Справа № 804/9972/13-а
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/800/18403/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого: судді Чалого С.Я.

Суддів: Маслія В.І.

Мороз Л.Л.

секретар

судового засідання Зубенко Д.В.

за участю представників сторін:

позивача - Сизько О.В.

відповідача - не з'явився

третьої особи 1- ОСОБА_4

третьої особи 2 - не з'явився

третьої особи 3 - ОСОБА_5

третьої особи 4 - не з'явився

розглянувши в порядку касаційного
провадження у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за касаційного скаргою
приватного акціонерного товариства
"Славутич-Агро" на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року у справі за позовом приватного
акціонерного товариства
"Славутич-Агро" до Новомосковської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання нечинним розпорядження та
недійсними державних актів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року приватне акціонерне
товариство "Славутич - Агро" (далі -
позивач) звернулося до суду з позовом
до Новомосковської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області (далі - відповідач), треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому,
з урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 08 серпня 2013 року,
просило визнати нечинним
розпорядження Новомосковської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області № 645 від 18
липня 2002 року "Про відведення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства у приватну власність та
видачу державних актів на право
приватної власності на землю" в частині
виділення земельних ділянок
громадянам: земельна ділянка №НОМЕР_1 -
ОСОБА_4, земельна ділянка №НОМЕР_2 -
ОСОБА_6; земельна ділянка №НОМЕР_3 -
ОСОБА_7; земельна ділянка №НОМЕР_4 -
ОСОБА_9; земельна ділянка №НОМЕР_5 -
ОСОБА_8; визнати недійсними державні
акти на право приватної власності на
землю: №128976 серії Р1, виданий ОСОБА_4,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №673; №128977 серії
Р1, виданий ОСОБА_6, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №674;
№128978 серії Р1, виданий ОСОБА_7,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №675; №128979 серії
Р1, виданий ОСОБА_9, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №676;
№128980 серії Р1, виданий ОСОБА_8,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №677.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ
"Славутич - Агро" задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанцій, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати, а постанову
суду першої інстанції про задоволення
позову залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 20 листопада 2006 року ЗАТ
«Славутич-Агро» придбано
Новомосковську птахоферму, що
розташована за адресою, вул. Центральна
16-е, с. Мар'янівка, Новомосковського
району Дніпропетровської області, що
підтверджується договорами
купівлі-продажу від 20.11.2006 року.

Під час оформлення технічної
документації позивач дізнався про те,
що земельні ділянки, розташовані між
птахомайданчиками, належать на праві
приватної власності третім особам.
Право власності на вказані земельні
ділянки треті особи набули на підставі
рішення Новомосковської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області №645 від 18
липня 2002 року "Про відведення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства у приватну власність та
видачу державних актів на право
приватної власності на землю".

Вважаючи, що дане рішення відповідача,
в частині надання права власності на
земельні ділянки третім особам,
порушує права позивача щодо можливості
користуватися належним йому майном, а
саме Новомосковською птахофермою, ЗАТ
«Славутич-Агро» звернулось до суду з
вимогою скасувати спірне рішення
відповідача в частині виділення
земельних ділянок громадянам: ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відповідно
скасувати державні акти, що
посвідчують право власності
зазначених осіб на земельні ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне рішення відповідача прийняте з
порушенням норм законодавства,
оскільки виділення земельних ділянок в
натурі в приватну власність громадян,
здійснено на підставі проекту
приватизації земель Комунального
підприємства «Птахорадгосп
«Новомосковський» без проведення
приватизації комунального
підприємства. При цьому, припинення
юридичної особи КП «Птахорадгосп
«Новомосковський» відбулось 17 липня 2013
року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в позові,
апеляційний суд виходив з того, що
спірним розпорядженням, на підставі
розробленої науково-технічної
документації про роздержавлення та
паювання земель КП «Птахорадгосп
«Новомосковський», здійснено
відведення в натурі земельних ділянок,
громадянам - працівникам соціальної
сфери шляхом безоплатної передачі
земельних ділянок у власність громадян
в межах норм безоплатної приватизації,
що передбачено ст. 116 Земельного
кодексу України. Поряд з цим, чинним як
на момент виникнення спірних
правовідносин так і на час судового
розгляду даного спору, не передбачено
приватизації майна комунального
підприємства як необхідної передумови
для отримання громадянами у власність
земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства.
Крім цього, суд апеляційної інстанції
вказав, що спірне розпорядження №645 від
18 липня 2002 року жодним чином не
порушило права позивача, оскільки
спірні земельні ділянки не входять до
майнового комплексу, придбаної
позивачем в 2006 році Новомосковської
птахоферми та не перешкоджають
здійсненню ПАТ «Славутич-Агро» своєї
господарської діяльності.

Колегія суддів вказує на передчасність
вказаних висновків судів попередніх
інстанцій та вважає за доцільне,
зокрема, зазначити про таке.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Проте, судами попередніх інстанцій не
було з'ясовано та не враховано всіх
обставин справи, що мають значення для
правильного вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що спір
між ПАТ "Славутич-Агро",
Новомосковською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання нечинним
розпорядження та недійсними державних
актів вже був предметом судового
розгляду у інших справах. Вказане
підтверджується, зокрема, ухвалою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2008
року (№2-а-14589/08), ухвалою Господарського
суду дніпропетровської області від 16
квітня 2009 року (№27/64-09), рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 07 жовтня
2009 року (№2-2788/09), рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від 08
грудня 2009 року (№22ц-7004/2009), ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 березня 2010 року (№8ц-5/2010).

Натомість, суди попередніх інстанцій
жодним чином не дослідили вказані
судові рішення та не врахували їх при
прийнятті рішень.

Разом з цим, судами не взято до уваги, що
спірні правовідносини про визнання
незаконним та скасування
розпорядження відповідача, як суб'єкта
владних повноважень є
публічно-правовими, а тому під час
вирішення питання щодо дотримання
строку звернення до адміністративного
суду з таким позовом суди мали
керуватися також нормами статті 99 КАС
України.

Так, частиною 2 статті 99 КАС України (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

При цьому, суд першої та апеляційної
інстанцій не звернули уваги на
зазначені вище приписи закону та
розглянули справу по суті позовних
вимог, не дослідивши факт пропуску
позивачем строку звернення до суду та
наслідків пропуску строку звернення до
суду з адміністративним позовом,
встановлених ст.100 КАС України.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства
"Славутич-Агро" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
вересня 2013 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: