Справа № 569/5406/14-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Панас
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" липня 2014 р.
Справа № 569/5406/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "26" травня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради, третя особа- Відділ
обліку та розподілу майна виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
визнання бездіяльності протиправною,
стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до виконавчого комітету
Рівненської міської ради, в якому
просив визнати протиправною
бездіяльність щодо виконання його
заяви про видачу рішення про зняття
його та членів його сім'ї з квартирного
обліку та зобов"язати видати дане
рішення. Крім того, позивач просив
визнати протиправною, недостовірною
інформацію про надання житла його сину
на підставі рішення від 14 березня 1989
року та зобов"язати відповідача
спростувати це твердження та
відшкодувати 5000 грн. за заподіяння
моральної шкоди.

Постановою Рівненського міського суду
від 26 травня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Визнано
протиправною, недостовірною
інформацію про виділення житла на
підставі рішення від 14.03.1989 р. № 89 на
сина та зобов'язати спростувати
інформацію шляхом письмового
повідомлення про допущену помилку , а
саме щодо виділення житла сім'ї ОСОБА_3
на склад сім'ї (він, дружина, донька) ,
яку надіслати на ім'я ОСОБА_3 та
директора Рівненського обласного
контактного центру М.Шустова.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення в цій частині та
ухвалити нове про задоволення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд безпідставно прийняв рішення про
законність дій відповідача щодо
ненадання рішення про зняття з
квартирного обліку, та "перекрутив"
його позовні вимоги щодо спростування
недостовірної інформації про надання
житла сину, а крім того, незаконно
відмовив у моральному відшкодуванні,
встановивши факт протиправної
бездіяльності.

Сторони чи їх представники в судове
засідання не з'явилися, тому суд, з
огляду на вимоги статті 197 КАС України
вирішив розглядати справу в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
правильність правової оцінки судом
першої інстанції обставин справи та
застосування норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Суд встановив, що 17 березня 2014 року в
Прокуратуру Рівненської області
надійшло звернення ОСОБА_3 від 12.03.14 р., в
якому він просить зобов"язати виконком
Рівненської міської ради надати йому
рішення про зняття його та членів його
сім"ї з квартирного обліку, на якому він
перебував з 1985 року. В обґрунтування
звернення ОСОБА_3 посилається на те, що
його неодноразові звернення з
порушеного питання до міськвиконкому
виявились безрезультатними.

Дане звернення Прокуратурою
Рівненської області було скероване
виконкому Рівненської міської ради для
відповіді заявнику.

26 березня 2014 року за підписом
Рівненського міського голови ОСОБА_3
була надіслана відповідь на звернення
за № Л-846к (а.с.3), у якій відповідач
повідомляє заявника про зняття з
квартирного обліку на підставі рішення
міськвиконкому №38 від 13 березня 2007
року.

Вважаючи таку відповідь виконкому
Рівненської міської ради неповною та
необґрунтованою, оскільки рішення про
зняття з обліку видано не було, ОСОБА_3
звернувся до суду з зазначеним позовом.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
при розгляді поданого позивачем
звернення відповідач діяв відповідно
до вимог чинного законодавства в межах
своїх повноважень, приділив належну
увагу зверненню позивача, відповідь
були надана у встановлений законом
строк, а незадоволення позивача
наданими на його звернення відповідями
- не свідчить про бездіяльність
відповідача та їх посадових осіб чи
порушення ними порядку розгляду
звернень, - з огляду на що правові
підстави для визнання прав позивача
порушеними при наданні відповідей на
його звернення, а, відтак, і для
задоволення позову в частині вимог про
надання рішення - відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду з огляду на таке.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, що зобов'язані
розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Згідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про
звернення громадян», громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 15 Закону органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки. Рішення про відмову в
задоволенні вимог, викладених у заяві
(клопотанні), доводиться до відома
громадянина в письмовій формі з
посиланням на Закон і викладенням
мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

На підставі ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги скасовувати або змінювати
оскаржувані рішення у випадках,
передбачених законодавством України,
якщо вони не відповідають закону або
іншим нормативним актам, невідкладно
вживати заходів до припинення
неправомірних дій, виявляти, усувати
причини та умови, які сприяли
порушенням; забезпечувати поновлення
порушених прав, реальне виконання
прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою
рішень; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення; у разі визнання заяви чи
скарги необґрунтованою роз'яснити
порядок оскарження прийнятого за нею
рішення.

Згідно Указу Президента № 109/2008 від 7
лютого 2008 року "Про першочергові
заходи щодо забезпечення реалізації
та гарантування конституційного
права на звернення до органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування " державні органи влади
зобов'язано забезпечити реалізацію
конституційних прав громадян на
письмове звернення та особистий
прийом, обов'язкове одержання
обґрунтованої відповіді, неухильного
виконання норм Закону України «Про
звернення громадян», упорядкування
роботи зі зверненнями громадян,
зокрема, щодо:

-недопущення надання неоднозначних,
необгрунтованих або неповних
відповідей за зверненнями громадян,
із порушенням строків, установлених
законодавством, безпідставної
передачі розгляду звернень іншим
органам;

- приділення особливої уваги
вирішенню проблем, з якими
звертаються ветерани війни та праці,
інваліди, громадяни, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
багатодітні сім'ї, одинокі матері та
інші громадяни, які потребують
соціального захисту та підтримки;

- з'ясування причин, що породжують
повторні звернення громадян,
систематичного аналізу випадків
безпідставної відмови в задоволенні
законних вимог заявників, проявів
упередженості, халатності та
формалізму при розгляді звернень;

-вжиття заходів для поновлення прав
і свобод громадян, порушених
унаслідок недодержання вимог
законодавства про звернення громадян,
притягнення винних осіб у
встановленому порядку до
відповідальності, в тому числі до
дисциплінарної відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків щодо розгляду
звернень громадян.

Як вбачається з оскаржуваної
відповіді від 17 березня 2014 року,
незважаючи на дотримання відповідачем
законодавчо встановлених строків для
надання відповіді, ОСОБА_3 надано
необґрунтовану відповідь на його заяву
від 12 березня 2014 року, без всебічного
висвітлення у ній інформації по суті
звернення.

Так, як встановив суд, суть звернення
ОСОБА_3 зводиться до вимоги про надання
рішення про зняття його та членів його
сім"ї з квартирного обліку.

У відповіді на звернення, відповідач ,
як на підставу зняття з обліку,
посилається на рішення міськвиконкому
№ 38 від 13.03.2007 року, яким виконком
делегував відділу з обліку та
розподілу житла ряд повноважень без
винесення їх на розгляд комісії з
житлових питань та міськвиконкому,
зокрема, зняття з квартирного обліку
громадян у разі вибуття їх з м. Рівного
(а.с.22).

Між тим, порядок зняття з квартирного
обліку регламентується чинним
законодавством.

Так, відповідно до ст.40 Житлового
кодексу Української РСР, громадяни
перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов до одержання
житлового приміщення, за винятком
випадків, передбачених частиною другої
цієї статті. Громадяни знімаються з
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов у випадках: поліпшення
житлових умов, внаслідок якого відпали
підстави для надання іншого жилого
приміщення.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення
житлових умов провадиться органами,
які винесли або затвердили рішення про
взяття громадянина на облік. Ці питання
попередньо розглядаються відповідною
громадською комісією, після чого
вносяться на розгляд міськвиконкому.
На засідання цих органів обов"язково
запрошуються заінтересовані особи (п.28
Правил квартирного обліку).

Особі, знятій з квартирного обліку, в
15-ти денний строк направляється
письмове повідомлення з наведенням
мотивів, покладених в основу рішення.

Як встановлено судом у справі 569/15317/13А,
міськвиконкомом цього зроблено не
було, у зв"язку з чим, постановою
Рівненського міського суду від 11.10.2013
року бездіяльність виконкому в цьому
питанні була визнана протиправною
(а.с.142-143).

Для реалізації права громадянина на
оскарження прийнятого рішення про
зняття з обліку, особі має бути видане
письмове рішення з наведенням мотивів
та підстав зняття з обліку.

Як встановлено судом, таке письмове
рішення на вимогу ОСОБА_3 йому видано не
було.

Отже, відповідачем не забезпечено
повний і всебічний розгляд звернення
позивача, в результаті протиправної
бездіяльності відповідача права та
законні інтереси ОСОБА_3 є порушеними.

Наведене є підставою для задоволення
позову в частині визнання
бездіяльності виконкому міськради
щодо ненадання ОСОБА_3 рішення про
зняття з квартирного обліку
протиправною з покладенням обов"язку
видати позивачу таке рішення.

В частині відшкодування моральної
шкоди колегія суддів виходить з того,
що згідно п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Між тим, позивачем не представлено
достовірних доказів заподіяння їй
бездіяльністю відповідача моральної
шкоди, а тому позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню.

Разом з цим, констатація факту
допущеної протиправної бездіяльності
виконкому міськради належить вважати
достатньою сатисфакцією позивачу в
розглядуваній ситуації.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає частковому
скасуванню з постановленням нової,
якою позов ОСОБА_3 в частині визнання
протиправною бездіяльності
міськвиконкому щодо надання позивачу
рішення про зняття з квартирного
обліку слід задовольнити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду
від 26 травня 2014 року в частині відмови
ОСОБА_3 у позові про визнання
протиправною бездіяльності
виконавчого комітету Рівненської
міської ради щодо надання рішення про
зняття ОСОБА_3 та членів його сім"ї з
квартирного обліку та зобов"язання
надати рішення,- скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
виконавчого комітету Рівненської
міської ради щодо надання ОСОБА_3
рішення про виключення його та членів
його сім"ї з квартирного обліку.

Зобов"язати виконавчий комітет
Рівненської міської ради надати ОСОБА_3
рішення про виключення його та членів
його сім"ї з квартирного обліку.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.
Озерна,22,с.Обарів,Рівненський район,
Рівненська область,35307

3- відповідачу/відповідачам:
Виконавчий комітет Рівненської
міської ради вул.Соборна,12а,м.Рівне,33028

4-третій особі: Відділ обліку та
розподілу майна виконавчого комітету
Рівненської міської ради -
вул.Соборна,12 А,м.Рівне,33000,