Справа № 815/1235/13а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м.
Київ К/800/20948/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року та Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без
розгляду, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач пропустив строк звернення
до суду, встановлений Кодексом
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України).

Такий висновок судів попередніх
інстанцій відповідає обставинам
справи та нормам процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 18 лютого 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду першої інстанції з
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, в якому просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
середній заробіток та грошове й речове
забезпечення за встановленими
законодавством нормами за час
знаходження позивача у вимушеному
прогулі з 05 жовтня 2007 року по 23 травня
2008 року у розмірі 21694,10 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що на підставі постанови Одеського
окружного адміністративного суду від 25
лютого 2008 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2008
року, ОСОБА_3 поновлено на посаді
начальника чергової частини
Білгород-Дністровського МВ ГУВМВС в
Одеській області, проте питання щодо
виплати середнього заробітку та
грошового й речового забезпечення за
час знаходження позивача у вимушеному
прогулі з 05 жовтня 2007 року по 23 травня
2008 року у розмірі 21694,10 грн. вирішено не
було.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 5
КАС України передбачено, що
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

За приписами частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій,
що про порушення права на отримання
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу позивач повинен був
дізнатися не пізніше 2008 року, після
набрання законної сили рішенням суду
про поновлення його на посаді.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, а також те, що
позивач звернувся з вищевказаним
позовом до суду 18 лютого 2013 року, заяви
про поновлення строку звернення до
суду не надав, та не зазначив жодних
доказів на підтвердження поважності
причин пропущення вказаного
процесуального строку, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що позивачем
було пропущено шестимісячний строк
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Одеського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року та Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: