Справа № 826/5050/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 червня 2014 року 09 год. 55 хв.
№ 826/5050/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів:
Головуючого - судді Дегтярьової О.В.,
суддів: Добрівської Н.А., Кузьменка В.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
позовом ОСОБА_1до Пенсійного фонду
Українипро визнання протиправними дій
в частині неналежного розгляду скарги
від 05 лютого 2014 року та зобов'язання
вчинити певні дії, - В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач, ОСОБА_1) з позовом до
Пенсійного фонду України (далі -
відповідач) з наступними позовними
вимогами: 1) визнати протиправними дії
Пенсійного фонду України в частині
неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від
05.02.2014р. на ухилення Управлінням
Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва від
виконання діючого законодавства та
рішень суду, які набрали законної сили;
2) зобов'язати Пенсійний фонд України
належним чином переглянути скаргу
ОСОБА_1 від 05.02.2014р. та виконати наступні
дії: письмово зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва
припинити протиправні дії та
бездіяльність і виконати рішення
Одеського апеляційного
адміністративного суду по справі №
2-а-29/210р, яке набрало законної сили
18.10.2012р. у певний спосіб; письмово
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Корабельному районі м.
Миколаєва повністю виконати вимоги
діючого законодавства та державної
виконавчої служби згідно виконавчих
документів у справі № 2-а-2772/2011;
письмово зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва
повністю виконати вимоги діючого
законодавства та державної виконавчої
служби згідно виконавчих документів у
справі № 488/610/13-а.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що 05.02.2014р. він
звернувся до Юридичного управління
Пенсійного фонду України із письмовою
скаргою на певні дії територіального
органу Пенсійного фонду України
(Управління Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва), а
саме: 1) щодо невиконання таким
територіальним органом Пенсійного
фонду України постанови Окружного
адміністративного суд м. Києва від
15.04.2013р. по справі № 2-а-13556/12/2670,
залишеної без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.01.20104р.; 2) щодо невиконання таким
територіальним органом Пенсійного
фонду України судових рішень у справах
№ 2-а-2772/2011, № 488/610/13-а і № 2-а-29/10, які
набрали законної сили; 3) щодо
невиконання таким територіальним
органом Пенсійного фонду України
приписів норми ст. 56 закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи», якою
передбачено підвищення пенсії
позивача як постраждалого від
Чорнобильської катастрофи на 1%
врахованого при обчисленні пенсії
заробітку, за кожний рік страхового
стажу, відпрацьований понад 20 років, та
щодо поновлення порушеного названим
Управлінням права позивача на
призначення вперше після досягнення
віку 60 років страхової пенсії із
солідарної системи пенсійного
страхування на підставі норм ст. 26, п. 13
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Разом з тим
Пенсійний фонд України за результатами
розгляду вказаної скарги ОСОБА_1 не
прийняв вмотивованих рішень по всім
пунктам такої скарги позивача, чим, на
думку позивача, порушив вимоги Порядку
розгляду скарг на рішення органів
Пенсійного фонду України щодо
пенсійного забезпечення,
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України від 12.10.2007р. №
18-6.

Позивач у призначене на 03 червня 2014
року судове засідання не з'явився,
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання
відповідно до вимог ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, попередньо направивши на
адресу суду клопотання від 29.05.2014р. про
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у призначене
судове засідання також не з'явився,
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового засідання, та
жодних письмових заперечень проти
позову і документів до суду не подав.

03 червня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження на підставі ч. 4
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів дійшла висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на таке.

В ході судового розгляду було
встановлено, що в лютому 2014 року ОСОБА_1,
направив на адресу Пенсійного фонду
України засобами поштового зв'язку
скаргу від 05.02.2014р. щодо невідкладного
виконання постанови колегії Окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.04.2013р., залишеної без змін ухвалою
колегії Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.012.014р.,
прийняття організаційно-розпорядчих
заходів для виконання регіональним
Управлінням вимог державного
виконавця щодо виконання судових
рішень у справах № 2-а-2772/2011, № 488/610/13-а,
виконання постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18.10.2012р. у справі № 2-а-29/10 на
підставі висновків ухвали Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 30.10.2013р. у справі № 488/1443/13-а. Зокрема,
в даній скарзі від 05.02.2014р. позивач,
посилаючись на незаконне невиконання
Пенсійним фондом України та його
територіальним органом рішень судів по
адміністративних справах, які набрали
законної сили та відповідно стали
обов'язковими до виконання, просив
відповідача вжити заходів
організаційно-розпорядчого та іншого
характеру щодо їх виконання та
припинення протиправної бездіяльності
Управління Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва, яка
також полягає у невиконанні наступних
судових рішень:

- постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.04.2013р. по справі № 2а-13556/12/2670,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.01.2014р., за позовом ОСОБА_1 до
Пенсійного фонду України про визнання
протиправним і скасування рішення №
31268/Б-11, зобов'язання вчинити дії. Згідно
тексту резолютивної частини цієї
постанови суду першої інстанції від
15.04.2013р. адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково, а саме: визнано
протиправною бездіяльність Пенсійного
фонду України в частині неналежного
розгляду скарги ОСОБА_1 від 17.12.2010р. та
зобов'язано відповідача повторно
розглянуту дану скаргу позивача і
прийняти відповідне рішення за
наслідками такого розгляду з
урахуванням висновків суду по даній
справі;

- постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2012р. по
справі № 2-а-29/10/1414, з урахуванням ухвали
цього ж суду від 28.02.2013р. про відмову у
задоволенні заяви про роз'яснення
судового рішення у даній справі, за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва про
визнання дій посадових осіб суб'єкта
владних повноважень протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату пенсії та додаткової пенсії
громадянам, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи з
урахуванням компенсації. Згідно тексту
резолютивної частини цієї постанови
суду апеляційної інстанції від 18.10.2012р.
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва
задоволено частково, а саме: скасовано
постанову Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 30.11.2010р. у
даній справі та прийнято нове рішення,
яким адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково - визнано дії
посадових осіб відповідача
протиправними та зобов'язано
Управління здійснити перерахунок і
виплату позивачу щомісячної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, який постраждав від
Чорнобильської катастрофи за період з
13.03.2008р. по 30.11.2010р., а в задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено;

- постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013р. по
справі № 2-а-2772/11412 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва про
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії за минулий час. Згідно тексту
резолютивної частини цієї постанови
суду апеляційної інстанції від 04.09.2013р.
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено
частково, а саме: скасовано постанову
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 01.07.2011р. у даній справі та
прийнято нове рішення, яким
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково - визнано дії
посадових осіб відповідача
протиправними щодо відмови у
нарахуванні та виплаті позивачу 01
січня 2011 року відповідно до ч. 2 ст. 56
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» шляхом пільгового
підвищення розміру пенсійних виплат на
22% врахованого заробітку,
використаного для обчислення пенсії
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», при врахованому
страховому стажі 42 повних років та
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткову
пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, та зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу з 01
січня 2011 року відповідно до ч. 2 ст. 56
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» шляхом пільгового
підвищення розміру пенсійних виплат на
22% врахованого заробітку,
використаного для обчислення пенсії
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», при врахованому
страховому стажі 42 повних років та
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткову
пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, а в задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено;

- постанови Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 05.09.2013р. по справі
№ 488/610/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва про
оскарження дій та бездіяльності
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії. Згідно
тексту резолютивної частини цієї
постанови суду першої інстанції від
05.09.2013р. адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково, а саме: визнано
незаконними дії відповідача щодо
відмови позивачу у переведенні на
призначену вперше після досягнення
пенсійного віку 60 років пенсії за віком
із солідарної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, підвищену
відповідно до ст. 56 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
зобов'язано Управління, керуючись ст. 26,
п. 13 розд. IV «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ч. 2 ст. 56 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
призначити та виплачувати ОСОБА_1,
починаючи з 08.08.2012р. пенсію за віком із
солідарної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, у підвищеному
на 1% за кожен повний рік страхового
стажу зверх 20 років, розмірі, а в
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

У відповідь на вказану заяву ОСОБА_1
Юридичне управління Пенсійного фонду
України направило лист від 11.03.2014р. №
1740/Б-11, в якому повідомило позивача про
наступне: 1) на виконання постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 15.04.2013р. по справі № 2а-13556/12/2670
Пенсійним фондом України повторно була
розглянута скарга ОСОБА_1 від 17.12.2010р. на
рішення Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області від 25.11.2010р. №
1212-Б-07 та винесене рішення від 11.03.2014р.
(копія вказаного рішення Пенсійного
фонду України від 11.03.2014р. № 6399/09-10
наявні в матеріалах даної справи.
Зокрема, згідно тексту цього рішення
відповідача від 11.03.2014р. за
результатами перегляду скарги
позивача від 17.12.2010р. таку скаргу ОСОБА_1
було залишено без задоволення, а
рішення Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області - без змін); 2)
питання про виконання постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2012р. по
справі № 2-а-29/10/1414 має вирішуватися в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження»;
3) постанова Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 05.09.2013р. по справі
№ 488/610/13-а була оскаржена Управлінням
Пенсійного фонду України у
Корабельному районі м. Миколаєва в
порядку апеляційного оскарження, а
тому питання про виконання цього
судового рішення буде розглянуте за
наслідками розгляду відповідної
апеляційної скарги територіального
органу Пенсійного фонду України; 4) на
виконання постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2013р. по справі № 2-а-2772/11412
відповідним територіальним
управлінням Пенсійного фонду України
були нараховані та виплачені кошти в
сумі 2 197, 29 грн. як підвищення пенсійних
виплат на 22% врахованого заробітку,
використаного для обчислення пенсії
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при врахованому стажі 42
роки. Також проведений перерахунок
додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до
ст. 51 закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у порядку встановленому
судовим рішенням. Разом з тим з
урахуванням норми ст. 63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно ч. 1 і 2 ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь-які зобов'язання та
платежі з бюджету здійснюються лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України. Видатки,
необхідні для виконання судових рішень
зазначеній категорії осіб, не
передбачені бюджетною програмою за
КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій,
надбавок та підвищень до пенсій,
призначених за різними пенсійними
програмами», згідно з якою Пенсійному
фонду України протягом 2012 - 2014 років
виділяються бюджетні асигнування.
Згідно з п. 20, п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного
кодексу України взяття зобов'язань без
відповідних бюджетних асигнувань та
здійснення видатків бюджету з
перевищенням бюджетних призначень є
порушення бюджетного законодавства.
Таким чином, виплату донарахованої
суми буде проведено за наявності
відповідного бюджетного фінансування.

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових осіб цих
органів, що зобов'язані розглянути
звернення і дати обґрунтовану
відповідь у встановлений законом
строк.

З наведеними нормами кореспондується
норма ст. 70 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у відповідності до якої
громадяни, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
мають право захищати у відповідних
державних, судових органах свої
законні інтереси та інтереси своїх
дітей.

Одночасно ст. 23 і ч. 1 ст. 105 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються органами Пенсійного фонду
та в судовому порядку. Зокрема,
застраховані особи та члени їхніх
сімей мають право на оскарження дій
(бездіяльності) страхувальників,
виконавчих органів Пенсійного фонду та
їх посадових осіб відповідно до
законодавства про звернення громадян,
а також у судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону Ураїни «Про
звернення громадян» від 02.10.1996р. №
393/96-ВР (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)(далі
- Закон № 393/96-ВР) громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами
та пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

В розумінні норми ч. 3 ст. 3 цього Закону
«скарга» - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які
можуть бути оскаржені, належать такі у
сфері управлінської діяльності,
внаслідок яких: порушено права і
законні інтереси чи свободи
громадянина (групи громадян); створено
перешкоди для здійснення громадянином
його прав і законних інтересів чи
свобод; незаконно покладено на
громадянина які-небудь обов'язки або
його незаконно притягнуто до
відповідальності (ст. 4 Закону № 393/96-ВР).

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону №
393/96-ВР звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Нормами ч. 2 - 5 цієї ж ст. 5 Закону №
393/96-ВР визначено, що у зверненні має
бути зазначено прізвище, ім'я, по
батькові, місце проживання
громадянина, викладено суть порушеного
питання, зауваження, пропозиції, заяви
чи скарги, прохання чи вимоги.
Звернення може бути усним (викладеним
громадянином і записаним посадовою
особою на особистому прийомі) чи
письмовим, надісланим поштою або
переданим громадянином до
відповідного органу, установи особисто
чи через уповноважену ним особу, якщо
ці повноваження оформлені відповідно
до чинного законодавства. Звернення
може бути подано як окремою особою
(індивідуальне), так і групою осіб
(колективне). Письмове звернення
повинно бути підписано заявником
(заявниками) із зазначенням дати.

При цьому звернення, оформлене без
дотримання цих вимог, повертається
заявникові з відповідними
роз'ясненнями не пізніш як через десять
днів від дня його надходження, крім
випадків, передбачених частиною першою
статті 7 цього Закону (ч. 6 ст. 5 названого
Закону).

Одночасно якщо питання, порушені в
одержаному органом державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно в
термін не більше п'яти днів
пересилається ними за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями (ч. 3 ст. 7
Закону № 393/96-ВР).

Згідно ч. 1 ст. 16 названого Закону скарга
на дії чи рішення органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 393/96-ВР
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень, зокрема,
зобов'язані: об'єктивно, всебічно і
вчасно перевіряти заяви чи скарги; на
прохання громадянина запрошувати його
на засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення.

В силу норми ч. 3 ст. 17 цього Закону
рішення вищого державного органу, який
розглядав скаргу, в разі незгоди з ним
громадянина може бути оскаржено до
суду в термін, передбачений
законодавством України.

Крім цього, на момент звернення
позивача із вказаною вище скаргою від
05.02.2014р. до центрального органу
Пенсійного фонду України процедура
подання та розгляду скарг на рішення
про призначення, перерахунок, відмову
в призначенні, перерахунку,
переведенні з одного виду пенсії на
інший, виплаті пенсій (далі - рішення),
прийняті головними управліннями
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управліннями
Пенсійного фонду України у районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах була визначена
Порядком розгляду скарг на рішення
органів Пенсійного фонду України щодо
пенсійного забезпечення,
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України від 12.10.2007р.
№ 18-6 (далі - Порядок № 18-6).

Зокрема, згідно із п. 2 Порядку № 18-6 у
разі, якщо громадянин вважає, що орган,
що призначає пенсію, прийняв рішення,
що суперечить законодавству про
пенсійне забезпечення або виходить за
межі його компетенції, встановленої
законом, громадянин має право
оскаржити таке рішення у органі
Пенсійного фонду України вищого рівня.

Скарга на рішення управлінь Пенсійного
фонду України у районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах подається відповідно до
головних управлінь Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
регіональні органи Пенсійного фонду
України), на рішення регіональних
органів Пенсійного фонду України - до
Пенсійного фонду України та
супроводжується документами, що
свідчать про прийняття неправильних
рішень. Скарга може бути подана до
органу Пенсійного фонду України вищого
рівня протягом одного року з моменту
прийняття рішення, але не пізніше
одного місяця з часу ознайомлення
заявника з прийнятим рішенням (абз.1 - 2
п. 4 цього Порядку).

Вимоги до оформлення скарги наведені у
п. 5 зазначеного Порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку № 18-6 орган
Пенсійного фонду України зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його у термін не більше
одного місяця від дня надходження
скарги на адресу заявника поштою або
надати йому під розписку. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
скарзі питання неможливо, орган
Пенсійного фонду України може
прийняти рішення про продовження
строків розгляду скарги заявника, про
що письмово повідомити заявника до
закінчення тридцятиденного строку.
При цьому загальний термін розгляду
скарги не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Згідно п. 10 цього ж Порядку орган
Пенсійного фонду України при розгляді
скарги

заявника перевіряє законність і
обґрунтованість рішення, що
оскаржується, і приймає одне з таких
рішень: 1) залишає скаргу без
задоволення; 2) повністю або в певній
частині задовольняє скаргу. У разі
повного або часткового задоволення
скарги органу, що призначає пенсії,
даються розпорядження про вчинення
відповідних дій.

За результатами детального
дослідження змісту поданої скарги
ОСОБА_1 від 05.02.2014р. судом встановлено,
що предметом вказаної скарги позивача
була бездіяльність органів Пенсійного
фонду України, що полягала у
невиконанні судових рішень в
адміністративних справах № 2а-13556/12/2670,
№ 2-а-29/10/1414, № 2-а-2772/11412 і № 488/610/13-а, що
набрали законної сили, а не конкретне
рішення органу Пенсійного фонду
України про призначення, перерахунок,
відмову в призначенні, перерахунку,
переведенні з одного виду пенсії на
інший, виплаті пенсій. Таким чином, дана
скарга позивача підлягала розгляду в
порядку визначеному Законом України
«Про звернення громадян».

Листом від 11.03.2014р. № 1740/Б-11 за підписом
начальника Юридичного управління
Пенсійного фонду України Рябцевої Т.
відповідач по суті розгляду скарги
позивача надав вичерпну та належну
відповідь по кожному із поставлених
питань та вказав про вжиття органами
Пенсійного фонду України певних
заходів у відповідності до чинного
законодавства (зокрема, повторного
перегляду скарги позивача від 17.12.2010 р.
за результатами розгляду якої було
винесено нове рішення від 11.03.2014р. №
6399/09-10 в порядку визначеному Порядком №
18-6).

Також з наявних матеріалів справи
вбачається, що за судовими рішеннями в
адміністративних справах за позовами
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Корабельному районі м.
Миколаєва були видані відповідні
виконавчі листи з метою виконання
таких рішень судів в примусовому
порядку, а саме: виконавчий лист від
13.06.2013р. по справі № 2-а-29/2010, виконавчий
лист від 20.09.2013р. по справі № 2-а-2772/2011 та
від 08.11.2013р. по справі № 488/610/13-а.

Відповідно до наданих позивачем
роздруківок електронних відомостей з
Реєстру виконавчих проваджень України
за результатами пред'явлення вказаних
виконавчих листів до виконання органом
державної виконавчої служби України
були відкритті відповідні виконавчі
провадження.

Так, в силу норми ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили (в свою чергу порядок
набрання судовим рішенням законної
сили визначений ст. 254 цього Кодексу), є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

При цьому в ч. 4 ст. 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
вказано, що примусове виконання
судових рішень в адміністративних
справах здійснюється в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 2 і ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 17
Законом України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України, на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом, в
тому числі виконавчих листів, що
видаються судом.

З огляду на вищевикладене, та за
результатами дослідження наявних
матеріалів справи, колегією суддів
вбачається відсутність в діях
Пенсійного фонду України протиправної
бездіяльності за наслідками отримання
звернення (скарги) позивача від 05.02.2014р.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, колегія суддів
дійшла висновку про безпідставність
позовних вимог, у зв'язку з чим
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Головуючий суддя О.В. Дегтярьова
Судді:
Н.А. Добрівська

В.А.
Кузьменко