Справа № 826/11941/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Альфа-Банк" до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання дій
протиправними та скасування постанови,
припису, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Альфа-Банк" звернувся до
суду з позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання дій
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу від 10 липня 2013
року № 268/13, визнання протиправним та
скасування припису про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності від 02 липня
2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 вересня 2013 року адміністративний
позов задоволено частково.

Визнано протиправною скасовано
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві від 10 липня 2013 року № 268/13
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ПАТ
«Альфа-Банк» за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, 20 у Шевченківському
районі.

За результатами перевірки
відповідачем складено Акт від 02 липня
2013 року.

Перевіркою встановлено, що за адресою:
м. Київ, проспект Перемоги, 20
розташоване нежитлове приміщення з
прибудовою ПАТ «Альфа-Банк». Вказаний
об'єкт відноситься до ІІ категорії
складності (згідно ДБН В.1.2-14-2009
«Загальні принципи забезпечення
надійності та конструктивної безпеки
будівель, споруд та основ»).

Також, перевіркою встановлено, що
відповідно до Витягу про державну
реєстрацію прав №30504178 від 05 липня 2011
року нежиле приміщення з прибудовою,
загальною площею 311, 20 кв.м., за адресою:
м. Київ, проспект Перемоги, 20 належить
ПАТ «Альфа-Банк», втім документів
прийняття в експлуатацію прибудови
останнім не надано. Об'єкт
експлуатується без прийняття в
експлуатацію у встановленому
законодавством порядку, чим порушено ч.
8 ст. 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

На підставі вказаного Акту, 02 липня 2013
року відповідачем складено протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та винесено
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

10 липня 2013 року на підставі
вищевказаного Акту перевірки, припису
та протоколу Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві винесено постанову № 268/13, якою
до позивача застосовано штраф у
розмірі 51 615, 00 грн. відповідно до абз. 3
п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Не погоджуючись вищевказаними
приписом, протоколом та постановою,
позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

На виконання статті 41 вищевказаного
Закону, постановою Кабінету Міністрів
України своєю від 23 травня 2011 року № 553
затверджено Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Пунктом 11 Порядку № 553 визначено, що
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право, зокрема, складати
протоколи про вчинення правопорушень
та акти перевірок, і накладати штрафи у
межах повноважень, передбачених
законом; видавати обов'язкові для
виконання приписи щодо усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 квітня 1995 року
№ 244, штрафи накладаються на
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.
Рішення про накладення штрафу
оформлюється постановою про
накладення на суб'єкта містобудування
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності. Постанова
про накладення штрафу є виконавчим
документом і підлягає виконанню в
установленому законом порядку. У
постанові зазначається розмір штрафу.
Постанова повинна відповідати вимогам
до виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження».

Згідно абз. 3 п. 6 ч. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за експлуатацію або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат.

З положень вищевказаної статті Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» слідує, що суб'єктом
правопорушення є замовники
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами проведеної перевірки
відповідачем встановлено, що
позивачем в своїй господарській
діяльності використовується нежиле
приміщення з прибудовою, загальною
площею 311, 20 кв.м., за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, 20, яке не введено в
експлуатацію.

Судом встановлено, що 16 червня 2011 року
між ТОВ «А-РІАЛТІ» (Продавець) та ПАТ
«Альфа-Банк» (Покупець) укладено
договір купівлі-продажу № 01484,
предметом якого є об'єкт нерухомого
майна - нежилого приміщення (літ. А)
загальною площею 311,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, 20, згідно технічного
паспорту БТІ - група приміщень 399, який
належить Продавцю на праві приватної
власності на підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва.

На підтвердження купівлі - продажу
нежилого приміщення разом з прибудовою
позивачем надано копії технічних
паспортів на нежитловий будинок
(приміщення), копію рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26 липня 2010 року, копію Витягу
про реєстрацію права власності на
вказане вище нерухоме майно за ТОВ
«А-РІАЛТІ», копію висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №
0202 від 05 липня 2010 року та копію
реєстраційної справи на нежитлове
приміщення, що знаходиться за адресою:
м. Київ, проспект Перемоги, 20.

З вищенаведених письмових доказів
вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» є
власником нежитлового приміщення, яке
не введене в експлуатацію, лише з 16
червня 2011 року на підставі договору
його купівлі-продажу.

Доказів того, що позивач був замовником
будівництва, чи виконував функції
замовника та підрядника відповідачем
не надано, як і доказів того, що після
придбання вказаного об'єкту
нерухомості позивачем проводилися
роботи з його будівництва чи
реконструкції.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що у
відповідача були відсутні підстави для
притягнення до відповідальності ПАТ
«Альфа-Банк» за порушення вимог абз. 3
п.6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
оскільки позивач не є суб'єктом
вказаного правопорушення.

Додатково колегія суддів зазначає, що
обов'язок введення будівництва в
експлуатацію, відповідальність за
експлуатація об'єктів не введених в
експлуатацію можуть стосуватися лише
тих суб'єктів, які після закінчення
будівництва та початку використання,
маючи відповідний обов'язок, не ввели
об'єкти містобудування в експлуатацію,
за що встановлена відповідальність.

Дана позиція узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 04 березня 2014 року №
21-433а13.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що постанова
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві від 10 липня 2013 року № 268/13
про накладення на ПАТ «Альфа-Банк»
штрафу за правопорушення у сфері
містобудування є протиправною та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 02.07.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.