Справа № К/9991/19866/12-С
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м.
Київ К/9991/19866/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Рибченка А.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому

на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 05.12.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2012

у справі № 2270/10090/11

за позовом Приватного
виробничого підприємства
«Добробут-СП»

до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому

про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-
рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне виробниче підприємство
«Добробут-СП» (далі по тексту - позивач,
ПВП «Добробут-СП») звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у м.
Хмельницькому) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
08.06.2011 №/1609.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 05.12.2011, яка
залишена без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.02.2012, позовні вимоги задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено позапланову виїзну
перевірку ПВП «Добробут-СП» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ «Схід Енерго
Україна» за період з 01.10.2009 по 31.10.2009.

На підставі акту переврки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.06.2011
№/1609, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 31250,00 грн.

Підставою для визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість слугував висновок
податкового органу про порушення
позивачем пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп.
7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, яка підлягає
наруванню до сплати в бюджет за жовтень
2009 року на загальну суму 25000,00 грн. При
цьому, податковий орган виходив з того,
що до складу податкового кредиту за
жовтень 2009 року у ТОВ «Добробут СП»
віднесено суми податку на додану
вартість по операціях, що фактично не
здійснювались в межах господарської
діяльності підприємства, а саме:
документального оформлення операцій
придбання товарно-матеріальних
цінностей (труб оцінкованих) у ТОВ
«Схід Енерго Україна».

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено,
що податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 цього
Закону датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг),
дата виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків
з використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

За результатом розгляду справи, було
встановлено факт оплати позивачем
податку на додану вартість в ціні
товару, на підставі належним чином
оформлених прибуткових касових
ордерів, видаткових касових ордерів,
оборотно-сальдові відоміті,
прибуткових накладних, податкових
накладних, товарно-транспортних
накладних, виписаних на його адресу
особою, яка має статус платника податку
на додану вартість.

Фактичне виконання спірного договору
підтверджується належним чином
оформленими прибутковими накладними,
податковими накладними та
товарно-транспортними накладними,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Порушень позивачем порядку
відображення в деклараціях з податку
на додану вартість сум податкових
зобов'язань відповідачем не
встановлено, а порушення контрагентом
позивача податкового законодавства не
є підставою для висновку про порушення
саме позивачем пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

При цьому, слід зазначити, що якщо
контрагент позивача не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому відхилити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21.02.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)А.О.
Рибченко