Справа № 813/150/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
Справа №
876/6837/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Судової-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2013 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Львівського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України, Управління
з питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення
Львівської міської ради, про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

встановив:

У лютому 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідачів Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України і Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради, в якому, з урахуванням зміни і
уточнення позовних вимог, просив : 1)
визнати протиправними дії Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України, що проявились у
необ'єктивному протиправному висновку:
«ОСОБА_1 ... не вивільняє житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1», який
ліг в основу протиправного рішення
щодо притягнення позивача до цивільної
відповідальності в якості відповідача,
прийнятого без урахування права особи
на участь у процесі прийняття рішення;
2) визнати протиправними дії Управління
з питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення
Львівської міської ради щодо
виготовлення додатково двох заяв за
реєстраційним індексом від 14.12.2007 р. №
02-вих-397 на адреси начальника міського
управління МВС України у Львівській
області та військового прокурора
Львівського гарнізону, що належним
чином не зареєстровані у реєстраційних
формах та реєстраційно-контрольній
картці; 3) визнати протиправними дії
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради щодо
залучення та зберігання копії довідки
начальника БУ-3 Львівської КЕЧ району
від 16.11.2007 р. № 24, що містить
конфіденційну інформацію про позивача,
в особовій справі службовця місцевого
самоврядування ОСОБА_1 без відома
(згоди) особи та безпідставно; 4)
зобов'язати Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради вилучити копію довідки начальника
БУ-3 Львівської КЕЧ району від 16.11.2007 р.
№ 24 з особової справи службовця
місцевого самоврядування ОСОБА_1 та
знищити її, склавши про це відповідний
акт та залучивши позивача особисто до
такого знищення; 5) стягнути з
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради на
користь позивача моральну шкоду в сумі
1700 грн..

Відповідачі позовних вимог не визнали,
у суді першої інстанції подали
письмові заперечення, просили
відмовити у задоволенні позову.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.03.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду позивач ОСОБА_1 оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною, винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з'ясуванням судом обставин,
що мають значення для справи та з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, а тому постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції не надав правової
оцінки доказам позивача про те, що
відповідачі, втручаючись у його
особисте життя та збираючи про нього
конфіденційну інформацію без його
згоди, порушили його права та свободи,
встановлені Законом України «Про
інформацію», Конституцією України, ст. 8
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 р.. Зазначає апелянт,
що суд залишив поза увагою обставини,
які свідчать про протиправність дій
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради.
Зокрема, на час реєстрації та
скерування заяв у правоохоронні органи
стосовно позивача, останній не був ні
посадовою особою органу місцевого
самоврядування, ні державним
службовцем. Крім цього, не встановлено
порушень позивачем вимог Закону
України «Про боротьбу з корупцією», а
твердження Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України щодо порушення позивачем
житлового законодавства, були
спростовані ухвалою Франківського
районного суду м. Львова щодо
виключення позивача з числа
відповідачів. Також, вважає апелянт, що
суд першої інстанції безпідставно взяв
до уваги свідчення Гребенюка П.Ф., які є
неправдивими та ґрунтуються на
припущеннях, а сам свідок відноситься
до справи упереджено.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 28.03.2013 року
та ухвалити нове рішення, яким позов
задоволити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в засідання суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, обговоривши підстави і межі
апеляційної скарги, вважає, що така
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1
наказом № 82-к від 27.12.2006 р. звільнений з
роботи з 29.12.2006 р., з посади головного
спеціаліста з підготовки з цивільної
оборони та зв'язках з громадськістю
відділу захисту населення і територій
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради, у
зв'язку із скороченням штату
працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
(а.с. 87 Т.1).

14.12.2007 року начальник Управління з
питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення
Львівської МР Гребенюк П.Ф. звернувся
до управління СБУ у Львівській області,
міського управління МВС України у
Львівській області та військової
прокуратури Львівського гарнізону, із
заявами від 14.12.2007 р. за єдиним вихідним
номером 02-вих-397, в яких просив
перевірити факти можливого порушення
ОСОБА_1 законодавства України, і при
необхідності, вжити заходів реагування
(а.с. 79, 80, 81).

25.03.2008 р. начальник Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської МР
Гребенюк П.Ф. звернувся до військової
прокуратури Львівського гарнізону та
управління СБУ у Львівській області, із
заявами № 02-вих-116 та № 02-вих-117, в яких
просив долучити до матеріалів
звернення від 14.12.2007 р. № 02-вих-397 копію
довідки будинкоуправління № 3
Львівської КЕЧ району від 16.11.2007 р. № 24
про незаконне утримування ОСОБА_1
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 182, 183, 213 Т.1).

Також встановлено, що на підставі
вказаних вище звернень № 02-вих-397 від
14.12.2007 р. посадовою особою військової
прокуратури Львівського гарнізону
було проведено перевірку, за
результатами якої встановлено,
зокрема, що «ОСОБА_1 володіє на праві
власності квартирою АДРЕСА_4 та в
порушення п.20 постанови КМ України № 1081
від 03.08.2006 року та п.2.18 наказу МО України
№ 577 від 06.10.2006 року не вивільняє
житлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1», що відображено у довідці
помічника військового прокурора
Львівського гарнізону від 21.03.2008 року. У
цій же довідці запропоновано
пред'явити у Франківський районний суд
м. Львова позовну заяву про виселення
ОСОБА_1 та членів його сім'ї з житлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення (а.с.
222 Т.1).

З врахуванням результатів перевірки,
військовий прокурор Львівського
гарнізону звернувся до Франківського
районного суду м. Львова з позовною
заявою № 1049 від 21.03.2008 року про
виселення ОСОБА_1 та членів його сім'ї з
житлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення, у зв'язку з володінням на
праві власності житловим приміщення за
адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 88-89 Т.1).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
позовних вимог ОСОБА_1 у розглядуваній
адміністративній справі про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Так, відносно позовної вимоги про
визнання протиправними дій
Львівського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України, що
проявились у необ'єктивному
протиправному висновку: «ОСОБА_1 ... не
вивільняє житлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1», який ліг в основу
протиправного рішення щодо
притягнення позивача до цивільної
відповідальності в якості відповідача,
прийнятого без урахування права особи
на участь у процесі прийняття рішення,
судом першої інстанції вірно
враховано, що рішення прокурора про
звернення до суду з позовом в інтересах
держави є однією з форм реалізації його
повноважень та не передбачає залучення
відповідача до прийняття такого
рішення.

Статтею 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» (в редакції на час
розглядуваних правовідносин)
передбачено, що представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Однією з формам
представництва є, зокрема, звернення до
суду з позовами або заявами про захист
прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб.
Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Відповідно до ст.ст. 3, 10, 45 ЦПК України у
випадках, встановлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Таким чином, прокурор, який звертається
до суду в інтересах держави, в позовній
заяві самостійно визначає, в чому
полягає, на його думку, порушення
інтересів держави та обґрунтовує
спосіб і необхідність їх захисту, а
питання щодо перевірки підставності
позовних вимог покладено на суд, який
розглядає відповідний позов прокурора.

Таким чином, зазначення ОСОБА_1
відповідачем у позовній заяві про
виселення, яка була предметом розгляду
Франківського районного суду м. Львова
(а.с. 88, 189 Т.1), не являється рішенням
військового прокурора Львівського
гарнізону про притягнення ОСОБА_1 до
цивільної відповідальності, а
відображає лише думку прокурора як
позивача у цивільному процесі.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
зазначає, що відображений у довідці від
21.03.2008 року висновок прокурора про те,
що «ОСОБА_1 ... не вивільняє житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1»,
являється суб'єктивною думкою
працівника прокуратури, який проводив
розгляд звернень начальника
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської МР Гребенюка П.Ф..
Такий висновок не являється рішенням
суб'єкта владних повноважень і не
породжує юридично значимих чи
обов'язкових до виконання наслідків.

Відносно позовних вимог про визнання
протиправними дії Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради щодо виготовлення додатково двох
заяв за реєстраційним індексом від
14.12.2007 р. № 02-вих-397 на адреси начальника
міського управління МВС України у
Львівській області та військового
прокурора Львівського гарнізону, то
суд судом першої інстанції вірно
враховано, що згідно пункту 4.7
Примірної інструкції з діловодства у
міністерствах, інших центральних
органах виконавчої влади, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих органах виконавчої влади,
затв. Постановою КМУ від 17.10.1997 р. № 1153 (в
редакції на час розглядуваних
правовідносин), документ не повинен
мати більше чотирьох адресатів. Слово
«копія» перед зазначенням другого,
третього, четвертого адресатів не
ставиться. У разі надсилання документа
більш як чотирьом адресатам
складається список на розсилку і на
кожному документі зазначається тільки
один адресат.

Із матеріалів справи видно, що
Відповідач 2 звернувся до
правоохоронних органів із заявою
ідентичного змісту, в порядку ст. 10
Закону України «Про боротьбу з
корупцією» щодо можливого порушення
ОСОБА_1 чинного законодавства України,
яку зареєстрував та надіслав за одним
вихідним номером 02-вих-397 від 14.12.2007 р.,
що не суперечить вимогам пункту 4.7
зазначеної Примірної інструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про боротьбу з корупцією», керівники
міністерств і відомств, державних
підприємств, установ та організацій чи
їх структурних підрозділів у разі
виявлення чи отримання інформації про
вчинення підлеглими корупційного
діяння або порушення спеціальних
обмежень, встановлених статтею 5 цього
Закону, в межах своєї компетенції
зобов'язані вжити заходів до
припинення таких діянь та негайно
повідомити про їх вчинення будь-який з
державних органів, зазначених у
пунктах «а», «а1», «б» статті 4 цього
Закону.

Із змісту заяв № 02-вих-397 від 14.12.2007 р.
видно, що у цих заявах начальник
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради
Гребенюк П.Ф. просить перевірити
описані факти можливого порушення
законодавства України і при
необхідності вжити заходів реагування.

Таким чином, виготовлення начальником
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради заяв
за реєстраційним індексом від 14.12.2007 р.
№ 02-вих-397 і направлення їх для розгляду
і відповідного реагування на адреси
начальника міського управління МВС
України у Львівській області та
військового прокурора Львівського
гарнізону, не може вважатись фактом
порушення прав позивача ОСОБА_1.

Відносно позовних вимог про визнання
протиправними дій Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради щодо залучення та зберігання
копії довідки начальника БУ-3
Львівської КЕЧ району від 16.11.2007 р. № 24 в
особовій справі ОСОБА_1 та зобов'язання
вилучити і знищити вказану копію, то
судом першої інстанції вірно
враховано, що пунктом 5 Порядку ведення
особових справ державних службовців в
органах виконавчої влади, затв.
Постановою КМУ № 731 від 25.05.1998 р. (в
редакції на час розглядуваних
правовідносин), зокрема, передбачено,
що особові справи державних службовців
є документами для службового
користування.

Відповідно до Методичних рекомендацій
щодо застосування Порядку ведення
особових справ державних службовців в
органах виконавчої влади, затв. наказом
начальника Головдержслужби № 24 від
05.07.1998 р., не дозволяється розголошувати
дані, які містяться в особових справах,
вилучати з них документи, вносити в
облікові дані будь-які зміни без відома
працівника, на якого оформлена особова
справа, та керівника органу і керівника
кадрової служби. Зміни облікових даних
службовця вносяться до розділів II, III, IV,
V, VI, VII, VIII особової картки П-2ДС,
зареєстрованої МЮ України 28.12.1995 р. за №
484/1020. До особової справи працівника
додаються копії (ксерокопії)
документів про наявність пільг, копії
першої сторінки військового квитка
(для військовозобов'язаних), і
відомості про проходження військової
служби, копії першої і другої сторінок
паспорта та відомості щодо прописки.

Таким чином, факт долучення
Управлінням з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради до
особової справи ОСОБА_1 довідки № 24 від
16.11.2007 р. і зберігання її в особовій
справі, не є підтвердженням
неправомірності дій Управління. При
цьому, слід врахувати, що зазначена
довідка за своїм змістом стосується
обставин проживання і прописки ОСОБА_1.

Судом першої інстанції також вірно
враховано, що відомості про місце
проживання службовця повинні бути в
матеріалах його особової справи,
вказані матеріали мають статус «для
службового користування» та можуть
надаватися лише обмеженому колу осіб у
зв'язку із службовою необхідністю.
Долучення до особової справи ОСОБА_1
довідки № 24 від 16.11.2007 р. не призвело до
зміни особових даних позивача, до
порушення прав чи законних інтересів.

Відносно позовної вимоги про стягнення
із Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради на
користь позивача моральної шкоди, то
суд апеляційної інстанції враховує, що
в матеріалах адміністративної справи
немає і судом не отримано доказів про
наявність факту настання для позивача
моральної шкоди, як то моральних
(душевних) страждань, інших негативних
наслідків немайнового характеру, які б
були зумовлені протиправними діями
відповідачів при здійсненні ними
владних управлінських функцій.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи всебічно і
об'єктивно встановлено обставини
справи, висновки суду відповідають
обставинам справи, постанова суду
винесена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України, Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради, про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії, стягнення
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Н.М. Судова-Хомюк

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 25.07.2014 року.