Справа № 295/11354/13-а
Суддя: Корицька В. О.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі

головуючої судді Корицької В.О.,

при секретарі Голентовському О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Мельничука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1,

10020, АДРЕСА_1,

до Управління Пенсійного фонду України
у місті Житомирі Житомирської області,

10003, м. Житомир, вул. Перемоги, буд. 55,

про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із зазначеним
адміністративним позовом до суду, в
якому просить: визнати розрахунок
коефіцієнту заробітної плати таким, що
зроблений із порушенням ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у місті Житомирі
виконати розрахунок коефіцієнту
заробітної плати згідно ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виключивши з розрахунку місяці
одержання допомоги по безробіттю як
такі, з виплат по яким не сплачувались
страхові внески до ПФУ, оптимізувати
цей коефіцієнт і перерахувати все що
від нього залежить.

Позовні вимоги мотивує тим, що
управління ПФУ здійснило обрахунок
пенсії і при розрахунку заробітної
плати для її обчислення врахувало
періоди перебування на обліку в центрі
зайнятості, при цьому виплати допомоги
по безробіттю були проставлені як
нульова заробітна плата, в зв'язку з чим
зменшився індивідуальний коефіцієнт
по зарплаті для обчислення пенсії та
середньомісячна зарплата для
розрахунку пенсії, що призвело до
зменшення розміру пенсії.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача у задоволенні
позову просив відмовити, посилаючись
на відповідність дій УПФУ вимогам
діючого на момент виникнення спірних
правовідносин законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку учасників судового
процесу, суд дійшов наступного
висновку.

Позивачу з 09.02.2010 р. призначено пенсію
за віком відповідно до статей 24, 40
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно довідки УПФУ (а.с. 15-17)
вбачається, що первісно розрахунок
індивідуального коефіцієнту по
зарплаті для обчислення пенсії
здійснено за весь період страхового
стажу ОСОБА_1, зокрема з 01.08.1976 р. по
31.07.1981 р. та з 01.07.2000 р. по 31.12.2009 р.

При цьому, у період перебування ОСОБА_1
на обліку в міському центрі зайнятості
з 01.10.2001 р. по 30.04.2002 р. та з 01.04.2007 р. по
31.12.2009 р. заробітна плата у розрахунку
зазначена 0,001 грн. в місяць, а
коефіцієнт заробітку - 0. При цьому
індивідуальний коефіцієнт розрахунку
пенсії становив - 1, 33781 (до оптимізації).

У подальшому управлінням згідно абз. 3
ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV здійснено
оптимізацію розрахунку заробітної
плати з виключенням періоду страхового
стажу (найменш вигідного) для позивача,
а саме з 01.04.2007 р. по 31.12.2009 р. (32 місяці), в
тому числі і період перебування в
центрі зайнятості з 01.06.2008 р. по 31.12.2009 р.
При цьому індивідуальний коефіцієнт
розрахунку пенсії становить - 1, 55380
(після оптимізації).

Позивач посилається на
неправомірність дій УПФУ щодо
зазначення у розрахунку за період його
перебування на обліку в центрі
зайнятості заробітної плати на рівні
0,001 грн. в місяць, в той час як виплати
становили інші суми (а.с. 7-8). Зазначене,
на думку позивача, призвело до
невірного обрахування індивідуального
коефіцієнту та, відповідно, зменшення
пенсійних виплат.

Разом з тим, із таким висновком не можна
погодитись з огляду на таке.

Виключно Законом № 1058-IV, який набрав
чинності 1 січня 2004 року, визначаються,
зокрема, види пенсійних виплат, умови
набуття та порядок визначення їх
розмірів (частини друга статті 5 Закону
№ 1058-IV).

Порядок визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії в
солідарній системі законодавець
урегулював у статті 40 Закону № 1058-IV.
Абзацом першим частини першої цієї
статті передбачено врахування для
обчислення пенсії не лише заробітної
плати, а й іншого доходу за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Тобто
при цьому законодавець імперативно
встановив, що для обчислення пенсії має
враховуватися заробітна плата (дохід),
отримана після 1 липня 2000 року
протягом усього періоду страхового
стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила
встановлювався в абзаці третьому
частини першої статті 40 Закону № 1058-IV,
який передбачав допустимість за
вибором особи, яка звернулася за
пенсією, виключення з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, періоду до 60
календарних місяців страхового стажу
підряд за умови, що зазначений період
становить не більше ніж 10 відсотків
тривалості страхового стажу,
врахованого в одинарному розмірі. При
цьому закріплена у наведеній нормі
можливість оптимізації заробітку не
пов'язана із наявністю у періоді, який
за вибором пенсіонера може бути
виключено, тих чи інших періодів
одержання допомоги по безробіттю.

Відповідно до абзацу першого частини
першої статті 24 Закону № 1058-IV
страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок. У абзаці третьому
цієї частини статті 24 законодавець
установив норму про включення до
страхованого стажу періоду, протягом
якого особа, яка підлягала
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню на випадок
безробіття, отримувала допомогу по
безробіттю (крім одноразової її
виплати для організації безробітним
підприємницької діяльності).

Абзац п'ятий частини першої статті 40
Закону № 1058-IV містить припис про
врахування для обчислення пенсії
заробітної плати (доходу) за період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 41
зазначеного Закону до заробітної
плати (доходу) для обчислення пенсії
враховуються: суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно із цим Законом були
фактично обчислені та сплачені
страхові внески до ПФУ в межах
встановленої законодавством
максимальної їх величини, з якої
сплачуються страхові внески; суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Отже, чинне на час виникнення спірних
правовідносин законодавство, а саме
положення статей 24, 40, 41 Закону № 1058-IV,
передбачало, з одного боку, включення
до страхового стажу періоду, протягом
якого особа отримувала допомогу по
безробіттю, а з другого - допускало
врахування для обчислення пенсій
заробітної плати (доходу) починаючи з 1
липня 2000 року лише за даними з системи
персоніфікованого обліку, з яких були
фактично обчислені та сплачені
страхові внески до ПФУ (після 1 січня
2004 року) і внески на державне соціальне
страхування або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування (до
набрання чинності Законом № 1058-IV).

Буквальний аналіз наведених норм
Закону № 1058-IV в їх системному
взаємозв'язку дає підстави для
висновку, що допомога по безробіттю,
яка за своєю суттю становить дохід, за
змістом абзаців першого, п'ятого
частини першої статті 40, пунктів 1, 2
статті 41 Закону № 1058-IV підлягає
врахуванню при обчисленні пенсій, та
оскільки така допомога за Законом
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» не
становить об'єкт обкладання збором на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, то при визначенні
заробітку (доходу) для обчислення
пенсії за періоди перебування особи на
обліку в центрі зайнятості
застосовується нульовий дохід.

Таким чином, на момент призначення
пенсії (2010 рік) УПФУ діяло правомірно
при обрахуванні ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням суми отриманого доходу у
вигляді допомоги по безробіттю в сумі
0,001 грн. за місяць.

Крім того, після оптимізації період
перебування у центрі зайнятості з
01.06.2008 р. по 31.12.2009 р. виключений
управлінням із розрахунку
індивідуального коефіцієнту.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а тому у задоволенні
позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії цієї
постанови.

Суддя
В.О. Корицька