Справа № 520/5247/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

22 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 520/5247/14-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Васильків О.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія
О.В.

суддів - Крусяна
А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси на постанову Київського
районного суду м. Одеси від 23 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси про визнання незаконним
рішення, зобов'язання провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси, в якому
просила рішення управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Одеси № 825584 від 09.04.2014 року визнати
незаконним та скасувати; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання з 01.12.2013
року у розмірі 90% грошового утримання
працюючих суддів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_2 є суддею Одеського
господарського суду у відставці і з
червня 2001 року отримує довічне грошове
утримання. В грудні 2013 року та в січні
2014 року позивач отримала довідку про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
звернулась до управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Одеси для здійснення перерахунку
раніше призначеного грошового
утримання, однак 24.04.2014 року за даним
зверненням було відмовлено, що позивач
вважає порушенням своїх прав та в
зв'язку з чим змушена звернутись до
суду.

Постановою Київського районного
суду м. Одеси від 23 травня 2014 року,
прийнятою в порядку скороченого
провадження, позов задоволено. Рішення
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси № 825584 від
09.04.2014 року про відмову у призначенні
(перерахунку) пенсій визнати
незаконним та скасувати. Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання з 01.12.2013
року у розмірі 90% грошового утримання
працюючих суддів.

Згідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є суддею у
відставці зі стажем роботи на
відповідній посаді строком понад 30
років.

09.04.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ст. 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» на підставі довідки Одеського
господарського суду №09-34/1970 від 02.04.2014
року, згідно з якою заробітна плата
ОСОБА_2, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного утримання суддям у
відставці, становить - 20706,00 грн., в тому
числі оклад - 12180,00 грн. та надбавка за
вислугу років понад 30 років 70% - 8526,00 грн.
/а.с.7/.

Згідно рішення управління Пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси №137773 від 24.04.2014 року ОСОБА_2
відмовлено у перерахунку пенсії в
зв'язку з тим, що немає підстав для
перерахунку, оскільки статтею 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» не передбачено проведення
перерахунку раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці.

Статтею 126 Конституції України
закріплені гарантії забезпечення
незалежності суддів, однією з яких є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне
забезпечення та щомісячне довічне
грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
70 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. Максимальний
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
(з урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Частиною 4 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено, що у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Таким чином, як вірно зазначено судом
першої інстанції, розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці залежить від суми грошового
утримання діючого судді (заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
державного службовця), з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та, виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання передбачений на
рівні підзаконного
нормативно-правового регулювання.
Зокрема, пунктами 3 і 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06 квітня
2011 року № 384/2011, пунктами 2.1 і 2.2
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у містах, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у
редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25 лютого
2008 року № 5-5), серед основних завдань і
функцій Пенсійного фонду України та
його органів на місцях є призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати.

Крім того, додатком № 2 до Порядку
подання документів для призначення і
виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
органами Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25 січня 2008
року № 3-1, встановлена форма довідки
про заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в якій
зазначаються відомості про заробітну
плату судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Разом з тим, на підставі ч. 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) в період до 02 червня 2013
року не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину
третю, перше, друге, третє речення
частини п'ятої статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 07
липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

У вказаному рішенні Конституційного
Суду України зазначено, що щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків щорічного грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку але не більше 90%
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
грошового утримання.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що з 03
червня 2013 року правове регулювання
спірних правовідносин здійснюється
відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції до змін, внесених
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року № 3668-VI, тобто довічне
грошове утримання позивача, як судді у
відставці, повинно виплачуватись йому
відповідачем у розмірі 90% грошового
утримання працюючого судді та не
обмежується граничним розміром.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно положень ч. 10 ст. 183-2 КАС України
у разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, судове
рішення апеляційної інстанції по такій
справі є остаточним і оскарженню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Одеси від 23 травня 2014
року без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький