Справа № 908/697/12
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року м. Київ
К/9991/69725/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головчук С.В.,
Ємельянової В.І., Мойсюка М.І.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання до вчинення дій, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 21
лютого 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання дій
незаконними і зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області (далі УПФ) призначити йому
пенсію із зарахуванням пільгового
стажу з шкідливими та важкими умовами
праці за Списком №2 у відповідності з
пунктом «б» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».
Посилаючись на те, що відповідач
відмовив у зарахуванні такого стажу,
чим порушив його права, позивач просив
про задоволення позову.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року, позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить судові рішення скасувати та
відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач перебуває на
обліку відповідача. Після звернення
ОСОБА_4 із заявою про призначення
пільгової пенсії, пенсійний орган
відмовив у призначенні такої з підстав
невідповідності наданої уточнюючої
довідки про підтвердження пільгового
стажу, вимогам чинного законодавства .

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 у період з 4 вересня 1978 року по 3
квітня 1989 року працював у ВАТ
«Калушхімремонт» електрозварником
ручного зварювання, а з 3 квітня 1989 року
по 31 грудня 2002 року
електрогазозварником, тобто на роботі
з шкідливими та важкими умовами праці,
яка віднесена до Списку №2,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 березня 1994 року
№ 162, що дає право на пільгову пенсію.
Пільговий стаж роботи позивача складає
більше 10 років. Такі дані
підтверджується записами трудової
книжки, наказами та уточнюючою
довідкою тощо

Задовольняючи позовні вимоги
суди попередніх інстанцій на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що згідно
чинного законодавства робота позивача
дає право на призначення пільгової
пенсії за Списком № 2.

Згідно із пунктом «б» частини другої
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: жінки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

Статтею 100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону, тобто до 1 січня 1992 року
на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, пенсії у розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються у відповідності з
вимогами за віком і стажем, що
встановлені раніше діючим
законодавством.

Відповідно до статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, наявність
трудового стажу підтверджується у
порядку встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 серпня 1993 року № 637
затверджено порядок підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Згідно пункту 20 вказаного Порядку
у тих випадках, коли у трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію за віком на пільгових
умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано період роботи, розділ,
підрозділ, пункт, найменування списків
або їх номери , до якого включається цей
період роботи, первинні документи за
час виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка. Довідки
мають надаватися у разі коли взагалі
відсутні відомості в трудовій книжці
про працю громадян у спірний період, що
визначає його право на пенсію на
пільгових умовах.

Суди дійшли правильного висновку,
що відсутність певних записів в
уточнюючій довідці не може впливати на
передбачені чинним Законом пільги за
наявності записів в трудовій книжці
позивача, а тому рішення відповідача
про відмову в реалізації цих пільг є
незаконним.

Отже суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що записи у
трудовій книжці, уточнююча довідка,
накази тощо, є достатніми і належними
доказами у підтвердження факту роботи
з шкідливими та важкими умовами праці у
спірний період, що дає право позивачу
на призначення пільгової пенсії.

Враховуючи зазначене, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, судовій
практиці, доводи касаційної скарги їх
висновків не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області відхилити, а постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 21
лютого 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді: С.В. Головчук

В.І. Ємельянова

М.І. Мойсюк