Справа № 823/75/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/75/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Грибан І.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
Лісовського А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Звенигородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Катеринопільський
елеватор" до Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області, в якому просив визнати
протиправними та скасувати повністю
податкові повідомлення-рішення
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області від 09.01.2014 №, №,
№.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

В судове засідання з'явився
представник позивача, проти
апеляційної скарги заперечував та
просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Катеринопільський елеватор»
зареєстроване як юридична особа, є
платником ПДВ з 27.07.2004 року.

Відповідачем, у період з 03.12.2013 по 16.12.2013,
було проведено документальну планову
виїзну перевірку ТОВ
«Катеринопільський елеватор» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні операцій
з придбання товарів, робіт (послуг) у
ТОВ «АгротехКомплекс»,
за період серпень, вересень та листопад
2012 року, у ТОВ «Агрофірма Росток», та ТОВ «Вторметекспорт»,
за період серпень 2013
року та у ПП «Сапфір і К», за період квітень, травень,
червень та липень 2013 року, за
результатом якої складено акт
перевірки від 20.12.2013 року
№142/23-12/22-016/32580463.

Згідно з висновками даного акту,
відповідачем встановлено порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, зокрема:

п.198.1, п.198.6 ст. 198 та п. 200.1 ст. 200
Податкового Кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VІ (далі по тексту - ПК України).
Так, ТОВ «Катеринопільський елеватор»
завищено задекларовані показники в
складі податкового кредиту декларації
з податку на додану вартість на суму
1221596 грн. в тому числі за серпень 2012 року
на суму 94600 грн., за квітень 2013 року на
суму 111145 грн., за червень 2013 року на суму
384858 грн., серпень 2013 року на суму 630993
грн., що призвело до заниження
позитивного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за серпень 2012 року на суму 94600
грн. за квітень 2013 року на 111145 грн., за
червень 2013 року на суму 384858 грн. та
серпень 2013 року на 630993 грн.;

п.198.1, п.198.5 ст. 198.6 ст. 198 ПК України, а
саме, ТОВ «Катеринопільський елеватор»
завищено задекларовані показники в
складі податкового кредиту декларації
з податку на додану вартість на
загальну суму 580519 грн. в тому числі за
вересень 2012 року на суму 110025 грн., за
листопад 2012 року на суму 131758 грн., за
травень 2013 року на суму 201236 грн. та
липень 2013 року на суму 137500 грн., що
призвело до завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
вересень 2012 року на суму 110025 грн. за
листопад 2012 року на суму 131758 грн., за
травень 2013 року на суму 201236 грн., за
липень 2013 року на суму 137500 грн. та
завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування ПДВ на суму 110025 грн. за
жовтень 2012 року.

Враховуючи встановлені податковим
органом в ході проведення перевірки
порушень позивачем вимог податкового
законодавства, відповідачем 09.01.2014
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

№, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на загальну суму 165037 грн. 50
коп., в тому числі 110025 грн. за основним
платежем, 55012 грн. 50 коп. за штрафних
(фінансових) санкцій;

№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 1832394 грн., в
тому числі 1221596 грн. за основним
платежем, 610798 грн. за штрафних
(фінансових) санкцій;

№ від 09.01.2014 року, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
580519 грн.

Вважаючи, що спірні податкові
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем незаконно та
необґрунтовано, позивач звернувся до
суду з позовом про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
рух активів у процесі здійснення
господарських операцій, наявність у
позивача та його контрагентів
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
встановлено зв'язок між укладеними
договорами та господарською
діяльністю платника податку, витрати
підтверджені первинними документами,
тому суд прийшов до висновку про
реальність господарських операцій між
позивачем та контрагентами у перевіряє
мий період, а відтак і про відсутність
підстав у контролюючого органу для
винесення спірних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту "а" пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України,
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з
безпосереднім придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи викладені
норми Податкового кодексу України,
існує декілька підстав для формування
податкового кредиту, а саме: наявність
у платника податку - покупця належно
оформленої податкової накладної,
фактична сплата грошових коштів
контрагенту, в сумі визначеній в
податковій накладній, а також фактичне
виконання господарської операції, за
наслідками якої у платника податку на
додану вартість виникає право на
податковий кредит.

Отже, для встановлення правильності
відображення у податковому обліку
господарських операцій платника
податку з'ясуванню підлягають:
реальність задекларованих
господарських операцій; наявність
ділової мети у розглядуваних
операціях; об'єктивний зміст вчинених
операцій у порівнянні із
задекларованим; добросовісність
позивача, якщо його контрагент має
дефекти правового статусу; дотримання
учасниками господарської операції
норм податкового законодавства щодо
змісту та наслідків для податкового
обліку відповідної операції.

При цьому, судова колегія виходить з
того, що порушення вимог податкового
законодавства на будь-якому з
наведених етапів є достатнім для
висновку про невідповідність
фактичних і задекларованих платником
податку наслідків господарських
операцій для податкового обліку.

Також варто наголосити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість витрат (у тому числі і
по сплаті ПДВ) первинними документами
покладається на платника, адже саме він
виступає суб'єктом, що використовує
включену постачальником до ціни товару
суму ПДВ при обчисленні суми податку,
яка підлягає перерахуванню до бюджету,
а також зменшує об'єкт оподаткування
податку на прибуток за фактом
понесення витрат.

Зі змісту акту перевірки позивача
вбачається, що спірне грошове
нарахування здійснено у зв'язку з
порушенням позивачем ст. 185, п.п. 198.3, 198.6
ст. 198, п.п. 201.4, 201.10 ст. 201 ПК внаслідок
укладення позивачем правочинів з ТОВ
«АгротехКомплекс», ТОВ «Агрофірма
Росток», ТОВ «Вторметекспорт», ПП
«Сапфір і К», які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених ними, та безпідставного
включення суми нарахованого ПДВ до
складу податкового кредиту.

Власну позицію відповідач обґрунтовує
дефектністю деяких
товарно-транспортних накладних,
наданих позивачем по взаємовідносинам
з ПП «Сапфір і К» та ТОВ
«АгротехКомплекс», а також посилається
на інформацію, яка міститься в базі
даних ІС «Податковий Блок» згідно з
якою ТОВ «Агрофірма Росток» має стан 0 -
платник податків за основним місцем
обліку, також відповідач звертає увагу
на акт від 18.11.2013 №1936/22-01/30127924 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Вторметекспорт» щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами за період 01.01.2012 по
30.09.2013 та акт від 06.11.2013 №172/14-03-22-08/332996659
про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП «Сапфір і К» щодо
підтвердження фінансово-господарських
відносин з платниками податків
контрагентами-постачальниками
відносин з платниками за період з липня
по грудень 2012 року та з січня по
вересень 2013 року та контрагентами
покупцями.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивачем у
перевіряємий період укладалися
договори із TOB «АгротехКомплекс».

Так, згідно з умовами договору поставки
від 08.06.2012 року №1398/к, Постачальник (TOB
«АгротехКомплекс») бере на себе
зобов'язання передати у власність
Покупця (TOB «Катеринопільський
елеватор») макуху соняшникову, далі
(Товар) на умовах СРТ відповідно до
міжнародних правил «Інкотермс 2000», а
Покупець бере на себе зобов 'язання
прийняти і сплатити Товар (п. 1.1
Договру). Відповідно до п. 2.1 ,2.2
Договору, строк поставки Товару - до 31
серпня 2012 року. Товар поставляється
силами Постачальника на об 'єкт
Покупця, який знаходиться за адресою:
Київська обл., м. Миронівка, вул.
Елеваторна,1 (ПАТ «Миронівський ЗВКК» ) -
місце постачання. Згідно з п. 3 Договору,
витрати на транспортування Товару до
Місця постачання входять в його
вартість. За змістом п. 2.5 Договору,
постачальник вважається таким, що
виконав поставку Товару після
прийняття товару Покупцем і надання
йому оригіналів наступних документів:
рахунка-фактури;видаткової і
податкової накладних.

Також, між позивачем та вказаним
контрагентом укладено договір
поставки від 06.11.2012 року №1743/к, умови
якого аналогічні наведеному вище, за
винятком предмета поставки, яким в
даному випадку є макуха соєва, та місця
постачання - смт. Єрки, вул. Леніна, 47,
Катеринопільський р-н., Черкаська обл.

Податок на додану вартість згідно
отриманих податкових накладних
включено товариством до складу
податкового кредиту за серпень 2012 року
в сумі 94599,77 грн., за вересень 2012 року в
сумі 110025,24 грн., за листопад 2012 р. в сумі
131758,40 грн.

На підтвердження реальності операцій
із зазначеним контрагентом, позивачем
надано копії вказаних договорів, копії
видаткових накладних, на загальну суму
2018300,00 грн., в т.ч. ПДВ - 336383,2 грн., в яких
зазначено постачальника, одержувача,
одержувач, наявні посилання на
договори від 08.06.2012 року №1398/к та від
06.11.2012 року №1743/к, при цьому накладні
містять підписи обох сторін, які
скріплені печатками TOB
«АгротехКомплекс» та TOB
"Катеринопільський елеватор», також
позивачем надано товарно-транспортні
та податкові накладні, копії актів
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів, копії
платіжних доручень, картки-рахунку.

Згідно з актом податкової перевірки
позивача, контролюючим органом
встановлено, що станом на 01.12.2012 року
дебіторська/кредиторська
заборгованість між ГОВ
"Катеринопільський елеватор" та TOB
«АгротехКомплекс» відсутня.

Також, у період щодо якого проводилася
перевірка, позивач мав господарські
відносини з ТОВ «Агрофірма Росток»,
зокрема між вказаними сторонами було
укладено договір поставки від 02.08.2013
року №2334/К, згідно з умовами якого, у
встановлений цим Договором термін,
Постачальник (TOB «Агрофірма Росток»)
бере на себе зобов'язання передати у
власність Покупця («TOB
«Катеринопільський елеватор»)
сільськогосподарську продукцію (Товар)
на умовах СРТ відповідно до
міжнародних правил «Інкотермс 2000», а
Покупець бере на себе зобов'язання
прийняти і сплатити Товар (п. 1.1
Договору). Строк поставки Товару,
згідно з п. 2.1 Договору, встановлено до 20
жовтня 2013 року. За змістом п. 2.2
Договору, Товар поставляється силами
Постачальника на об'єкт Покупця, який
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська обл., Новомосковський
р-н., с. Орлівщина вул. Шосейна. 2;
Дніпропетровська обл., Царичанський
р-н., с. Китайгород, бул. Тельмана 30-а -
місце постачання. Відповідно до п. 2.3
витрати на транспортування Товару до
місця постачання входять в його
вартість. За змістом п. 2.5 Договору
Постачальник вважається таким, що
виконав поставку Товару після
прийняття Товару Покупцем і надання
йому оригіналів наступних документів:
рахунка-фактури; видаткової і
податкової накладних.

На підтвердження реальності
здійснення зазначеної господарської
операції, позивачем надано: копії
видаткових накладних, податкових
накладних, товарно-транспортних
накладних, копії накладних на
внутрішнє переміщення насіння
соняшника у виробництві, актів на
очистку та сушку зерна, копії виписки з
банківського рахунку, картки-рахунку.

В акті податкової перевірки позивача з
цього приводу також зазначено, що за
даними АС "Співставлення податкового
зобов'язання та податкового кредиту в
розрізі контрагентів" по
взаємовідносинах з TOB «Агрофірма
Росток» розбіжність відсутня. При
придбанні TOB "Катеринопільський
елеватор" від ГОВ «Агрофірма Росток»
соняшника некласного, товариством в
бухгалтерському обліку здійснені
записи: Дт 20.1.3.1 "Зернові та сінажні
культури відфактуровані" Кт 63.1.1.3.2
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" на суму 380136,00 грн. у
серпні 2013 року.

Крім того, згідно з актом, 21.10.2013р. до
Нікопольської ОДПІ ТУ Міндоходів у
м.Дніпропетровську, на обліку в якій
знаходиться TOB «Агрофірма Росток»,
направлено запит за №910/23-12-025, щодо
проведення зустрічної звірки TOB
«Агрофірма Росток» по
взаємовідносинах з ГОВ
«Катеринопільський елеватор». Станом
на 16.10.2013 р. відповідь відсутня.

21.10.2013р. направлено запит №61/23-12-22-025
заступнику начальника-начальнику
слідчого управління фінансових
розслідувань ГУ Міндоходів у
Черкаській області про надання
висновку, щодо підтвердження чи
спростування факту реального
здійснення господарської діяльності TOB
"Катеринопільський елеватор" по
взаємовідносинах з TOB «Агрофірма
Росток» (код ЄДР1ЮУ 31 164155).

06.11.2013 року отримано рапорт старшого
уповноваженою сектору ОСА ПДВ ГОВ ДПІ у
м. Черкаси висновок, згідно якого
встановлено, що в період серпня 2013 р.
ТОВ ''Катеринопільський елеватор" мало
фінансово-господарські відносини з ГОВ
«Агрофірма Росток», а саме: здійснювало
придбання ТМЦ.

Також, як вірно встановлено судом
першої інстанції, позивачем (покупець)
12.07.2013 було укладено договір №2286/К із
ТОВ «Вторметекспорт» (постачальник), за
умовами якого Постачальник бере на
себе зобов'язання передати у власність
Покупця макуху соєву (Товар) на умовах
СРТ відповідно до міжнародних правил
«Інкотермс 2000», а Покупець бере на себе
зобов'язання прийняти і оплатити Товар
(п.1.1). Строк поставки Товару
визначається в Специфікаціях (п. 2.1).
Згідно із п. 2.2 Договору Товар
поставляється силами Постачальника на
об'єкт Покупця, який знаходиться за
адресою: смт. Єрки, вул.. Леніна, 47,
Катеринопільський р-н., Черкаська обл. -
місце постачання. Витрати на
транспортування Товару до місця
постачання входять в його вартість (п.
2.3 Договору). За змістом п. 2.6 Договору,
Постачальник вважається таким, що
виконав поставку Товару після
прийняття Товару Покупцем і надання
йому оригіналів наступних документів:
сертифікат якості на Товар;
ветеринарних
сертифікатів;рахунка-фактури;видатков
ої і податкової накладних.

На підтвердження виконання договору
№2286/К позивач надав: копії видаткових
накладних, податкових накладних,
товарно-транспортних накладних, копії
накладних на внутрішнє переміщення
товару, копію виписки з банківського
рахунку, картки-рахунку.

Також, в акті зазначено, що станом на
01.09.2013 року дебіторська/кредиторська
заборгованість між ТОВ
"Катеринопільський елеватор" та TOB
«Вторметекспорпт» відсутня.

Крім того, у перевіряємий період, між
позивачем (покупець) та ПП «Сапфір і К»
(постачальник) було укладено ряд
договорів поставки.

Так, згідно з умовами договору від
23.05.2013 року №2098/К, Постачальник бере на
себе зобов'язання передати у власність
Покупця сільськогосподарську
продукцію, далі (Товар) на умовах СРТ
відповідно до міжнародних правил
«Інкотермс 2000», а Покупець бере на себе
зобов'язання прийняти і оплатити Товар.
Пунктом 2.1 Договору встановлено, що
строк поставки Товару - до 31 серпня 2013
року. Згідно з п. 2.2 Договору, Товар
поставляється силами Постачальника на
об'єкт Покупця, який знаходиться за
адресою: Черкаська
обл.,Катеринопільськии р-н., смт. Єрки -
місце постачання. Витрати на
транспортування Товару до місця
постачання входять в його вартість (п.
2.3). За змістом п. 2.5 Договору
Постачальник вважається таким, що
виконав поставку Товару після
прийняття Товару Покупцем і надання
йому оригіналів наступних документів:
рахунка-фактури;видаткової і
податкової накладних.

Також, між позивачем і вказаним
контрагентом було укладено аналогічні
за змістом договори поставки від 24.04.2013
№1946/К та від 12.11.2012 №1746/К.

На підтвердження реального здійснення
господарських операцій із ПП «Сапфір і
К», позивачем надано копії видаткових
накладних, податкових накладних,
товарно-транспортних накладних, копії
накладних на внутрішнє переміщення
насіння соняшника у виробництві, актів
про очистку та сушку насіння соняшника,
виписки з банківського рахунку,
картки-рахунку.

В акті податкової перевірки позивача
також зазначено, що податок на додану
вартість в сумі 834738.67 гри. згідно
отриманих податкових накладних
включено товариством до складу
податкового кредиту відповідного
періоду 2013 року. При придбанні TOB
"Катеринопільський елеватор" від ПП
«Сапфір і К» соняшника, макухи
соняшникової та соєвої, товариством в
бухгалтерському обліку здійснені
записи: Дт 20.1.3.1 "Зернові та сінажні
культури відфактуровані" Кт 63.1.3.2
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" на суму 6853120,80 грн. за
квітень-липепь 2013 року. Станом на 01.08.2013
року дебіторська/кредиторська
заборгованість між ГОВ
"Катеринопільський елеватор" та ПП
«Сапфір і К» відсутня.

Матеріалам справи підтверджується, що
вказані вище документи, по
господарських відносинах позивача із
ТОВ «Агрофірма Росток», ТОВ
«АгротехКомплекс», ТОВ
«Вторметекспорт» та ПП «Сапфір і К»
надавалися позивачем до перевірки.

При цьому, судом встановлено, що
придбання продукції здійснювалось
позивачем у межах його господарської
діяльності.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Так, перевіркою не встановлено і в
актах не зазначено про відсутність
документів первинного бухгалтерського
і податкового обліку, необхідних для
підтвердження нарахування ПДВ по
дослідженим вище операціям із
вказаними контрагентами, обов'язок
ведення і зберігання яких покладено на
позивача.

В той же час, досліджені вище
господарські договори недійсними
(фіктивними) в судовому порядку не
визнавалися, зміст господарських
зобов'язань з надання послуг не
суперечить вимогам національного
законодавства, а складені на його
виконання фінансово-господарські
документи містять необхідні дані, що
підтверджують об'єкт і базу
оподаткування ПДВ та відповідають
вимогам ст. 9 Закону України від 16.07.1999
№996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні". В свою
чергу податкові накладні відповідають
вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК.

Посилання відповідача на дефектність
деяких товарно-транспортних накладних,
в частині яких відсутні відомості про
вантаж (ціна та сума) та неповністю
зазначено пункт навантаження, колегія
суддів оцінює критично, з огляду на те,
що всі докази мають досліджуватися у їх
сукупності, і за наявності документів,
які підтверджують фактичне отримання
позивачем товарів та використання їх у
власній господарській діяльності,
ненадання такого документу як
товарно-транспортна накладна, не може
бути єдиною підставою для висновків
про відсутність підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій з придбання товару, оскільки
відповідною транспортною
документацією обов'язково мають бути
підтверджені витрати з послуг по
перевезенню вантажів, а не послуги з
придбання товару.

Товарно-транспортні накладні та
подорожні листи, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, які
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей, а лише слугують для обліку
їх переміщення, при цьому колегія
суддів враховує, що за умовами всіх
наведених договорів, товар
поставляється силами Постачальника на
об'єкт Покупця (позивача).

В той же час, колегія суддів враховує,
що відповідачем не встановлено
порушень в оформленні всіх інших
наданих до перевірки
фінансово-господарських документів
вимогам чинного законодавства.

Належність, допустимість і достатність
наданих позивачем доказів, відповідач
жодним чином не спростував, у зв'язку з
чим відсутні достатні підстави для
відхилення наданих позивачем доказів.

Судовою колегією враховується, що про
необґрунтованість податкової вигоди
можуть також свідчити підтверджені
доказами доводи податкового органу,
зокрема про наявність таких обставин:
неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності; відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності у зв'язку з
відсутністю управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів; облік
для цілей оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських
операцій;здійснення операцій з
товаром, що не вироблявся або не міг
бути вироблений в обсязі, зазначеному
платником податків у документах
обліку; відсутність первинних
документів обліку.

В даному випадку, податковий орган, в
акті перевірки, а також в обґрунтування
апеляційної скарги посилався на
інформацію, яка міститься в базі даних
ІС «Податковий Блок» згідно з якою ТОВ
«Агрофірма Росток» має стан 0 - платник
податків за основним місцем обліку,
також відповідач звертає увагу на акт
від 18.11.2013 №1936/22-01/30127924 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Вторметекспорт» щодо підтвердження
господарських відносин з
контрагентами за період 01.01.2012 по 30.09.2013
та акт від 06.11.2013 №172/14-03-22-08/332996659 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Сапфір і К» щодо
підтвердження фінансово-господарських
відносин з платниками податків
контрагентами-постачальниками
відносин з платниками за період з липня
по грудень 2012 року та з січня по
вересень 2013 року та контрагентами
покупцями.

Будь-яких інших аргументів в
обґрунтування власної позиції
апелянтом не наведено.

З цього приводу, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок контрагентів позивача та
зазначені в них обставини, так само як і
інформація в базі даних ІС «Податковий
Блок», самі по собі не є беззаперечними
доказами невиконання сторонами умов
укладеного договору, а також не
спростовують правового значення
складених за таким договором первинних
документів, тому не є підставою для
неврахування відповідачем наданих до
перевірки первинних документів, у
зв'язку з чим, не можуть вважатися
достатньо вагомим доказом який би
беззаперечно спростовував реальність
господарських операцій між позивачем
зазначеними контрагентами, факт чого
підтверджується належними та
допустимими доказами в розумінні
положень статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За умови реального здійснення
господарської операції, яка призвела
до об'єктивної зміни складу активів
платника податків - покупця, будь-які
порушення постачальниками товару
правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
валові витрати чи податковий кредит.

Крім того, апеляційний суд звертає
увагу відповідача, що відповідно до
статті 61 Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, тому позивач
не може нести відповідальності за
можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

Платник податків (покупець товару) не
має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
постачальниками товару вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності тощо і в
подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на валові витрати чи
податковий кредит за можливу
неправомірну діяльність будь-кого з
контрагентів. Такий платник не
повинен притягуватися до
відповідальності в тому випадку, якщо
він здійснював реальну господарську
операцію.

Нереальність господарських операцій з
придбання платником податку товару,
укладення покупцем товару договору з
метою безпідставного формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат з
понесених витрат за придбання товару
має підтверджуватися належними та
допустимими доказами і не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як висновок, враховуючи викладене вище,
апеляційний суд погоджується із
позицією суду першої інстанції, який
визнав протиправними і скасував спірні
податкові повідомлення-рішення,
оскільки висновки відповідача щодо
відсутності реального настання
правових наслідків за договорами
позивача із ТОВ «АгротехКомплекс», ТОВ
«Агрофірма Росток», ТОВ
«Вторметекспорт», ПП «Сапфір і К» у
період щодо якого проводилася
перевірка, зроблені відповідачем в
порушення п. 83.1 ст. 83 ПК без належних і
достатніх матеріалів, в той же час,
надані позивачем документи є належними
і допустимими доказами, які відповідно
ст. 44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст.
201 ПК є прямим і достатнім
підтвердженням фактів здійснення
господарських операцій з придбання
робіт (послуг) за цими договорами, а
також правильності обчислення і
повноти нарахування ПДВ.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
щодо порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
за вірно встановлених обставин,
висновки суду є обґрунтованими та
відповідають обставинам справи, а тому
підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Катеринопільський
елеватор" до Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 28
липня 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Грибан І.О.

Парінов А.Б.