Справа № 2а-7574/11/0170/21
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м.
Київ К/9991/27685/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
19.09.2011 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю
Автономної Республіки Крим, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання
протиправною відмови та скасування,
зобов'язання до виконання певних дій,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з позовом
до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправною відмови та
скасування, зобов'язання до виконання
певних дій.

Постановою окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.09.2011 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
19.09.2011 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.09.2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2012 року
та ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не надають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю
Автономної Республіки Крим листом від
30.05.2011року № 7/1 Б-639 повідомила ОСОБА_2
про відмову у задоволенні заяви про
пред'явлення позову до ОСОБА_3 про
знесення самочинно збудованої
житлової будівлі, що збудована по
адресу АДРЕСА_1 громадянином ОСОБА_3

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності визначено
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Згідно із пунктом 9 статті 37 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», виконання
будівельних робіт на об'єктах
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності, без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
переоформлення, а також виконання не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самочинним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
із законом.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Аналіз даної норми свідчить про те, що
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил є необхідною
умовою, яка передує зверненню
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю із
позовом до суду.

Як встановлено судом, об'єкт,
побудований ОСОБА_3 відноситься до
І-ІІІ категорії складності. За період з
січня 2008 року по вересень 2011 року
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за порушення
містобудівного законодавства не
притягувався, ані будь-які приписи, ані
будь-які акти перевірок відносно нього
не складались.

Враховуючи, що за період з січня 2008 року
по вересень 2011 року ОСОБА_3 не
видавалися приписи про усунення
порушень містобудівного
законодавства, що є передумовою
звернення Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю із
позовом до суду про знесення самочинно
збудованого об'єкта та те, що
повноваження Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю
Автономної Республіки Крим відносно
пред'явлення позову до суду про
знесення самочинно побудованих
об'єктів розповсюджуються виключно на
об'єкти, які відносяться до ІV та V
категорії складності, а об'єкт
збудований ОСОБА_3, відноситься
до І-ІІІ категорії складності, а отже
відповідач позбавлений можливості
застосування подальших засобів
реагування, а саме шляхом пред'явлення
позову до суду про знесення самочинно
побудованих об'єктів.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.09.2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю Автономної Республіки Крим
про визнання протиправною відмови та
скасування, зобов'язання до виконання
певних дій - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз