Справа № 2а-15641/10/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/35989/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011 по
справі №2а-15641/10/2670 за позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі міста Києва про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.02.2011 позов ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі міста Києва про скасування
податкового повідомлення-рішення
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.08.2010
№0/0.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що під
час проведення перевірки, податковим
органом не було виявлено будь-яких
первинних документів щодо понесених
витрат з придбання векселя та
позивачем такі докази також не було
надано з підстав того, що такі
документи взагалі відсутні. Позивач
підписала банківські документи на
отримання готівки, надані їй
працівником банку, але кошти фактично
отримувала з каси банку інша особа.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.02.2011 скасовано та
прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач підписала
банківські документи на отримання
готівки, що свідчить про самостійне
отримання нею готівки в касі банку.

Не погоджуючись із рішеннями суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_1 14.06.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 21.07.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просила
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.05.2011 та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11.02.2011.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права, зокрема, статей 2,
71, 163 та 159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі постанови
старшого слідчого СВ ПМ Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва від 01.06.2010 у
кримінальній справі №77-00166 про
призначення податкової перевірки
ОСОБА_1 Державною податковою
інспекцією в Оболонському районі міста
Києва проведено невиїзну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку з
доходів фізичних осіб за період з 01.01.2009
по 31.12.2009 громадянки ОСОБА_1, яка не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1
задекларувала відсутність доходів за
2009 рік, а також відсутність витрат,
пов'язаних, зокрема, з придбанням
цінних паперів, однак згідно договору
від 28.04.2009 №1 на картковий рахунок
позивача в АКБ «Правекс-банк» від
Концерну «Енергопромінвест» протягом
2009 року надходили кошти як оплата по
пред'явленому векселю. Зазначені вище
кошти видані з каси банку на підставі
підписаних позивачем заяв про видачу
готівки, всього видано готівкових
коштів у розмірі 26430000,00грн.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією в Оболонському
районі міста Києва складено акт від
10.08.2010 №483-17-3- та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
18.08.2010 №0/0, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 4.2.13 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включається, зокрема,
інвестиційний прибуток від здійснення
платником податку і цінними паперами,
крім доходу від операцій, зазначених у
підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 статті 4 цього
Закону.

Згідно з підпунктом 9.6.1 пункту 9.6 статті
9 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» облік фінансових
результатів операцій з інвестиційними
активами ведеться платником податку
самостійно, окремо від інших доходів і
витрат.

Підпунктом 9.6.7 пункту 9.6 статті 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» передбачено, що для
цілей цього пункту під терміном
«інвестиційний актив» розуміється,
зокрема, пакет цінних паперів, а під
терміном «пакет цінних паперів»
розуміється окремий цінний папір чи
сукупність ідентичних цінних паперів.

З аналізу положень статті 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок»
пред'явлення векселя до платежу є
операцією з інвестиційними активами.

Відповідно до підпункту 9.6.2 пункту 9.6
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» інвестиційний
прибуток розраховується як позитивна
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту..

Підпунктом 9.6.6 зазначеного Закону
встановлено, що до складу загального
річного оподатковуваного доходу
платника податку включається
позитивне значення загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами за наслідками
такого звітного року, який
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 цього Закону.

Загальний фінансовий результат
операцій з інвестиційними активами
визначається як сума інвестиційних
прибутків, отриманих платником податку
протягом звітного року, зменшена на
суму інвестиційних збитків, понесених
платником податку протягом такого
року.

Згідно з підпунктом 8.1.3. пункту 8.1
статті 8 та з врахуванням підпункту 9.6.6
пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
платник податку зобов'язаний
самостійно включити до складу
загального річного оподатковуваного
доходу позитивне значення загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами за наслідками
такого звітного року та подати річну
декларацію з цього податку.

Відповідно до підпункту «г» 4.1.4 пункту
4.1 статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетам та держави

цільовими фондами» податкова
декларація за базовий податковий
(звітний) період, що дорівнює
календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб,
подається до 1 квітня року, наступного
за звітним.

Судом першої інстанції було
встановлено, що декларація про доходи,
отримані ОСОБА_1 у 2009 році подана до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі міста Києва з
нульовими показниками.

На підставі належних та допустимих
доказів, судом апеляційної інстанції
встановлено, що згідно договору від
28.04.2009 №1 на картковий рахунок ОСОБА_1 в
АКБ «Правекс-банк» від Концерну
«Енергопромінвест» протягом 2009 року
надходили кошти як оплата по
пред'явленому векселю.

Підписи на заяві про відкриття та
обслуговування вказаного вище
карткового рахунку, на договорі на
відкриття та обслуговування даного
рахунку та чеках на отримання коштів
виконані ОСОБА_1.

Таким чином, зважаючи на те, що
готівкові кошти у розмірі 26430000,00грн.
надходили на рахунок позивача та
видані з каси банку на підставі
підписаних позивачем заяв про видачу
готівки, суд апеляційної інстанції
висновок дійшов обґрунтованого
висновку про отримання ОСОБА_1
інвестиційного прибутку, який
оподатковується за ставкою 15%
відповідно до пункту 7.1 статті 7 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Враховуючи викладене, висновок суду
апеляційної інстанції щодо
правомірності визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на підставі
податкового повідомлення-рішення від
18.08.2010 №0/0 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011 по
справі №2а-15641/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв