
зупинення законом про Державний бюджет
України дії інших законів України щодо
надання пільг, компенсацій і гарантій,
внесення змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового)
правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не
відповідає статтям 1,3, частині другій
статті 6, частині другій статті 8,
частині другій статті 19, статтям 21, 22,
пункту 1 частини другої статті 92,
частинам першій, другій, третій статті
95 Конституції України.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з 01.01.2008
року ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
викладено в іншій редакції, згідно з
якої дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Однак, рішенням
Конституційного суду України від 22.05.2008
року вказані зміни до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» визнано неконституційними.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» встановлено, що
прожитковий мінімум осіб, які втратили
працездатність, встановлюється на
рівні: з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 481
грн., з 01 липня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн.

Колегія суддів не може взяти до уваги
посилання апелянта на те, що положення
частини третьої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
установлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, установлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення
розміру підвищення до пенсії, виплат
допомоги дітям війни відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є розмір мінімальної
пенсії за віком, визначений статтею 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до вище наведеного суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що при
нарахуванні та виплаті позивачу
підвищення до пенсії як дитині війни
підлягає застосуванню мінімальна
пенсія за віком встановлена ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Однак колегія суддів не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції, щодо не застосування строку
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи, посилаючись на ч. 2 ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
оскільки дана норма стосується
виключно нарахованих та невиплачених
пенсій, в даному випадку пенсія
позивачу не нараховувалася, а тому
підстав для її стягнення за минулий час
немає.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
апелянт наполягає на застосуванні
строків звернення до суду.

Оскільки стосовно не нарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати річний строк звернення
до суду.

Таким чином судова колегія приходить
до висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України (в
редакції чинній на момент звернення
позивача до суду) та відмови у
задоволенні позовних вимог позивача в
частині нарахування та виплати
підвищення до пенсії як дитині війни за
2007 рік.

Таким чином, підлягають задоволенню
вимоги позивача за період з 22.05.2008 року
по 31.12.2008 року.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню, а позов
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області задоволити частково. Скасувати
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Волинської
області від 04.11.2011 року у справі №2а-3204/09
та прийняти нову постанову, якою позов
задоволити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ужгородському районі
Закарпатської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, передбаченої ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
включно з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
М. В. Костів

Судді:
Р. М. Шавель

Н. В. Савицька