Справа № 372/379/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мора О.М.
Суддя-доповідач: Пилипенко
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Романчук О.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Обухівського
районного суду Київської області від 10
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області
про визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до Обухівського районного
суду Київської області з позовом до
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області
про визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, в якому просив
визнати дії 22-ї сесії Григорівської
сільської ради VІ скликання від 18.09.2013
року по ухваленню рішення № 687 від
18.09.2013 року про відмову йому у наданні
дозволу на замовлення проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки неправомірним, скасувати
зазначене рішення та зобов'язати
Григорівську сільську раду надати
позивачу під будівництво та
обслуговування житлового будинку та
прибудинкових споруд, земельну ділянку
із земель комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації -
0,25 га, мотивуючи свої вимоги тим, що 20
серпня 2013 року він звернувся до
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області
з письмовою заявою про отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки в межах норм безоплатної
приватизації - 0,25 га, із земель
комунальної власності, для будівництва
і обслуговування житлового будинку та
прибудинкових споруд .

Постановою Обухівського районного
суду Київської області від 10 лютого 2014
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 10 лютого 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 10 лютого 2014 року -
без змін виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що при
зверненні ОСОБА_2 до Григорівської
сільської ради Обухівського району
Київської області з клопотання про
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки, останнім не було
дотримано порядку звернення із таким
клопотанням, передбаченим ст.. 118
Земельного кодексу України, окрім того,
земельна ділянка, загальним розміром
0,25 га, що розташована в с. Григорівка
знаходиться на деградованих землях,
які використовувались раніше для
здійснення господарської діяльності
та відносяться до земельних ділянок з
підвищеною кислотністю, а також можуть
мати ознаки забруднення хімічними
речовинами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20
серпня 2013 року ОСОБА_2, в порядку ч.6 ст.
118 Земельного кодексу України,
звернувся до Григорівської сільської
ради Обухівського району Київської
області з заявою, в якій він просив
наділити йому земельну ділянку під
забудову, що розташована на бувших
ближніх полях фільтрації
Григорівського цукрового заводу, до
якої було додано фотозйомку земельної
ділянки (а.с. 9-10).

Рішенням 22-ї сесії Григорівської
сільської ради VІ скликання №687 від
18.09.2013 року позивачу було відмовлено в
наданні земельної ділянки загальним
розміром 0,25 га, що розташована в селі
Григорівка для будівництва жилого
будинку, оскільки земельна ділянка
знаходиться на деградованих землях,
які використовувалися раніше для
здійснення господарської діяльності
та відносяться до земельних ділянок з
підвищеною кислотністю, а також можуть
мати ознаки забруднення хімічними
речовинами. Окрім того в рішенні
зазначено, що до заяви позивачем не
додано перелік документів , що є
обов'язковим для відведення земельної
ділянки, а саме: кадастровий план та
графічні матеріали, на яких позначено
бажане місце розташування земельної
ділянки (а.с. 11).

Вважаючи таке рішення Григорівської
сільської ради Обухівського району
Київської області протиправною,
позивач звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність заявлених
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади, та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 вищезазначеного
Закону передбачено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин.

Згідно ст. 59 Закону рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Порядок приватизації та набуття прав
власності на земельні ділянки
визначені Земельним кодексом України
(далі - ЗК України)

Так, ст. 116 ЗК України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Частиною 1 ст. 118 Земельного кодексу
України передбачено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Відповідно п.6 Положення про порядок
ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 15 від 12
січня 1993 року до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів.

До графічних матеріалів, які мають бути
погоджені керівником територіального
органу земельних ресурсів, відносяться
викопіювання з чергового
земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації із землеустрою, що
розробляється.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що звернувшись із
вищевказаним клопотанням позивачем
було надано до нього фотозйомка
земельної ділянки (роздруківка з
інтернет сайту google.earth), разом з тим,
дана роздруківка не може вважатися
«викопіюванням з кадастрової карти
(плану) або іншими графічними
матеріалами» в розумінні норм чинного
законодавства.

Окрім того, в тексті самого клопотання
позивач зазначив про бажання отримати
земельну ділянку в межах «бувших
ближніх полів фільтрації» не
конкретизувавши, бажане місце
розташування такої та бажаний розмір
земельної ділянки.

Також варто зазначити, що ще однією
причиною для відмови в наданні
земельної ділянки ОСОБА_2 загальним
розміром 0,25 га, що розташована в селі
Григорівка для будівництва жилого
будинку, стало те, що земельна ділянка
знаходиться на деградованих землях,
які використовувалися раніше для
здійснення господарської діяльності
та відносяться до земельних ділянок з
підвищеною кислотністю, а також можуть
мати ознаки забруднення хімічними
речовинами. Позивачем даного факту не
спростовано.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Обухівського районного суду Київської
області від 10 лютого 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254, 255 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Обухівського районного суду
Київської області від 10 лютого 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
О.М. Романчук

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Романчук О.М

Шелест С.Б.