Справа № 226/3831/12
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 226/3831/12
Головуючий у 1-й інстанції: Береговий
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Сушко О.О. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
05 вересня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Тульчинського
районного суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області про визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання
вчинити дії щодо перерахунку та
виплати пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 05.09.2012 року
позов задоволено: визнано
протиправними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку та виплаті
позивачу пенсії; зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та підвищення (доплати) до
пенсії, як особі, що постраждала від
наслідків Чорнобильської катастрофи 4
категорії, згідно зі ст.ст. 39, 51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
26.11.2010 року по 23.07.2011 року з урахуванням
проведених виплат по день припинення
такого права.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 05.09.2012 року,
як таку, що винесена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нову постанову про відмову
позивачу у задоволенні його позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню в частині, з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтвержено, що Позивач є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи та отримує пенсію та
часткову доплату за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначену у відповідності до
статтей 39, 51 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 39
вищевказаного Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч статтей 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" Позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
Постановою Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року та Постановою
Кабінету Міністрів України № 654 від
16.07.2008 року, а не в розмірі, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
Постановою Міністрів України №530 від
28.05.2008 року та Постановою Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року
Відповідач неправомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено статтями 39, 51
зазначеного Закону.

Своїми діями, Відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод Позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач звернувся до суду 06.06.2011 року та
просив задовольнити позовні вимоги в
межах шестимісячного строку та
виплачувати в подальшому.

Проте, суд першої інстанції
задовольнив позовні вимоги з 26.11.2010
року по 23.07.2011 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правомірно визначився з
межами захисту порушеного права
Позивача, враховуючи строк звернення
до адміністративного суду,
передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України, але
при винесенні постанови не вірно
зазначив дату з якої право позивача
підлягає відновленню.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 99 КАС
України та зміст позовних вимог, право
позивача на перерахунок та виплату
додаткової пенсії та підвищення до
пенсії, відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
підлягає захисту з 06.12.2010 року, оскільки
позов поданий до суду 06.06.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить захистити його
порушене право в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про звернення до
негайного виконання постанови в
повному обсязі присудженої до
перерахунку суми.

Так, відповідно до п.1 абз. 1, п.1 абз. 2 ст.
256 КАС України негайно виконуються
постанови суду про присудження виплати
пенсії, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів, у
межах суми стягнення за один місяць,
також негайно виконуються постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження у адміністративних
справах, передбачених пунктами 1, 3, 4
частини першої статті 183-2 КАС України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

У зв'язку з вищенаведеним апеляційна
скарга управління Пенсійного фонду
України в Тульчинському районі
Вінницької області підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції -скасуванню з
прийняттям нового рішення у справі,
яким позовні вимоги Позивача
задовольняються частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 05 вересня
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області щодо відмови в
нарахуванні і виплаті ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та підвищення (доплати) до
пенсії, як особі, що постраждала від
наслідків Чорнобильської катастрофи 4
категорії, згідно зі ст.ст. 39, 51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 06.12.2010 року по 06.06.2011 року, -
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, та
підвищення (доплати) до пенсії, як
особі, що постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи 4 категорії,
згідно зі ст.ст. 39, 51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
06.12.2010 року по 06.06.2011 року та по день
припинення права на таку допомогу

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Сушко О.О.

Смілянець Е. С.