Справа № 2а-9775/12/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/800/25038/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Гончарук І.Ю.,

представників позивача Місеври
А.І., Степаненка О.В.,

представника відповідача
Грембовського В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013 по
справі №2а-9775/12/2670 за позовом Закритого
акціонерного товариства «Київський
суднобудівний-судноремонтний завод»
до Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представників сторін,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.09.2012 у задоволенні позовних вимог
Закритого акціонерного товариства
«Київський
суднобудівний-судноремонтний завод»
до Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10.09.2012 скасовано та
прийнято нову постанову, якою позовні
вимоги задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби від 13.03.2012 №.
Визнано протиправним та скасовано
рішення про залишення повторної скарги
без розгляду від 27.06.2012 №11567/6/10-2415.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби 29.04.2013 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 15.05.2013 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.04.2013 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, пункту 1.32 статті 1,
пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
абзацу 1 підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту
5.9 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту 11.2
статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
статей 72, 159, 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Подільському районі міста
Києва проведено планову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2009 по 30.09.2011, валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2009
по 30.09.2011.

Актом перевірки встановлено порушення
пункту 1.32 статті 1, пункту 5.1 статті 5,
підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5, абзацу 1
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 та пункту 5.9
статті 5, пункту 6.1 статті 6, підпункту
8.1.1, абзацу 3 підпункту 8.1.2 пункту 8.1,
підпункту 8.2.2 пункту 8.2, підпункту 8.6.1
пункту 8.6 статті 8, підпункту 11.2.1 пункту
11.2 статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
абзацу 1 пункту 105.1 статті 105, абзацу 3
пункту 144.1 статті 144, підпункту 145.1.5
пункту 145.1 статті 145, пунктів 1, 2, 3
підрозділу 4 Розділу XX Перехідних
положень Податкового кодексу України,
в результаті чого позивачем завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування по податку на прибуток у
сумі 49984515,00грн., у тому числі по
періодах: 4 квартал 2009 року в сумі
1627768,00грн., 2010 рік в сумі 3366684,00грн., 1
квартал 2011 року в сумі 8327784,00грн., 2-3
квартал 2011 року в сумі 36662279,00грн.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Подільському
районі міста Києва складено акт від
06.02.2012 №71/23-304/03149949 та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
13.03.2012 №, яким позивачу зменшено
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування по податку на прибуток
на суму 36662279,00грн.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла заява відповідача про
відкликання касаційної скарги в
частині позовних вимог на суму
33198355,00грн.

Відповідно до статті 218 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка подала касаційну скаргу, має
право відкликати її до початку
розгляду справи судом касаційної
інстанції.

При відкликанні касаційної скарги
суддя-доповідач, який здійснював
підготовку даної справи до касаційного
розгляду, постановляє ухвалу про
повернення скарги.

За таких обставин, враховуючи подану
заяву, колегія приходить до висновку
про можливість задовольнити заяву
Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва
Державної податкової служби про
відкликання касаційної скарги в
частині позовних вимог на суму
33198355,00грн. із закриттям касаційного
провадження в цій частині.

Вирішуючи питання щодо правомірності
податкового повідомлення-рішення від
13.03.2012 № в частині зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування по податку на прибуток
на суму 3463924,00грн., колегія суддів
звертає увагу на наступне.

Пунктом 1 розділу XIX «Прикінцеві
положення» Податкового кодексу
України встановлено, що розділ III цього
Кодексу («Податок на прибуток
підприємств») набирає чинності з 1
квітня 2011 року.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 4
«Особливості справляння податку на
прибуток підприємств» Податкового
кодексу України, розділ III цього
Кодексу («Податок на прибуток
підприємств») застосовується під час
розрахунків з бюджетом починаючи з
доходів і витрат, що отримані і
проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше
не встановлено цим підрозділом.

При цьому правила врахування
від'ємного значення об'єкта
оподаткування у результатах наступних
податкових періодів у період до 01.04.2011
року регулювалися відповідно до норм
пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

Згідно з пунктом 16.4 статті 16 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» платники податку у
строки, визначені законом, подають до
податкового органу податкову
декларацію про прибуток за звітний
період, розраховану наростаючим
підсумком з урахуванням від'ємного
значення об'єкта оподаткування минулих
податкових періодів у разі його
наявності відповідно до пункту 6.1
статті 6 цього Закону.

У 2010 році норми пункту 6.1. діють з
урахуванням особливостей,
встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього
Закону.

Відносно питань врахування від'ємного
значення об'єкта оподаткування у 2011
році, пунктом 22.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
передбачено, що у 2011 році сума
від'ємного значення, яка відповідно до
абзацу першого цього пункту не була
врахована у складі валових витрат, та
від'ємне значення об'єкта
оподаткування, яке виникло у 2010 році,
підлягають включенню до складу валових
витрат у порядку, встановленому
статтею 6 цього Закону, без обмежень,
встановлених цим пунктом.

Починаючи з II кварталу 2011 року до
доходів і витрат, що отримані і
проведені з 1 квітня 2011 року,
застосовуються норми Податкового
кодексу України.

Відповідно до пункту 150.1 Податкового
кодексу України якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками податкового року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Згідно з пунктом 3 підрозділу 4 розділу
XX «Перехідні положення» Кодексу пункт
150.1 статті 150 цього Кодексу
застосовується у 2011 році з урахуванням
такого: якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011 року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Відтак, при формуванні об'єкта
оподаткування за 2 квартал 2011 року
враховується від'ємне значення об'єкта
оподаткування отримане (сформоване) у 1
кварталі 2011 року, тобто, з урахуванням
значення, що увійшло до складу 1
кварталу 2011 року з 2010, а не лише
виходячи з результатів господарських
операцій за 1 квартал 2011 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку,
що від'ємне значення об'єкта
оподаткування, сформоване у першому
кварталі 2011 року з урахуванням
від'ємного значення, що увійшло до
складу 1 кварталу 2011 року з 2010 року,
повністю враховується при розрахунку
(формуванні) об'єкта оподаткування за 2
квартал 2011 року.

Щодо висновку податкового органу, що
операції з купівлі векселя Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Реакційні труби» номінальною
вартістю 15млн.грн. та емісія Закритим
акціонерним товариством «Київський
суднобудівний-судноремонтний завод»
власного векселю номінальною вартістю
15млн.грн. є заздалегідь збитковими
операціями, які не призводять до
отримання прибутку та відповідно не
мають відношення до господарської
діяльності підприємства, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Статтею 42 Господарського кодексу
України визначено, що підприємництво -
це самостійна, ініціативна,
систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Відповідно до підпункту 1.32 статті 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» господарська
діяльність - це будь-яка діяльність
особи, направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації господарської діяльності
є регуляторною, постійною та суттєвою.

Згідно зі статтею 142 Господарського
кодексу України прибуток (доход)
суб'єкта господарювання є показником
фінансових результатів його
господарської діяльності, що
визначається шляхом зменшення суми
валового доходу суб'єкта
господарювання за певний період на
суму валових витрат та суму
амортизаційних відрахувань. Склад
валового доходу та валових витрат
суб'єктів господарювання визначається
законодавством.

Таким чином, прибуток (доход)
формується за певний період і є
показником всіх фінансових
результатів господарської діяльності
суб'єкта підприємницької діяльності, а
не окремої господарської операції.

Отже, прибутковість кожної окремої
операції не є обов'язковою ознакою
господарської діяльності, яка може
включати і окремі збиткові операції,
які хоча і були спрямовані на одержання
прибутку, однак з об'єктивних причин
призвели до заздалегідь
незапланованих негативних
фінансово-економічних наслідків.

Проте, необхідною умовою ведення
господарської діяльності є здійснення
господарських операцій (як
прибуткових, так і збиткових), тобто дій
або подій, які викликають зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що вексель Товариства з
обмеженою відповідальністю «Реакційні
труби» було придбано з метою
подальшого перепродажу, та отримання
обігових коштів з метою здійснення
позивачем основної господарської
діяльності, зокрема, суднобудування та
судноремонту.

Таким чином, висновок податкового
органу про відсутність зв'язку
операції з купівлі векселя Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Реакційні труби» номінальною
вартістю 15млн.грн. та емісії Закритим
акціонерним товариством «Київський
суднобудівний-судноремонтний завод»
власного векселю номінальною вартістю
15млн.грн. з господарською діяльністю
підприємства є необґрунтованим.

Окрім того, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2012 по справі №2а-19373/10/2670,
залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
17.04.2013, встановлено правомірність
включення позивачем до складу валових
витрат сум витрат, які понесені
позивачем за наслідками укладення
договорів з Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Будконсалтпромторг» за період з 01.10.2006
по 30.09.2009.

Враховуючи викладене, висновок суду
апеляційної інстанції щодо
протиправності податкового
повідомлення-рішення від 13.03.2012 №
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування по
податку на прибуток на суму 3463924,00грн. є
правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи в цій частині неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 218, 220, 221, 223, 224, 230,
231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Задовольнити заяву Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби про відкликання
касаційної скарги в частині позовних
вимог на суму 33198355,00грн. і в цій частині
касаційне провадження закрити.

В решті касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва Державної
податкової служби залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.04.2013 по справі №2а-9775/12/2670 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв