Справа № К/9991/15502/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/15502/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів -Розваляєвої Т.С. Маслія В.І.
розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справуза
касаційною скаргоюДержавної
інспекції з контролю за цінами в м.
Києві напостанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011р.у справі№ 2а-13515/10/2670за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю"С.П.І.
Сервіс"доДержавної інспекції з
контролю за цінами в м.
Києвіпровизнання протиправними та
скасування рішення та припису

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «С.П.І. Сервіс»
звернулось до суду з позовом до
Державної інспекції з контролю за
цінами в місті Києві про визнання
протиправними та скасування рішення
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
від 26.08.2010р. № 109 та припису про
виконання законних вимог щодо усунення
порушень державної дисципліни цін від
29.08.2010р. № 110.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач під час проведення
перевірки дійшов до помилкового
висновку щодо порушення ТОВ «С.П.І.
Сервіс» пункту 12 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення» від
21.07.2005р. № 630, пункту 2 Розпорядження
Київської міської державної
адміністрації «Про затвердження
тарифів на теплову енергію,
встановлення та погодження тарифів на
комунальні послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води для
населення» від 15.10.2009р. № 1192 та пункту 2
Розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 30.11.2009р. №
1333 «Про затвердження тарифів на
теплову енергію, встановлення та
погодження тарифів на комунальні
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води для
населення».

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем було порушено вимоги
розпоряджень Київської міської
державної адміністрації № 978 від 30
липня 2007 року, № 520 від 29 квітня 2009 року,
№ 1192 від 15 жовтня 2009 року, № 1333 від 30
листопада 2009 року та п. 12 постанови КМ
України «Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» № 630 від 21 липня 2005
року, тому оскаржувані рішення та
припис прийняті Інспекцією
обґрунтовано, а підстав для їх
скасування - немає.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2010 року скасовано. Прийнято нове
рішення, яким позов задоволено.

Суд апеляційної інстанції вмотивував
свої висновки тим, що розпорядження
Київської міської державної
адміністрації № 978 від 30 липня 2007 року,
№ 520 від 29 квітня 2009 року, № 1192 від 15
жовтня 2009 року, № 1333 від 30 листопада 2009
року не є обов'язковими для ТОВ
«С.П.І.Сервіс», оскільки останнє не
належить до комунальних підприємств.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року Державна інспекція з контролю за
цінами в місті Києві звернулась з
касаційною скаргою, у якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга Державної інспекції з
контролю за цінами в місті Києві
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Державною інспекцією з
контролю за цінами в м. Києві проведена
планова перевірка дотримання
державної дисципліни цін при
формуванні, встановленні та
застосуванні тарифів на
житлово-комунальні послуги
Товариством з обмеженою
відповідальністю «С.П.І. Сервіс» за
період з травня 2009 року по червень 2010
року, за результатами якої
відповідачем складений акт від 18.08.2010р.
за № 195, на підставі якого прийнято
рішення про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін від 26.08.2010р. за № 109 на
загальну суму 229520,52 грн., з яких 76506,84
грн. - сума необґрунтовано отриманої
виручки, 153013,68 грн. - штраф та винесено
припис від 26.08.2010р. № 110 про виконання
законних вимог щодо усунення порушень
державної дисципліни цін, яким
зобов'язано позивача в місячний термін
усунути порушення державної
дисципліни цін при встановленні та
застосуванні цін (тарифів) на послуги
центрального опалення.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначено Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Відповідно до частини 1 статті 8
зазначеного Закону орган державного
нагляду (контролю) в межах повноважень,
передбачених законом, під час
здійснення державного нагляду
(контролю) має право: вимагати від
суб'єкта господарювання усунення
виявлених порушень вимог
законодавства; вимагати припинення
дій, які перешкоджають здійсненню
державного нагляду (контролю);
відбирати зразки продукції, призначати
експертизу, одержувати пояснення,
довідки, документи, матеріали,
відомості з питань, що виникають під
час державного нагляду (контролю),
відповідно до закону; надавати
(надсилати) суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
усунення порушень і недоліків;
накладати штрафні санкції та вживати
заходи, передбачені законом.

Положеннями статті 4 Закону України
«Про ціни та ціноутворення» визначено
компетенцію Кабінету Міністрів
України в галузі ціноутворення,
відповідно до якої останній:
забезпечує здійснення в республіці
державної політики цін; визначає
перелік продукції, товарів і послуг,
державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи на які затверджуються
відповідними органами державного
управління, крім сфери
телекомунікацій, електроенергетики,
централізованого теплопостачання,
водопостачання та водовідведення;
визначає повноваження органів
державного управління в галузі
встановлення і застосування цін
(тарифів), а також по контролю за цінами
(тарифами).

Відповідно до частини 1 статті 13
вказаного Закону державний контроль за
цінами здійснюється при встановленні і
застосуванні державних фіксованих та
регульованих цін і тарифів. При цьому
контролюється правомірність їх
застосування та додержання вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Частиною 2 статті 13 вищезазначеного
Закону передбачено, що контроль за
додержанням державної дисципліни цін
здійснюється органами, на які ці
функції покладено Урядом України.
Вказані органи здійснюють контроль у
взаємодії з профспілками, спілками
споживачів та іншими громадськими
організаціями.

Так, Постановою Кабінету Міністрів
України від 13.09.2000р. №1432 «Про Державну
інспекцію з контролю за цінами»
утворено Державну інспекцію з контролю
за цінами та зобов'язано Міністерство
економіки подати у місячний термін в
установленому порядку Кабінетові
Міністрів України проект Положення про
Державну інспекцію з контролю за
цінами.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.12.2000р. № 1819 затверджено Положення
про Державну інспекцію з контролю за
цінами (далі по тексту - Положення),
відповідно до пункту 3 якого основними
завданнями Держцінінспекції є:
організація та здійснення відповідно
до законодавства функцій з контролю та
нагляду за дотриманням центральними та
місцевими органами виконавчої влади,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, суб'єктами господарювання вимог
щодо формування, встановлення та
застосування цін (тарифів); проведення
цінових спостережень на споживчому та
товарних ринках.

Згідно з пунктом 11 цього Положення
Держцінінспекція має територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
які становлять єдину систему органів
державного контролю за цінами і мають
права, передбачені пунктами 5, 6 цього
Положення.

За змістом підпункту 2 пункту 4
Положення Держцінінспекція відповідно
до покладених на неї завдань у межах
своєї компетенції здійснює перевірки
додержання порядку формування,
встановлення і застосування цін і
тарифів, а також їх економічного
обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення
Держцінінспекція, зокрема, має право
проводити відповідно до законодавства
перевірку бухгалтерських книг, звітів,
кошторисів, декларацій, показників, що
відображаються у розрахункових
документах незалежно від способу
подання інформації, пов'язаних з
формуванням, встановленням та
застосуванням цін (тарифів);
знайомитися з установчими документами
та свідоцтвом про державну реєстрацію;
перевіряти у посадових осіб,
відповідальних за формування,
встановлення та застосування цін
(тарифів), документи, що посвідчують
особу; проводити перевірку
достовірності даних, наведених у
документах з питань порядку
формування, встановлення та
застосування державних фіксованих та
регульованих цін; вимагати відповідно
до законодавства усунення виявлених
порушень порядку формування,
встановлення та застосування цін
(тарифів), а також здійснення
перерахунку вартості товарів, робіт і
послуг, ціни (тарифи) на які сформовані,
встановлені та/або застосовані з
порушенням законодавства (якщо
фактичну оплату товарів, робіт та
послуг не проведено) для розрахунків із
споживачами; приймати відповідно до
законодавства рішення про
застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення порядку формування,
встановлення та застосування цін
(тарифів).

У відповідності до Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
фінансів України від 03.12.2001р. №298/519,
прийняття таких рішень за фактами
порушення державної дисципліни цін
покладено на Держцінінспекцію та
відповідні державні інспекції з
контролю за цінами в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Як встановлено судом, ТОВ «С.П.І.
Сервіс» є балансоутримувачем та
обслуговує два житлові будинки у м.
Києві по вулиці Львівській №22 та № 22а.
Основною діяльністю позивача є
забезпечення мешканців цих будинків
всіма житлово-комунальними послугами
та здійснення благоустрою
прибудинкових територій.

Між позивачем та АЕК «Київенерго»були
укладені Договори від 01.07.2007р. № 8885122 та
від 25.11.2009р. № 8885141 на постачання
теплової енергії в будинки, які
обслуговує ТОВ «С.П.І. Сервіс». Загальна
площа житлових будинків за № 22 та № 22а
по вул. Львівській складає 26291,4 кв.м;
загальна площа квартир будинків
становить 23280,1 кв.м; опалювальна площа
квартир дорівнює 20834,5 кв.м. У вказаних
будинках встановлені будинкові
прилади обліку теплової енергії, що
вимірюють отримання теплової енергії
від постачальника загалом, не
розподіляючи її за видами теплових
навантажень - окремо для потреб
опалення та окремо для потреб гарячого
водопостачання.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2
Договорів на постачання теплової
енергії від 01.07.2007р. №8885122 та від 25.11.2009р.
№ 8885141, при виконанні умов цього
Договору, а також вирішенні всіх
питань, що не обумовлені цим Договором,
сторони зобов'язуються керуватися
тарифами, затвердженими Київською
міською державною адміністрацією,
чинним законодавством України,
Правилами користування тепловою
енергією, нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.

Відповідно до пункту 2 статті 7 Закону
України «Про житло-комунальні послуги»
до повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Положеннями пункту 2 статті 22 Закону
України «Про столицю України -
місто-герой Київ» визначено, що
Київська міська рада та Київська
міська державна адміністрація, кожна в
межах своєї компетенції, встановленої
законами України, мають право
встановлювати порядок утримання та
експлуатації об'єктів, розташованих у
місті, та прилеглої до них території,
правила благоустрою, торговельного,
побутового, транспортного,
житлово-комунального та іншого
соціально-культурного обслуговування,
визначати особливості
землекористування та використання
інших природних ресурсів.

Так, Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації «Про
встановлення та погодження тарифів на
комунальні послуги з центрального
опалення і постачання гарячої води»
від 30.07.2007р. № 978 була встановлена плата
за послуги з центрального опалення
виконавцям цієї послуги для
розрахунків з населенням з початку 2009
року.

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації «Про
затвердження тарифів на теплову
енергію, встановлення та затвердження
тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води для населення»
від 29.04.2009р. № 520 затверджені тарифи на
теплову енергію, що виробляється АК
"Київенерго" та ЗАТ "ЕК
"ДАРтеплоцентраль" для відпуску
балансоутримувачам теплових пунктів, в
тому числі житлово-експлуатаційним
організаціям, житлово-будівельним
кооперативам, об'єднанням
співвласників багатоквартирних
будинків, іншим балансоутримувачам
жилих будинків усіх форм власності, для
вироблення/створення комунальних
послуг з централізованого опалення і
постачання гарячої води населенню, за
виключенням теплової енергії, що
відпускається ЗАТ "ЕК
"ДАРтеплоцентраль" через теплові
пункти, які знаходяться на балансі АК
"Київенерго", та введені в дію з 01.06.2009р.

В подальшому вказане Розпорядження
було зупинено Розпорядженням Кабінету
Міністрів України «Про зупинення дії
деяких розпоряджень голови Київської
міської держадміністрації з питань
встановлення (погодження) тарифів на
житлово-комунальні послуги в м. Києві»
від 17.07.2009р. № 842-р.

Розпорядження Київської міської
державної адміністрації «Про
затвердження тарифів на теплову
енергію, встановлення та затвердження
тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води для населення»
від 29.04.2009р. № 520 втратило чинність
згідно з Розпорядженням Київської
міської державної адміністрації «Про
затвердження тарифів на теплову
енергію, встановлення та погодження
тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води для населення»
від 15.10.2009р. №1192, які вводилися в дію з
01.10.2009р.

Розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 15.10.2009р. №
1192 було скасовано Розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації «Про затвердження
тарифів на теплову енергію,
встановлення та погодження тарифів на
комунальні послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води для
населення» від 30.11.2009р. № 1333.

Отже, в період, що перевірявся, діяли
Розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 30.07.2007р. №
978, від 29.04.2009р. № 520, від 15.10.2009р. № 1192 та
від 30.11.2009р. № 1333.

Пунктом 2 Розпорядження Київської
міської державної адміністрації від
30.11.2009р. № 1333 встановлені тарифи на
комунальні послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води
виконавцям цих послуг комунальної
форми власності для здійснення
розрахунків з населенням та погодити
на цьому рівні тарифи на зазначені
послуги виконавцям цих послуг інших
форм власності, та введені в дію з
01.01.2010р. Також вказано, що тарифи,
зазначені в пункті 2 цього
розпорядження, враховують вартість
холодної води, яка закуповується для
виробництва послуг з централізованого
постачання гарячої води усіма
балансоутримувачами теплових пунктів,
в тому числі АК «Київенерго» (в частині
теплових пунктів, що знаходяться на її
балансі та в зоні теплопостачання АК
«Київенерго») і ЗАТ "ЕК
«Дартеплоцентраль» - на теплових
пунктах, що знаходяться на балансі АК
«Київенерго» в зоні теплопостачання
ЗАТ «ЕК «Дартеплоцентраль».

Як встановлено судом, в опалювальному
періоді 2009-2010 року перерахунки
позивачем за надані послуги по
опаленню житлових будинків не
проводилися. Фактичне нарахування ТОВ
«С.П.І. Сервіс» здійснювало на підставі
показників встановлених приладів
обліку теплової енергії за
вирахуванням кількості Гкал, які
зараховувалися на гаряче
водопостачання шляхом проведення
непередбаченого розрахунку, у зв'язку з
тим, що теплова енергія на опалення та
гаряче водопостачання обліковується
загальнобудинковим лічильником, без їх
виокремлення.

Разом з цим, Розпорядженнями Київської
міської державної адміністрації від
15.10.2009р. № 1192 та від 30.11.2009р. № 1333 введені
в дію тарифи на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води виконавцям цих
послуг комунальної форми власності для
здійснення розрахунків з населенням,
які вводилися в дію з 01.01.2009р. та з
01.01.2010р. відповідно.

У зв'язку з цим слід зазначити, що при
проведенні перевірки позивачем були
надані Держінспекції договори від
01.07.2007р. № 8885122 та від 25.11.2009р. № 8885141 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді, помісячні облікові картки
Структурного відокремленого
підрозділу «Енергозбут» АЕК
«Київенерго» та оборотно-сальдові
відомості по кожному будинку за
конкретний місяць. Вказані документи
були засвідчені печаткою підприємства
та підписом уповноваженої особи.

В акті перевірки від 18.08.2010р. № 195
наведений розрахунок необґрунтовано
отриманої виручки, з якого вбачається,
що ТОВ «С.П.І. Сервіс» застосовував
завищений тариф для розрахунку з
мешканцями будинків № 22 та № 22а по вул.
Львівській у м. Києві за фактично
спожиту теплову енергію, яка пішла на
опалення, замість тарифів, які були
встановлені відповідними
Розпорядженнями Київської міської
державної адміністрації № 1192 та № 1333.

Відповідно до статті 30 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
державне регулювання цін/тарифів
базується на таких основних принципах:
доступності житлово-комунальних
послуг для всіх споживачів та рівності
правових гарантій; нормативного
регулювання надання
житлово-комунальних послуг споживачам
за цінами/тарифами, затвердженими в
установленому законом порядку;
відповідності рівня цін/тарифів
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво; відкритості,
доступності та прозорості структури
цін/тарифів для споживачів та
суспільства; відповідності оплати
житлово-комунальних послуг їх
наявності, кількості та якості;
відповідальності
виконавців/виробників за недотримання
вимог стандартів, нормативів, норм,
порядків та правил; гарантії
соціального захисту населення при
оплаті за житлово-комунальні послуги
та випередження зростання доходів
населення над зростанням цін/тарифів
на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про теплопостачання» тариф (ціна) на
теплову енергію - грошовий вираз витрат
на виробництво, транспортування,
постачання одиниці теплової енергії (1
Гкал) з урахуванням рентабельності
виробництва, інвестиційної та інших
складових, що визначаються згідно із
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
теплопостачання;

система централізованого
теплопостачання - сукупність джерел
теплової енергії, магістральних та
місцевих (розподільчих) теплових мереж,
що об'єднані між собою та
використовуються для
теплозабезпечення споживача,
населеного пункту, яка включає системи
децентралізованого та
помірно-централізованого
теплопостачання;

теплова енергія - товарна продукція, що
виробляється на об'єктах сфери
теплопостачання для опалення,
підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Статтею 20 цього Закону України
встановлено, що тарифи на теплову
енергію, реалізація якої здійснюється
суб'єктами господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими. Тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії, крім тарифів на
виробництво теплової енергії для
суб'єктів господарювання, що
здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії,
затверджуються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України та органами місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законодавством.

У відповідності до Розпоряджень
Київської міської державної
адміністрації від 15.10.2009р. № 1192 від
30.11.2009р. № 1333 та додатків до них,
централізоване опалення при наявності
будинкового та квартирних засобів
обліку теплової енергії, яка
використовується на опалення, для
проведення розрахунків з населенням
встановлено за 1 Гкална рівні 130,60 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630 затверджені «Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення. Ці
Правила регулюють відносини між
суб'єктом господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальних послуг (далі -
виконавець), і фізичною та юридичною
особою (далі - споживач), яка отримує або
має намір отримувати послуги з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - послуги).

Згідно з пунктом 29 Правил № 630, споживач
має право на:

1) зменшення розміру плати у разі
надання послуг не в повному обсязі,
зниження їх якості, зокрема відхилення
їх кількісних та/або якісних
показників від затверджених
нормативів (норм) споживання;

2) усунення виконавцем виявлених
недоліків у наданні послуг.

Відповідно до пункту 12 зазначених
Правил у разі встановлення будинкових
засобів обліку теплової енергії
споживач оплачує послуги згідно з їх
показаннями пропорційно опалюваній
площі (об'єму) квартири (будинку
садибного типу) за умови здійснення
власником, балансоутримувачем будинку
та/або виконавцем заходів з утеплення
місць загального користування будинку.

Встановлення тарифів саме на
комунальні послуги для кінцевих
споживачів за послуги з
централізованого опалення на 1 м 2
опалюваної площі або за 1 Гкал (за
наявності засобів обліку теплової
енергії) на вводах у багатоквартирні
будинки та постачання гарячої води за 1
м 3 (за наявності засобів обліку води)
або вартість установленого місячного
нормативного споживання гарячої води
на 1 людину згідно чинного
законодавства відноситься до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

Однак, перевіркою встановлено, що
тариф, який застосовувався Товариством
протягом періоду, який перевірявся, по
будинках за № 22 та № 22а по вул.
Львівській, складав від 0,30 грн./м.кв. до
4,48 грн./м.кв. опалювальної площі
квартири (жовтень 2009 р. -квітень 2010 р.),
хоча фактичний тариф за послуги
опалення за 1 м.кв. опалювальної площі, з
урахуванням Розпоряджень Київської
міської державної адміністрації від
15.10.2009р. № 1192 та від 30.11.2009р. № 1333 повинен
дорівнювати від 0,30 грн./кв м до 3,09
грн./кв м.

Вказане свідчить про те, що позивачем
були застосовані завищені тарифи, що
призвело до отримання необґрунтованої
виручки.

Статтею 14 Закону України «Про ціни та
ціноутворення» передбачено, що вся
необґрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та діючого
порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із
залученням коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим, місцевих бюджетів, а також коштів
державних підприємств, установ та
організацій підлягає вилученню в доход
відповідного бюджету залежно від
підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні
фонди місцевих Рад стягується штраф у
двократному розмірі необґрунтовано
одержаної суми виручки. Вказані суми
списуються з рахунків підприємств і
організацій в банківських установах за
рішенням суду.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої спільним наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України,
Міністерства фінансів України від
03.12.2001р. № 298/519, зареєстрованої у
Міністерстві юстиції України 18.12.2001р.
за № 1047/6238, підставою для застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін є одержання
суб'єктами господарювання
необґрунтованої виручки в результаті
порушення ними чинного в періоді, що
перевіряється, порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до вимог законодавства.

Порушеннями порядку встановлення і
застосування цін, за які накладаються
економічні санкції, є, зокрема
включення у вартість продукції та
послуг, ціни (тарифи) на які
регулюються, фактично не виконаних або
виконаних не в повному обсязі послуг
(робіт).

Оскільки перевіркою встановлено
порушення позивачем правил
застосування тарифів на
житлово-комунальні послуги, тому
правильним є висновок суду першої
інстанції про те, що рішення Державної
інспекції з контролю за цінами в місті
Києві про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін від 26.08.2010р. № 109 та
припис від 26.08.2010р. №110 прийняті
відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Оскільки апеляційний суд під час
розгляду справи неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, а суд першої
інстанції вирішив спір з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, то зазначена обставина
відповідно до ст.226 КАС України є
підставою для скасування оскарженої в
касаційному порядку постанови
апеляційного суду, та залишення в силі
постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в місті Києві
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року скасувати, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: