Справа № 819/1101/14-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1101/14-a

"16" червня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді
Білоус І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
державної казначейської служби про
визнання дій протиправними та
зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась із
адміністративним позовом до Головного
управління державної казначейської
служби України у Тернопільській
області про визнання протиправними
дій та зобов»язання вчинити дії. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначає, що їй відповідачем повернуто
виконавчий лист, виданий 14.04.2014 р.
Тернопільським міськрайонним судом
про стягнення з державного закладу
«Тернопільська обласна
санітарно-епідеміологічна станція» на
її користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 1662,09 грн. з
підстав ліквідації боржника та з
посиланням на пп.1 п. 9 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого Постановою
КМУ від 03.08.2011 р. № 845.

Від позивача до суду надійшла
телеграма, в якій Вона просить
розглядати вправу без її участі,
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засіданні не з»явився, надав письмове
заперечення, просив слухати справу без
його участі у письмовому провадженні.
Проти задоволення позову заперечував.
Вважає дії щодо повернення виконавчого
листа № 1915/14583 правомірними, та такими
що відповідають приписам чинного
законодавства, з огляду на приписи 1.8
Порядку № 758, та з урахуванням того, що
Державний заклад «Тернопільська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція» 24.12.2013 р. ліквідовано та
договір про здійснення
розрахунково-касового обслуговування
між відповідачем та ліквідованим
закладом розірвано. На підтвердження
наданих до суду заперечень надав копію
договору про здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
відповідно до п. 6.5 якого договір
розривається за згодою сторін, або у
випадках, передбачених законом. Тому з
урахуванням положень, що містяться у
ст. 609 ЦК України та ч. 2 ст. 33 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» вищезазначений
договір розірвано.

Відповідно до ч. 4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Згідно із ч.4
ст.128 КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Як передбачено
ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної
справи здійснено в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, що
містяться у матеріалах
адміністративної справи, суд приходить
до висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з наступних підстав.

14.04.2014 р. Тернопільським міськрайонним
судом видано виконавчий лист (копія
додається) № 1915/14583/14 про стягнення з
державного закладу «Тернопільська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція» на користь ОСОБА_1 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
сумі 1662,09 грн.

29.04.2014 р. постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень відмовлено в
прийнятті до провадження та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа у зв»язку з виконанням такого
листа органом Державної казначейської
служби України.

14.05.2014 р. позивач звернулась із заявою
до відповідача з проханням прийняти до
виконання виконавчий лист № 1915/14583/12,
виданий 14.04.2014 р. Тернопільським
міськрайонним судом, про стягнення з
державного закладу «Тернопільська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція» на мою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 1662,09 грн.

23.05.2014 р. позивач отримала лист
відповідача від 20.05.2014 р. № 15-08/275-3016,
яким її повідомлено про ліквідацію
боржника та повернено виконавчий лист
на підставі пп.1 п. 9 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України 03.08.2011 р. № 845.

Не погодившись із такими діями
відповідача, позивач звернулась до
суду із даним позовом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 3.08. 2011 р. N 845 затверджено Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників (далі - Порядок № 845), яким
визначено механізм виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

П. 24 цього порядку встановлено, що
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку.

Письмові докази, які наявні у
матеріалах даної адміністративної
справи, свідчать про відсутність
порушення позивачем вимог п. 6 Порядку
№ 845 при подачі позивачем заяви до
відповідача із проханням прийняти до
виконання виконавчий лист № 1915/14583/12.

Порядоком відкриття та закриття
рахунків у національній валюті в
органах Державної казначейської
служби, затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від
22.06.2012 р. № 758 ( далі - Порядок № 758),
регламентовано взаємовідносини між
органами Державної казначейської
служби України (далі - Казначейство) і
розпорядниками бюджетних коштів та
одержувачами бюджетних коштів,
відокремленими структурними
підрозділами розпорядників бюджетних
коштів, підприємствами, установами,
організаціями і фізичними особами -
підприємцями (далі - клієнти), а також
органами, що контролюють справляння
надходжень бюджету, та органами
місцевого самоврядування в процесі
відкриття (закриття) рахунків.

П. 1. 8 Порядку № 758 встановлено, що
розрахунково-касове обслуговування
клієнтів здійснюється органами
Казначейства відповідно до умов
договорів та додаткових договорів між
органом Казначейства і клієнтами
(додатки 1 та 2 до цього Порядку).

Судом встановлено, та підтверджується
матеріалами даної адміністративної
справи що 26.12.2011 р. між Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Тернопільській
області та Державним закладом
«Тернопільська обласна
санітарно-епідеміологічна станція»
укладено договір про здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
строк дії якого, відповідно до п. 6. 1. до
31.12.2012 р., та відповідно до п. 6. 2 договір
уважається пролонгованим на кожен
наступний календарний рік, якщо
Сторони не заявляють про намір його
розірвати за 30 календарних днів до
закінчення поточного календарного
року.

Зважаючи на те що сторонами не надано,
а судом, на виконання приписів ч. 3 ст.19
Кодексу адміністративного судочинства
України ( далі - КАС України) не здобуто
доказів наявності наміру розірвання
сторонами даного договору за 30
календарних днів до кінця 2013 р. судом
встановлено, що до 24.12.2013 р., тобто, до
моменту ліквідації ДЗ «Тернопільська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція» - вказаний договір був чинним.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим
та підтвердженим твердження
відповідача, що вищезазначений договір
вважається розірваним з огляду на п. 6.5.
договору, яким передбачається
можливість його розірвання за згодою
сторін, у випадках, передбачених
законом, зважаючи на приписи ст. 609
Цивільного кодексу України, якими
встановлено, що зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи (боржника або кредитора), крім
випадків, коли законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю та ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців» 15.05.
2003 р. N 755-IV, згідно з якою юридична особа
є такою, що припинилася, з дати внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Про проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи Державний
заклад «Тернопільська обласна
санітарно-епідеміологічна станція»
свідчить Повідомлення № 1234 від 25.12.2013
р. за підписом Державного реєстратора
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області про
внесення запису № 6004143 про
проведення державної реєстрації
припинення цієї юридичної особи.

За таких обставин, суд вважає
правомірним посилання відповідача, як
на підставу повернення виконавчого
листа № 1915/14583/12 позивачу на пп. 1 п. 9
Порядку № 845, оскільки вказаний
виконавчий лист не підлягає виконанню
органом казначейства, з огляду на
відсутність договірних правовідносин
між відповідачем та Державним закладом
«Тернопільська обласна
санітарно-епідеміологічна станція».

При цьому, суд вважає безпідставним та
необґрунтованим посилання позивача на
обов»язок зупинити безспірне списання
коштів на підставі п. 3 ст. 13 Порядку №
845 у разі звернення до суду із заявою
про заміну особи (боржника, стягувача)
правонаступником, з огляду на
відсутність права такого звернення у
переліку прав органів казначейства,
передбачених п. 5 Порядку № 845 та
відсутність доказів наявності такого
звернення позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

При цьому, у відповідності до ч. 3
ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють не лише чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
обґрунтовано, добросовісно, розсудливо
та безсторонньо. Матеріали справи
свідчать, що відповідні положення
відповідачем дотримані.

Таким чином, сукупність вищенаведених
встановлених обставин підтверджено
документально, що дає суду підстави із
врахуванням критеріїв оцінювання
рішення суб'єкта владних повноважень,
які містяться у ч.3 ст. 2 КАС України,
визнати позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними
матеріалами справи, і такими, що не
підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС
України відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові,
не передбачено.

Керуючись, ст.ст. 2, 51, 69, 70, 71, 86, 94, 128,
137, 160-163, Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на постанову суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Білоус І.О.