Справа № 821/2394/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/2394/14

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 р.

м. Херсон

Справа № 821/2394/14

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області до приватного підприємства "Фуміфог" про стягнення коштів у рахунок погашення боргу по податку на додану вартість в розмірі 8765,98 грн. та по податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1112,85 грн.,

встановив:

10 липня 2014 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі – позивач, ДПІ) до приватного підприємства "Фуміфог" (далі – відповідач, ПП "Фуміфог") з позовними вимогами про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 8765,98 грн. та по податку на прибуток приватних підприємств на суму 1112,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач має узгоджені податкові зобов"язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 8765,98 грн. та по податку на прибуток приватних підприємств на суму 1112,85 грн. Заборгованість виникла в зв’язку з несплатою відповідачем самостійно визначених ним в податкових деклараціях за 21.10.2013, 18.11.2013, 17.01.2014, 18.02.2014, 19.03.2014, 15.04.2014, 16.05.2014. На момент звернення позивача до суду заборгованість відповідача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, з урахуванням часткової сплати становить 8765,98 грн. Податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств становить 1112,85 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, але надіслав 16 липня 2014 року клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з’явився, його позиція щодо позову не відома, оскільки, він заперечень на позовну заяву не подав та повноважного представника у судове засідання не направив. Про місце, час та дату судового розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже, згідно вимог ч.6 ст. 128 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані позивачем документи, з’ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

В зв"язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості у сумі 1191,95 грн., залишок несплаченого податкового боргу становить 8765,98 грн.

Однак, відповідачем було частково переплачено на інтегрованих картках платника в сумі 15,15 грн., залишок несплаченого податкового боргу становить 1112,85 грн.

До відповідача застосовувалися заходи стягнення, визначені Податковим кодексом України від 02.12.2010 року.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до вимог пп. 16.1.3 та пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов’язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України, передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України податкове зобов’язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Платник податку зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, визначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації (п.57.1 ст.57 ПК України).

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України, передбачено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України відповідачу було направлено податкову вимогу від 22.01.2014 року №653-15 на суму 3572,05 грн., яка вручена поштою 13.03.2014 року.

Відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України позивачем прийнято рішення від 22 січня 2014 року №18 про опис майна у податкову заставу.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 6 Податкового Кодексу України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України встановлено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п.19.1.15 п.19.1 статті 19 Податкового кодексу України органи державної податкової служби здійснюють контроль за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі.

Податковий кодекс України (пункт 14.1.175 статті 14) визначає податковий борг як суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Згідно п. 87.11 ст. 87 цього Кодексу, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, у відповідності із пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку суми вказаної заборгованості не погашені.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ДПІ є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача – суб’єкта владних повноважень, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94, 128, 158 – 163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 8765 (вісім тисяч сімсот шістдесят п"ять) грн. 98 коп., код платежу 14010100 до державного бюджету. Отримувач УДКСУ у Херсонській області, код 37959779, банк ГУДКС МФО 852010;

- по податку на прибуток приватних підприємств на суму 1112 (одна тисяча сто дванадцять) грн. 85 коп., код платежу 11021000, до державного бюджету, отримувач УДКСУ в Херсонській області, код 37959779, банк ГУДКС, МФО 852010.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення.

В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.2.3