Справа № 813/4205/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/4205/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» Західний
комерційний макрорегіон ПАТ
«Укрсоцбанк» до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Личаківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, треті
особи ОСОБА_3, Публічне акціонерне
товариство «ПроКредитБанк», про
скасування арешту майна.
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулося
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» Західний комерційний
макрорегіон ПАТ «Укрсоцбанк» (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області (далі - відповідач 1),
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції (далі -
відповідач 2), Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції (далі - відповідач 3), треті
особи ОСОБА_3, Публічне акціонерне
товариство «ПроКредитБанк», в якому, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог /а.с.57-58/, просить:
- зняти арешт з транспортного засобу
ТОYOTA модель YARIS 2008 року випуску, номер
державної реєстрації НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений постановою
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області від 31.01.2014 року,
виконавче провадження № 41767175;
- зняти арешт з транспортного засобу
ТОYOTA модель YARIS 2008 року випуску, номер
державної реєстрації НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений постановою
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 28.01.2014
року, виконавче провадження № 42226474;
- зняти арешт з транспортного засобу
ТОYOTA модель YARIS 2008 року випуску, номер
державної реєстрації НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений постановою
Личаківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 28.02.2014
року, виконавче провадження № 42226593;
- зняти арешт з транспортного засобу
ТОYOTA модель YARIS 2008 року випуску, номер
державної реєстрації НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений 02.11.2010 року
Галицьким відділом державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що згідно з ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває у
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна. Всупереч цій нормі
відповідачами не було повідомлено ПАТ
«Укрсоцбанк» про арешт заставного
майна. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 54 того
ж Закону для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Позивач стверджує,
що право застави виникло задовго до
накладення арештів та винесення судом
рішення. Вартість майна (ТОYOTA модель YARIS
2008 року випуску) не покриває суму боргу
перед позивачем, який без урахування
штрафних санкцій, в еквіваленті по
курсу НБУ станом на 05.06.2014 року складає
(8335,28 дол. США + 46,49 дол. США Ч 11,76 грн.)
98569,61 грн. (сума наближена до вартості
нового авто у 2008 році - 119759,74 грн).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях /а.с.60-62/, просив позов
задовольнити.

Третя особа 1 на стороні позивача,
ОСОБА_3, підтримала позицію позивача та
пояснила суду, що маючи домовленість з
позивачем про погашення кредитної
заборгованості за рахунок продажу
автомобіля не може його продати,
оскільки все майно арештоване. Відтак,
оскільки сума боргу по кредиту росте,
просить суд розглянути справу у стислі
терміни та винести рішення на користь
позивача.

Третя особа 2 на стороні відповідача,
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредитБанк» про дату час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, однак подав письмове
заперечення проти позову /а.с.39-41/, в
якому звертає увагу, що рішеннями
Личаківського районного суду м. Львова
за позовами АТ «ПроКредитБанк»
вирішено стягнути з ОСОБА_3 грошові
кошти в сумі 3615831,59 грн. та 762170,46 грн., а
державний виконавець у процесі
виконання рішень судів виносив
постанови про накладення арешту на
майно боржниці. Вважає, що накладаючи
арешт на майно ОСОБА_3 державний
виконавець діяв правомірно згідно з п. 2
ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче
провадження». Крім того, вартість
транспортного засобу значно перевищує
заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ
«Укрсоцбанк», а тому на нього може бути
звернуто стягнення для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, згідно з ч. 3 ст. 54
цього ж Закону. Враховуючи ці
обставини, вважає зняття арештів
передчасним, а підстав для їх
скасування - немає. Просив у
задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач 1, Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, не забезпечив явки
уповноваженого представника у жодне
судове засідання, про дату час і місце
його проведення повідомлений належним
чином, заперечень проти позову,
клопотань про відкладення розгляду
справи чи іншого змісту не подавав.

Відповідач 2, Личаківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, проти позову заперечив
повністю, письмових заперечень проти
позову не подав. Визнав, що під час
накладення арештів на майно боржника
не повідомлено заставодержателя, однак
пояснив, що під час накладання арешту
на майно державні виконавця не
перевіряють його на предмет застави.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 3, Галицький відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, не забезпечив явки
уповноваженого представника у жодне
судове засідання, про дату час і місце
його проведення повідомлений належним
чином, заперечень проти позову,
клопотань про відкладення розгляду
справи чи іншого змісту не подавав.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, третіх осіб, з'ясував обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
а також ті, які мають інше значення для
вирішення справи, повно, всебічно та
об'єктивно дослідив докази у справі, та
-

в с т а н о в и в :

Між ПАТ "Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено
Договір кредиту № 605/30-016 від 16.05.2008 року
на суму 18564,00 дол. США з цільовим
призначенням: на купівлю автомобіля
ТОYOTA модель YARIS 2008 року випуску /а.с.12-17/.

Для забезпечення повернення кредиту
між тими ж сторонами укладено Договір
застави № 605/30-016/1 від 16.05.2008 року
транспортного засобу ТОYOTA модель YARIS 2008
року випуску номер державної
реєстрації НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3,
зареєстрований Львівським відділом
реєстраційно-екзаменаційної роботи
16.05.2008 року /а.с.18-22/, про що зроблено
запис у державному реєстрі обтяжень
рухомого майна /а.с.23/.

Оскільки через певний період часу
позичальниця не змогла погашати
кредит, вона звернулася до банку 02.06.2014
року з проханням надати дозвіл в
добровільному порядку продати предмет
застави з направленням усіх коштів на
погашення кредиту /а.с.11/.

Разом із заявою позичальницею подано
до банку витяг з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна № 44300174 від
26.05.2014 року з інформацією стосовно
обтяжень майна ОСОБА_3 /а.с.23-28/.

Відповідно до даного витягу:

- 02.11.2010 року за № 10437582 накладено арешт
на все рухоме майно ОСОБА_3; код НОМЕР_1;
підстава обтяження: ухвала, 2-2778, 20.10.2010
р., Галицький районний суд м. Львова;
державний виконавець Галицького ВДВС
ЛМУЮ; термін дії: 02.11.2015 р.;

- 03.02.2014 року за № 14158946 накладено арешт
на все рухоме майно ОСОБА_3; код НОМЕР_1;
підстава обтяження: постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, ВП № 41767175,
31.01.2014 р., ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області; термін дії: 03.02.2019 р.;

- 03.03.2014 року за № 14217044 накладено арешт
на все рухоме майно ОСОБА_3; код НОМЕР_1;
підстава обтяження: постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, ВП № 42226474,
28.02.2014 р., Личаківський ВДВС ЛМУЮ; термін
дії: 03.03.2019 р.;

- 03.03.2014 року за № 14217112 накладено арешт
на все рухоме майно ОСОБА_3; код НОМЕР_1;
підстава обтяження: постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, ВП № 42226593,
28.02.2014 р., Личаківський ВДВС ЛМУЮ; термін
дії: 03.03.2019 р. /а.с.23-28/

Вважаючи, що накладені постановами
державних виконавців арешти на рухоме
майно ОСОБА_3 порушують його право як
кредитора та заставодержателя, позивач
звернувся до суду з позовом про зняття
відповідних арештів.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України "Про
виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999
року (у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
(далі - Закон № 606-XIV).

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб), згідно зі ст. 1
Закону № 606-XIV- це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно
з ч. 2 цієї ж статті державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону № 606-XIV про
звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

За правилами, встановленими ч. 1 та ч. 2
ст. 71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом з пояснень позивача встановлено,
та не заперечується представником
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ
(представники інших відповідачів в
судове засідання не прибули), що
державний виконавець під час
накладення арешту на майно не
переконався у тому чи відповідне майно
не перебуває в заставі, відповідно не
повідомив про цей факт
заставодержателя та не роз'яснив
заставодержателю право на звернення до
суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна. Суд зважає на
покликання позивача стосовно
порушення процедури повідомлення про
накладення арешту, однак, на думку суду,
ці обставини не можуть бути підставою
для визнання незаконним арешту
відповідного майна.

Зареєстрована у встановленому порядку
застава ПАТ «Укрсоцбанк» надає
заставодержателю пріоритет у
задоволенні його вимог перед іншими
стягувачами, які не є
заставодержателями. Водночас,
накладення арешту на заставне майно не
порушує його переважного права
задоволення кредиторських вимог
вказаним публічним обтяженням,
оскільки ч. 3 ст. 54 Закону № 606-XIV надає
право державному виконавцю
задовольнити вимоги інших стягувачів
за рахунок заставленого майна, якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 54 Закону №
606-XIV, задоволення вимог інших
стягувачів, які не є
заставодержателями, можливе з залишку
коштів після задоволення вимог
заставодержателя, що також свідчить
про те, що Законом не заборонено
здійснювати арешт всього майна
боржника, у тому числі і заставленого.

Право на заставлене майно у позивача
виникло на підставі Договору застави
транспортного засобу /а.с.18-22/, що
зареєстровано у державному реєстрі
обтяжень рухомого майна /а.с.23-28/, а тому
відповідно до ст.ст. 12, 14, 40 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» від
18.11.2003 р. № 1255-IV позивач має переважне
перед іншими кредиторами право
одержати задоволення позовних вимог за
рахунок заставленого транспортного
засобу.

Відповідно до ст.ст. 572, 590 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1, 20, 26 Закону
України «Про заставу» виконання
забезпеченого заставою зобов'язання за
рахунок заставленого майна
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбаченого законом або
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що звернення
стягнення на заставлене майно та
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості з боржника є
правами кредитора, які він може
реалізувати у будь-якому порядку. При
цьому звернення стягнення на
заставлене майно є правом, а не
обов'язком заставодержателя. Оскільки
позивачем як заставодержателем не
надано суду доказів реалізації свого
права шляхом звернення стягнення за
рахунок заставленого майна, суд дійшов
висновку, що права позивача, обтяження
якого має вищий пріоритет над
оспорюваним ним публічним обтяженням,
не порушені, позов про зняття арешту,
враховуючи відсутність оцінки
заставленого майна, є передчасним, у
зв'язку з чим відсутні правові підстави
для зняття арешту із заставленого
транспортного засобу.

За правилами ст. 94 КАС України
відшкодування судових витрат позивачу
у разі відмови у задоволенні
адміністративного позову не
передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на
позивача.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 17.00 год. 28.07.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.