Справа № 2а-0770/84/12
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р.
Справа
№ 178469/12/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Щерби С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби
(правонаступник Свалявська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області) на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року в справі за позовом Колективного
підприємства «Райагробуд» до
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби
про визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О
В И В :

У січні 2012 року Колективне
підприємство «Райагробуд»(далі - КП)
звернулося до суду з позовом до
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової
служби(далі - МДПІ) про визнання
недійсними та скасування податкових
повідомлень-рішень (далі - ППР) від
30.12.2011 №№ /215-2300/03584154/4619,
/216-2300/03584154/4620,
/217-2300/03584154/4621, /218-2300/03584154/4622.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірні ППР прийняті з порушенням норм
законодавства, оскільки право позивача
на формування валових витрат та
податкового кредиту підтверджується
усіма необхідними первинними
документами, а висновки відповідача
стосовно нікчемності (безтоварності,
нереальності) господарських операцій
позивача з контрагентами Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Металпласт» (далі - ТОВ) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП) у
зв'язку із не підтвердженням
(фіктивністю) господарської діяльності
останніх, є необґрунтованими та не
підтвердженими доказами. На
підтвердження розміру понесених
позивачем валових витрат під час
проведення перевірки були надані всі
первинні документи, які відповідачем
належним чином не були взяті до уваги.
Крім того, вказує на порушення вимог
податкового законодавства під час
підготовки та проведення відповідної
перевірки.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року в справі №2а-0770/84/12 заявлений
адміністративний позов задоволено.

Постанову оскаржив відповідач, який в
апеляційній скарзі просить її
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю. Апеляційна скарга
обґрунтована тим, що з наданих
працівниками ТОВ пояснень видно, що їм
нічого не відомо про КП і роботи для
такої організації у Закарпатській та
Житомирській областях вони не
виконували, в останнього відсутні
адміністративно-господарські
можливості для виконання
господарських зобов'язань. ФОП
фактично не здійснював придбання
товарів, які нібито в подальшому
перепродавав позивачу, оскільки його
контрагенти (продавці) є фіктивними
підприємствами, які не декларували
відповідних податкових зобов'язань,
скасовані або зняті з обліку. У КП
відсутні витрати на придбання основних
засобів, відповідно воно зайво
нараховувало амортизаційні
відрахування на такі засоби придбані
від ТОВ.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких міркувань.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що винесення МДПІ
наказу від 16.11.2011 №548 «Про проведення
невиїзної документальної позапланової
перевірки КП» (далі - Наказ) та
проведення такої перевірки МДПІ,
оскаржувалися позивачем до
Закарпатського окружного
адміністративного суду, який
постановою від 23 лютого 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 липня 2012 року, такий Наказ визнав
протиправним та скасував, а також
визнав протиправними дії відповідача
по проведенню перевірки за
результатами якої складено акт від
13.12.2011 №138-2300/03584154 (далі - Акт) та
прийнято спірні ППР. Суд вважав, що
прийняті щодо платника податків ППР
перебувають у причинно-наслідковому
зв'язку із діями по проведенню
перевірки та висновками такої, а
відповідно протиправність проведеної
перевірки зумовлює протиправність ППР
прийнятих за її наслідками.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позову, однак вважає за
необхідне зазначити наступне.

КП зареєстровано Свалявською районною
державною адміністрацією
Закарпатської області 29.07.1996, взято на
податковий облік у відповідача, 22.11.2009
йому видано свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість
(далі - ПДВ). Основними видами його
діяльності є будівництво будівель та
інші монтажні роботи (а.с.15, 91, 105-114 т.1).

Закарпатською обласною державною
адміністрацією 30.11.2009 видано позивачу
ліцензію на будівельну діяльність
строком дії з 30.11.2009 по 30.11.2014 (а.с.91 т.1).

Наказом призначено невиїзну
документальну позапланову перевірку
КП терміном 5 робочих днів з 28.11.2011 по
02.12.2011, термін якої наказом МДПІ від
05.12.2011 №575 продовжений на 2 робочі дні з
05.12.2011 по 06.12.2011(а.с.78-79 т.1).

На підставі Акта документальної
невиїзної перевірки КП з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ та ФОП за період з
01.10.2008 по 31.09.2011 податковим органом було
встановлено порушення позивачем вимог:

- п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(далі - Закон №334/94 ВР), п.144.1 ст.144 ПП
України та ч.ч.1, 5 ст.203, ч.ч.1, 2 ст.215, ч.ч.1, 2
ст.216, ст.228 ЦК, в результаті чого
донараховано податку на прибуток на
суму 437932грн, в т.ч. за 2008 рік в сумі
195124грн, за 2009 рік - 106966грн, за 2010 рік -
135842грн, за ІІ квартал 2011 року - 1486грн та
ІІІ квартал 2011 року - 2972грн;

- пп.7.4.1 п.7.4ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон №168/97-ВР), п.198.1 ст.198 ПК України та
ч.1 ст.203, ч.2 ст.215, ч.2 ст.228 ЦК, в
результаті чого нараховано до сплати
ПДВ в сумі 438589грн, в т.ч. за 2008 рік в сумі
149564грн, за 2009 рік - 124543грн, за 2010 рік -
29102грн та за 9 місяців 2011 року - 135380грн;

- пп.7.4.1 п.7.4ст.7 Закону №168/97-ВР, п.198.1 ст.198
ПК України та ч.1 ст.203, ч.2 ст.215, ч.2 ст.228
ЦК, в результаті чого зменшено суму
бюджетного відшкодування ПДВ, заявлену
у зменшення податкових зобов'язань
наступних звітних періодів на суму
160399грн, в т.ч. за серпень 2010 року на суму
75559грн та за січень 2011 року - 84840грн;

- ч.1 ст.203, ст.ст.215, ст.228, 655, 656, 662, 837, 875, 877
ЦК в частині недодержання в момент
вчинення правочину вимог, які
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України по
правочинах, здійснених КП по операціях
з ТОВ та ФОП по договорах за вказаний
період на суму господарських
зобов'язань 3106211грн(а.с.14-77 т.1).

Під час перевірки відповідач надав
оцінку взаємовідносинам позивача з
його контрагентами ТОВ та ФОП
використавши при цьому інформацію про
цих контрагентів отриману від інших
органів державної податкової служби та
зробивши висновки про фіктивність
(безтоварність, нереальність)
господарських операцій між ними.

Також встановлено, що до складу витрат
КП не включено за 9 місяців 2011 року
придбані у ТОВ підйомник
автоматизований вартістю 136000грн та
ангар металевих конструкцій - 183334грн,
вартість яких віднесена на основні
засоби в ДТ 10 рах. «Основні засоби» та в
подальшому буде відноситися до витрат
шляхом нарахування амортизаційних
відрахувань.

Придбаний у ТОВ підйомник
автоматизований, вартість якого
віднесена на основні засоби до 4 групи
«Машини та обладнання», амортизаційною
вартістю 129200грн, в ІІ та ІІІ кварталах
2011 року амортизаційні відрахування
склали по 6460грн.

В липні 2011 року придбані у ТОВ
пиломатеріали вартістю 181050грн до
витрат за 9 місяців 2011 року не віднесені
у зв'язку з тим, що знаходяться у
залишку та до складу собівартості
реалізованих товарів (робіт, послуг) та
інших витрат, не включені.

Аналогічно, придбані у липні 2011 року в
ФОП пиломатеріали вартістю 174400грн до
витрат за 9 місяців 2011 року не віднесені
у зв'язку з тим, що знаходяться у
залишку та до складу собівартості
реалізованих товарів (робіт, послуг) та
інших витрат, не включені.

30.12.2011 відповідачем на підставі Акта
прийнято ППР: №
/215-2300/03584154/4619, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 661356грн (основний платіж
442390грн, штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) 218966грн);

№/216-2300/03584154/4620, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ у
розмірі 75559грн;

№ /217-2300/03584154/4621, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ в сумі 629807,50грн(основний платіж
438589грн, штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) 191218,50грн);

№/218-2300/03584154/4622, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ в
сумі 84841грн(основний платіж 84840грн,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
1грн) (а.с.10-13 т.1).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2012
року, Наказ визнано протиправним та
скасовано, а також визнано
протиправними дії відповідача про
проведенню перевірки за результатами
якої складено Акт та прийнято спірні
ППР (а.с.156-159т.1, а.с.137-139 т.2).

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом. Згідно
зі ст.92 Основного Закону виключно
законами України встановлюються
система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №334/94 ВР
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2. цієї ж статті до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

За змістом пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 цього ж Закону
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Пунктами 1.7, 1.8 ст.1 Закону №168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом,а бюджетне відшкодування -
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

За змістом пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 цього ж
Закону податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з п.п.7.2.6
цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Згідно пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 вказаного Закону
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Аналогічні за змістом і суттю
положення містяться в ПК України, який
регулює спірні відносини у
відповідному періоді.

За змістом п.144.1 ст.144 ПК України
амортизації підлягаю витрати на
придбання основних засобів,
нематеріальних активів та
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

З наведеного випливає, що право
платника на зменшення
оподатковуваного доходу на суму
понесених валових витрат надається
добросовісним платникам для
компенсації реально понесених ними
витрат, пов'язаних з отриманням
прибутку, у зв'язку з чим обумовлюється
необхідністю підтвердження належними
документами факту понесення таких
витрат.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платника, яка презюмує
економічну виправданість дій платника,
що мають своїм наслідком отримання
податкової вигоди, та достовірність
відомостей у бухгалтерській та
податковій звітності платника.

Доводи ж податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування валових витрат та
податкового кредиту.

Таким чином, право платника на
формування податкового кредиту
залежить від дотримання ним наступних
вимог, а саме - реальне придбання
товарів, робіт (послуг) з господарською
метою та наявність податкової
накладної, оформленої з дотриманням
вимог пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР. При
цьому наведені вимоги передбачають не
лише наявність усіх обов'язкових
реквізитів, але й достовірність
відомостей, що містяться у них.

Реальність, товарність господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами підтверджена копіями
первинних документів (оригінали були
вилучені правоохоронними органами на
підстави судового рішення, а.с.207 т.1) по:

ТОВ:

договором підряду на виконання робіт
від 01.08.2008 по реконструкції будівлі
гуртожитку в м.Новоград-Волинський,
довідками про вартість виконаних
підрядних робіт форми №КБ-3 та актами
приймання виконаних підрядних робіт
форми №КБ-2в за листопад 2008 року, актами
виконаних робіт від 31.10.2008 та 28.11.2008 по
наданню послуг автокрана, зварювальної
установки, бетонозмішувача,
автонавантажувача, автомашини,
екскаватора, шахтопідйомника,
розчинозмішувача, зварювального
агрегату, компресора, агрегату для
зварювання поліетиленових труб
протягом жовтня-листопада цього ж року
на об'єктах - реконструкція гуртожитку
та ремонт офісу в
м.Новоград-Волинський;

договором підряду на виконання робіт
від 05.05.2009 по розкрою шатру покрівлі
даху на об'єкті - реконструкція
радіологічного корпусу Закарпатського
обласного клінічного онкодиспансера
та актами виконаних робіт від 30.05.2009 та
30.06.2009, довідкою Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області від
20.05.2011;

договором підряду на виконання робіт
від 01.08.2009 по улаштуванню шатрового
даху радіологічного корпусу
Закарпатського обласного
онкологічного диспансеру (вогнезахист)
в м.Ужгород, довідкою про вартість
виконаних підрядних робіт форми №КБ-3
та актом приймання виконаних підрядних
робіт форми №КБ-2в за серпень 2009 року,
довідкою Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області від
20.05.2011;

договором підряду на виконання робіт
від 01.11.2009 по сортуванню, розкрижовці,
очистці від бруду та навантаження лісу,
призначеного для експорту та актом
виконаних робіт від 30.11.2009;

договором підряду на виконання робіт
від 02.04.2010 по ремонту кордонного
будинку ДП «Свалявське ЛГ» в урочищі
Вовчий, довідкою про вартість
виконаних підрядних робіт форми №КБ-3
та актом приймання виконаних підрядних
робіт форми №КБ-2в за липень 2010 року;

договором підряду на виконання робіт
від 23.07.2010 по реконструкції харчоблоку
обласного клінічного онкодиспансеру в
м.Ужгороді, довідками про вартість
виконаних будівельних робіт форми
№КБ-3 та актами приймання виконаних
будівельних робіт форми №КБ-2в за
серпень, вересень 2010 року, актом та
довідкою Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області від
08.04.2011 та 20.05.2011 відповідно;

договором підряду на виконання робіт
від 01.12.2010 по наданню послуг трейлера
для перевезення навантажувачів UNC-200 та
UNK-320 за маршрутом м.Виноградів
Закарпатської області - м.Н.Волинський
Житомирської області - м.Виноградів
Закарпатської області та актом
здачі-прийняття робіт від 31.12.2010;

договором на поставку підйомника
автоматизованого від 01.03.2011 та актом
прийому-передачі від 15.03.2011 №10;

договором поставки ангару металевого
та металоконструкції від 01.04.2011 та
актом прийому-передачі від 04.04.2011 №11;

договором купівлі-продажу
пиломатеріалів букових від 04.07.2011 та
видатковими накладеними;

податковими накладними, квитанціями до
прибуткового касового ордеру;

ФОП:

договором підряду на виконання робіт
від 01.011.2009, довідкою про вартість
виконаних підрядних робіт форми №КБ-3
та актом приймання виконаних підрядних
робіт форми №КБ-2в;

договором на постачання товарів -
будматеріалів від 01.02.2009 та видатковими
накладеними;

договором купівлі-продажу
пиломатеріалів букових від 04.07.2011 та
видатковими накладеними;

податковими накладеними, квитанціями
до прибуткового касового ордеру
(а.с.85-96, 166-170, 208-248 т.1, а.с.1-118 т.2);

При цьому необхідно зазначити, що
податковий орган не висловлює жодних
зауважень, щодо належності оформлення
відображених первинних документів.

Вказані первинні документи не були
повно, всебічно та належним чином
проаналізовані судом першої інстанції
та їм не надана відповідна оцінка у
взаємозв'язку із зазначеним основним
видом діяльності позивача.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта, з покликанням на пояснення
працівників ТОВ про те, що вони не
виконували жодних робіт для КП,
оскільки відповідачем не подано
доказів, що відповідні роботи (товари,
послуги) не могли виконувати
(постачати, надавати) інші організації
(субпідрядні) за дорученням ТОВ (а.с.133-140
т.1).

Судом першої інстанції також не
враховано ту обставину, що придбані
позивачем у контрагентів товари
(роботи, послуги) використані ним у
своїй господарській діяльності -
передані своїм контрагентам за
відповідними договорами, використані
при виконанні своїх договірних
зобов'язань чи є в наявності як основні
засоби та на складі, що підтверджується
відповідними первинними документами
(а.с.14-77, 85-96 т.1).

Сама собою наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Вказані вище письмові докази свідчать
про використання позивачем в
оподатковуваних операціях у межах
своєї господарської діяльності
товарів (робіт, послуг) придбаних у
контрагентів, та спростовують
твердження відповідача про
безтоварність господарських операцій
із такими контрагентами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
на підставі повно та всебічно
досліджених доказів, дійшов висновку
про те, що твердження відповідача про
безтоварність господарських операцій
позивача з його контрагентами, а
відповідно заниження податку на
прибуток (завищення амортизаційних
відрахувань) та заниження ПДВ
(завищення бюджетного відшкодування з
ПДВ) не обґрунтовані належними та
допустимими доказами.

ТОВ та ФОП на час укладення вказаних
договорів з позивачем та їх виконання
були належним чином зареєстрованими
юридичною особою та фізичною
особою-підприємцем відповідно,
платниками ПДВ і мали право на випуск
податкових накладних (а.с.141-143, 161-161, 184-199
т.1).

Додатково, необхідно зазначити, що
здійснені ТОВ та ФОП господарські
операції відповідали основним видам їх
діяльності - будівництво будівель,
виробництво будівельних металевих
конструкцій і оптова торгівля
лісоматеріалами відповідно (а.с.141-143,
161-162 т.1, а.с.169 т.2).

Таким чином, добросовісність та
обачність позивача по згаданих
господарських операціях
підтверджується тим, що ним була
зібрана оприлюднена інформація, яка б
вказувала на недобросовісність його
контрагентів.

Як вбачається із висновків Акта
відповідачем надавався аналіз
реальності здійснення господарської
діяльності позивача у співвідношенні з
господарською діяльністю ТОВ та ФОП із
його контрагентами, де зроблено
висновок, що останні господарській
операції нереальні внаслідок ряду
обставин.

Контрагентами позивача належним чином
задекларовано податкові зобов'язання з
ПДВ по господарських операціях з
позивачем. Також, податковим органом не
представлено доказів участі КП разом з
вказаними контрагентами у схемі
транзитного руху коштів (а.с.162 зворот,
184-192 т.1).

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема, тим, який не
був постачальником товарів(послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту.

Верховний Суд України у постанові від 31
січня 2011 року в справі №21-47а10 прийшов
до висновку, що якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Практика Європейського Суду з прав
людини також підтверджує такий підхід
до вирішення податкових спорів.
Зокрема, у рішенні від 22 січня 2009 року
по справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява №3991/03) цей суд зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Виходячи з положень ч.2 ст.71 КАС України
апеляційний суд враховує, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на суб'єкта
владних повноважень, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Разом з тим, не можна погодитися
висновком суду першої інстанції про те,
що протиправність наказу на перевірку
та дій по проведенню такої перевірки
зумовлює протиправність ППР, прийнятих
за її наслідками, оскільки у разі
встановлення під час такої перевірки
порушень податкового та іншого
законодавства, які свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, податковий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошового зобов'язання
та прийняти ППР. Протиправність наказу
на перевірку та дій по проведенню такої
перевірки, може бути однією із підстав
для визнання в судовому порядку
протиправними, прийнятих за її
наслідками ППР, однак необхідною
умовою, для даної категорії справ, є
доведеність реального придбання
товарів (робіт, послуг) платником
податків. Порушення порядку
призначення та проведення відповідної
перевірки за загальним правилом, самі
по собі, не спростовують виявлених,
податковим органом фактів порушення
податкового та іншого законодавства
платником податків.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
судом першої інстанції було вірно
ухвалено судове рішення яким позов
задоволено, проте таке було ухвалено із
помилковим застосуванням норм
процесуального права, що однак не
призвело до неправильного вирішення
справи, тому підстави для скасування
оскарженого судового рішення відсутні.
Таким чином, апеляційну скаргу МДПІ
необхідно залишити без задоволення, а
прийняту судом першої інстанції
постанову - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Свалявської
міжрайонної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 25 липня 2014
року.