Справа № 628/1542/14-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 р.Справа № 628/1542/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в Куп'янському районі
Харківської області на постанову
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області від 11.06.2014р. по
справі № 628/1542/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
Фонду України в Куп'янському районі
Харківської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області з уточненим адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Куп'янському районі
Харківської області, в якому просить:
визнати дії та рішення № 36/П-13 від 22.04.2014
р. щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
неправомірними та протиправними;
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області призначити ОСОБА_2
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків пенсії
померлого годувальника, на яку він мав
право на час його смерті - 70 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з урахуванням довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області № 04-48/711/13 від 12
березня 2013 року, виданій ОСОБА_3, за якою
суддівська винагорода, яку б він
отримував на посаді голови
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області, склала би для
обчислення пенсії - 21793,00 грн.;
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області виплатити ОСОБА_2
недораховану суму пенсії з ІНФОРМАЦІЯ_2
року з урахуванням проведених виплат.

Постановою Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 11.06.2014р. адміністративний
позов ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії
було задоволено.

Визнано дії та рішення Управління
пенсійного фонду України в
Куп'янському районі № 36/П-13 від 22.04.2014 р.
щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
неправомірними та протиправними.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області призначити ОСОБА_2
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків пенсії
померлого годувальника, на яку він мав
право на час його смерті - 70 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з урахуванням довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області № 04-48/711/13 від 12
березня 2013 року, виданій ОСОБА_3, за якою
суддівська винагорода, яку б він
отримував на посаді голови
Куп'янського міськрайонного суду
Харківської області, склала би для
обчислення пенсії - 21793,00 грн.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області виплатити ОСОБА_2
недораховану суму пенсії з ІНФОРМАЦІЯ_2
року з урахуванням проведених виплат.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 11.06.2014р. та прийняти нове
судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Позивач надав заперечення на
апеляційну скаргу та виклав свій
погляд на обставини справи та зазначив,
що рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, в зв'язку з
чим просить суд залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, представником позивача надана
заява про розгляд справи в письмовому
провадженні, а відповідачем надана
заява про розгляд справи за їх
відсутністю.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_2 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 8).

ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує
пенсію за віком згідно із Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Загальний трудовий стаж складає 48
років 01 місяць 07 днів. Згідно із заявою
№100 від 15.04.2014 року та наданих
документів їй проведено перерахунок
пенсії відповідно до ст. 10 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального статусу»
нараховане підвищення за померлого
чоловіка - інваліда війни 1 групи.
Розмір пенсії з 15.04.2014 року складає 2123,53
грн.

19.11.1983 року між позивачкою та ОСОБА_3,
було укладено шлюб. (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловік позивачки -
ОСОБА_3, помер у віці 90 років.

У період з 14.12.1970 року чоловій позивачки
- ОСОБА_3 у статусі судді займав різні
посади у Куп'янському міському суді
Харківської області. Остання посада -
голова Куп'янського міського суду
Харківської області. На підставі
наказу №02-7/77 від 05.08.1985 року звільнений
від обов'язків голови суду у зв'язку із
виходом на пенсію. Стаж роботи чоловіка
позивачки на посаді судді становить 35
років 03 місяці та 06 днів.

Суддівська винагорода, яку б отримував
ОСОБА_3 на посаді голови Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області, згідно Закону України від
07.07.2010 № 2453-VІ «Про судоустрій та статус
суддів», по основним видам оплати праці
станом на 01 січня 2013 року склала би:
оклад - 11470,00 грн., надбавка за вислугу
років (80%) - 9176,00 грн., доплата за
перебування на адміністративній
посаді в суді - 1147,00 грн., всього для
обчислення пенсії - 21793,00 грн., що
підтверджується довідкою
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області № 04-48/711/13 від 12
березня 2013 року, виданій ОСОБА_3

Чоловік позивачки - ОСОБА_3 за життя
перебував на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Куп'янському районі та отримував
щомісячне грошове утримання у
відповідному розмірі за Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів».

07 квітня 2014 року позивачка звернулась
до відповідача із заявою про перехід на
пенсію у зв'язку із втратою
годувальника за Законом України «Про
державну службу».

До своєї заяви позивачка долучила
документи, передбачені Порядком
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005р. №22-1, в т.ч. надала
Довідку Територіального управління
державної судової адміністрації в
Харківській області від 12.03.2013 року
№04-48/711/13 про складові заробітної плати
свого чоловіка за формою, що
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України від 04.09.2013
року №15-1.

Листом Управління пенсійного фонду
України в Харківській області від
22.04.2014 року №36/П/13 позивачці було
відмовлено у призначенні та виплаті
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, оскільки призначення та
виплата будь-якого грошового утримання
(в т.ч. пенсії) по втраті годувальника
членам сім'ї померлого судді Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» не передбачено, статтею 37
Закону України «Про державну службу»
врегульоване питання призначення
пенсії державним службовцям.
Відповідно до згаданого Закону та
спільного листа Міністерства юстиції
України, Міністерства праці України,
державний службовець - це особа, яка
здійснює професійну діяльність на
посаді в державному органі та його
апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави, і на момент
введення в дію Закону України «Про
державну службу (04.01.1994 р. - день
опублікування Закону в газеті
«Урядовий кур'єр») перебувала у
трудових відносинах з органом
державної виконавчої влади. Зважаючи
на вищевказане та згідно з записами
трудової книжки гр. ОСОБА_3 не мав
статусу державного службовця, перехід
на пенсію по втраті годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» проводити недоцільно...»
Свою відмову відповідач обґрунтовує
тим, що розрахований розмір пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (1115,87 грн.) менший ніж
розмір пенсії який позивачці
встановлено на теперішній час (2123,53
грн.).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що відповідач,
відмовляючи позивачці у призначенні
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
на умовах статті 37 Закону України «Про
державну службу» після смерті
чоловіка, діяв необґрунтовано та при
помилковому розумінні норм
законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Відповідно до статті 46 Конституції
України - громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх, зокрема, у разі втрати
годувальника, а також у старості та в
інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян.

Статус професійного судді, загальний
порядок забезпечення діяльності судів
та регулювання інших питань судоустрою
і статусу суддів, в т.ч. порядок
призначення пенсії суддям,
визначається Законом України «Про
судоустрій і статус суддів».

Статтею 138 зазначеного Закону
визначено, що, зокрема, судді, який
вийшов у відставку, після досягнення
чоловіками віку 62 роки, виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».

За умовами, які передбачені у ч.1 ст.37
Закону України «Про державну службу»,
зокрема, на одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.05.1994 року №283 «Про порядок
обчислення стажу державної служби»
був затверджений Порядок обчислення
стажу державної служби, а також
визначено, що, зокрема, обчислений
відповідно до цього Порядку стаж
державної служби застосовується для
призначення пенсії.

У пункті 2 Порядку обчислення стажу
державної служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.05.1994 року №283, визначено, що до
стажу державної служби зараховується
робота (служба), зокрема, на посадах
суддів.

З матеріалів справи вбачається, що
суддівський стаж чоловіка позивачки
складає 35 років 03 місяці 06 днів.

Тобто, на день смерті чоловіка
позивачки його стаж роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, складає понад 20
років, що відповідає однієї з
визначених у статті 37 Закону України
«Про державну службу» умов для
призначення пенсії державному
службовцю.

Разом з цим, матеріали справи свідчать
про те, що на день своєї смерті чоловік
позивачки вже досяг 62-річного віку, а
також мав загальний страховий стаж
понад 40 років, який перевищує страховий
стаж, необхідний для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Тобто, за своє життя чоловік позивачки
набув право на пенсію за віком на
умовах статті 37 Закону України «Про
державну службу», проте це право ним
так і не було реалізоване до дня смерті.

Аналіз норм Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» свідчить,
що вони не містять положень, які
визначають умови призначення членам
сім'ї судді пенсії у зв'язку із втратою
годувальника судді. Водночас положення
статті 138 цього Закону в частині умов
призначення судді пенсії відсилають до
умов, визначених статтею 37 Закону
України «Про державну службу».

На підставі зазначеного можливо
зробити висновок, що умови призначення
членам сім'ї померлого судді пенсії у
зв'язку із втратою годувальника так
само будуть визначатись за умовами
статті 37 Закону України «Про державну
службу», оскільки іншого
законодавство не передбачає.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка встановлює розміри
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається у
розмірі: на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за
віком померлого годувальника; на двох
та більше непрацездатних членів сім'ї -
100 відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Виходячи з наведених законодавчих
норм, пенсії у зв'язку з втратою
годувальника призначаються із
заробітку годувальника або із пенсії
годувальника, тобто в залежності від
того доходу, який мав годувальник на
час настання смерті (заробітну плату,
чи пенсію).

До непрацездатних членів сім'ї
належать особи, зазначені у статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до вимог п.1 частини 2 ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатним членом
сім'ї вважається, зокрема, дружина, якщо
вона досягла пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.
Крім того, у частині 3 ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що до членів сім'ї, які
вважаються такими, що були на утриманні
померлого годувальника, відносяться
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, якщо вони, зокрема, були на
повному утриманні померлого
годувальника або одержували від
померлого годувальника допомогу, що
була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування. Також в
останньому абзаці частини 3 статті 36
згаданого Закону визначено, що члени
сім'ї померлого годувальника, для яких
його допомога була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, але які й самі одержували
пенсію, мають право, за бажанням,
перейти на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Як було встановлено судом першої
інстанції та не спростовано у суді
апеляційної інстанції, що на день
звернення позивачки із заявою про
перехід на пенсію у разі втрати
годувальника на умовах Закону України
«Про державну службу» позивачка
досягла 62-річного віку, у зв'язку із чим
за умовами пункту 1 частини 2 ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» вона
відноситься до непрацездатних осіб.
Крім того, на день звернення із заявою
про перехід на пенсію у разі втрати
годувальника на умовах Закону України
«Про державну службу» позивачка
одержувала пенсію за віком згідно із
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»

Відповідно до вимог пункту 18 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в
Мінюсті від 27.12.2005р. за №1566/11846), - для
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника за документ, що засвідчує
факт перебування на утриманні
непрацездатних членів сім'ї,
приймаються довідки
житлово-експлуатаційних або інших
організацій з місця проживання
(реєстрації) або довідки органів
місцевого самоврядування про
перебування на повному утриманні
померлого годувальника чи одержання
від померлого годувальника допомоги,
яка була постійним і основним джерелом
засобів до існування, або про спільне
проживання з годувальником на момент
його смерті.

Судом першої інстанції було
встановлено та не спростовано у суді
апеляційної інстанції, що позивачка
перебувала на повному утриманні у її
чоловіка.

В зв'язку з тим, що за своє життя чоловік
позивачки набув право на призначення
пенсії на умовах статті 37 Закону
України «Про державну службу», а також
те, що позивачка перебувала на
утриманні її чоловіка та належить до
непрацездатних осіб, та у неї є права
перейти з одного виду державної пенсії
на інший, а тому позивачка має право на
призначення їй пенсії у зв'язку з
втратою годувальника на умовах статті
37 Закону України «Про державну службу»
після смерті свого чоловіка.

Відповідно до статті 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» -
суддівська винагорода регулюється цим
Законом, Законом України «Про
Конституційний Суд України» та не
може визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за: 1)
вислугу років; 2) перебування на
адміністративній посаді в суді; 3)
науковий ступінь; 4) роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що
суддям виплачується щомісячна доплата
за вислугу років у розмірі: за
наявності стажу роботи до 5 років - 15
відсотків, більше 5 років - 20 відсотків,
більше 10 років - 30 відсотків, більше 15
років - 40 відсотків, більше 20 років - 50
відсотків, більше 25 років - 60 відсотків,
більше 30 років - 70 відсотків, більше 35
років - 80 відсотків посадового окладу.

В той же час відповідно до статей 1, 33
Закону України «Про державну службу»
державні службовці отримують
заробітну плату, яка складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз положень статті 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та положень статей 1, 33 Закону
України «Про державну службу»
свідчить, що судді на відмінну від
державних службовців не отримують
заробітної плати, не отримують доплату
за ранг, а також можуть отримувати
доплату за вислугу років, в той час як
державні службовці за вислугу років
отримують не доплату, а надбавку,
максимальний розмір якої не перевищує
40 відсотків. Тобто, система оплати
праці судів є відмінною від системи
оплати праці державних службовців.

На підставі зазначеного, колегія судів
вважає, що судом першої інстанції було
вірно визначено, що відповідач при
відмові ОСОБА_2 в призначенні пенсії у
зв'язку з втратою годувальника діяв
необґрунтовано та при помилковому
розумінні норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 11.06.2014р.
по справі № 628/1542/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.