Справа № 2а-0470/6807/11
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/800/43132/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача: від третьої
особи:Муравйов О. В. Маринчак Н. Є.
Моторний О. А. Титенко М. П. Присяжний
Д. М., ОСОБА_6розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової службина постанову та
ухвалуДніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20.12.2011 року
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2013 рокуу
справі№ 2а/0470/6807/11за позовомФізичної
особи - підприємця ОСОБА_6до третя
особаКриничанської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Начальник
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Ковальчук
Віктор Івановичпровизнання дій
протиправними та скасування акту
рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.12.2011 року у справі № 2а/0470/6807/11,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2013 року,
позов задоволено частково. Визнано
противоправним та скасовано рішення
Криничанської державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
про застосування фінансових санкцій
від 31.05.2011 року №00015/1740/НОМЕР_1. В частині
оскарження дій начальника
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Ковальчук
Віктор Іванович в позові відмовлено. В
решті вимог провадження у справі
закрито.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати в частині задоволення
позову, прийняти нове про відмову в
позові в цій частині. Свої вимоги
заявник обґрунтовує порушенням судами
норм процесуального права, зокрема, ст.
ст. 4, 250 Господарського кодексу України,
ст. ст. 102, 114 Податкового кодексу
України.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної Криничанською міжрайонною
державною податковою інспекцією
планової документальної невиїзної
перевірки з питань взаємовідносин ФОП
ОСОБА_6 та Софійської виправної колонії
№ 45 за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року
складено акт перевірки від 13.05.2011 року
№ 13/170/НОМЕР_1, яким зафіксовано факт
здійснення позивачем оптової торгівлі
тютюновими виробами на загальну суму 398
725,00 грн. без придбання ліцензій на
право здійснення оптової торгівлі
тютюновими виробами, чим порушені
вимоги ст. 15 Закону України «Про
державне регулювання і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування фінансових санкцій від
31.05.11 № 00015/1740/НОМЕР_1, яким до позивача
згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про державне регулювання і обігу
спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» застосований штраф
в розмірі 676 670,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій від 31.05.2011 року
№00015/1740/НОМЕР_1, суд першої інстанції
зазначив про порушення річного строку,
визначеного ст. 250 Господарського
кодексу України.

Залишаючи в силі постанову місцевого
адміністративного суду в цій частині,
суд апеляційної інстанцій виходив з
того, що вчинені позивачем порушення
виявлені в жовтні 2010 року, а
адміністративно-господарські санкції
у вигляді фінансових санкцій
застосовані до позивача лише 31.05.2011
року, що є порушенням ст. 250
Господарського кодексу України.

Колегія суддів вважає такий висновок
судів передчасним, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення про застосування фінансових
санкцій від 31.05.2011 року №00015/1740/НОМЕР_1
прийнято за наслідками проведення
перевірки, щодо результатів якої
складено акт від 13.05.2011 року №
13/170/НОМЕР_1. В акті перевірки від 01.11.2010
року № 12/170/НОМЕР_1 містяться посилання
лише на договір позивача з Софійською
виправною колонією № 45 від 27.01.2009 року
№ 8 та накладну № 37 від 13.11.2009 року. Отже,
в порушення зазначених вище норм
процесуального права висновок суду
апеляційної інстанції про обізнаність
відповідача з порушеннями Закону
України «Про державне регулювання і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» в інші періоди, в т.
ч. в 2010 році, не обґрунтований.

В акті перевірки зазначено, що у
перевіряємий період позивач
здійснювала оптову торгівлю
тютюновими виробами без придбання
ліцензії на загальну суму 398 725,00 грн.,
зокрема: з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року - 26
500,00 грн., з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року - 122
355,00 грн., з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року - 179
620,00 грн., з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року - 70
250,00 грн.

Строки застосування
адміністративно-господарських санкцій
встановлені статтею 250 Господарського
кодексу України (в редакції на момент
вчинення порушень), згідно із якою
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Оскільки щодо порушень, скоєних за
період з 01.07.2007 року по 31.05.2010 року, на
час прийняття спірного рішення про
застосування штрафу, сплив річний
строк, передбачений ст. 250
Господарського кодексу України, суди
дійшли вірного висновку про
неправомірність рішення в цій частині.

Проте, щодо порушень з 31.05.2010 року по
30.06.2010 року вказаний строк не минув,
судами необхідно було встановити чи
здійснювались операції по торгівлі
тютюном та на які суми саме в цьому
періоді.

Доводи податкового органу щодо
застосування до спірних правовідносин
нової редакції ч. 2 ст. 250 Господарського
кодексу України є помилковими, адже
застосуванню підлягають норми чинні
саме на момент скоєння такого
порушення.

Розглядаючи позовну вимогу щодо
протиправності дій начальника
Криничанської міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області, суд першої
інстанції не врахував положення ч. 3 ст.
50, ст. 52 Кодексу адміністративного
судочинства. Визначаючи статус
зазначеної посадової особи як третьої
особи без самостійних вимог, не були
враховані вимоги ч. 3 ст. 53 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Зазначені недоліки не були
усунені судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові рішення у справі підлягають
скасуванню як такі, що прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати викладене,
визначити процесуальний статус осіб,
які беруть участь у справі в залежності
від заявлених позовних вимог,
визначити час вчинення позивачем дій,
які кваліфіковані відповідачем як
порушення законодавства, застосувати
при оцінці доводів сторін норми
матеріального права, які повинні бути
застосовані, і вирішити спір згідно із
законодавством.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.12.2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2013 року
у справі № 2а/0470/6807/11 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанцій.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
Н. Є. Маринчак

О. А. Моторний