Справа № 754/6086/14-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лісовська
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.І.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 25 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 25 квітня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії - задоволено частково.

На вказану постанову суду відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
її скасувати та в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2014
року залучено Київський міський центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат до участі у справі
754/6086/14-а, як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач являється особою, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, має статус учасника
ліквідатора 2 категорії.

Листом від 02 квітня 2014 року відповідач
повідомив позивачеві про перерахунок
допомоги на оздоровлення за 2013 рік в
розмірі 100 гривень відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України N
562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернувся до суду.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Між тим, зазначена допомога була
виплачена позивачу у розмірі,
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення статті 48 Закону
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік, отже, вказаним пунктом цього
Закону КМУ надано право встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України за 2013 року
таке право використано не було,
оскільки відповідного
нормативно-правового акта КМУ на
виконання вимог пункту 4 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
щодо встановлення розмірів щорічної
допомоги на оздоровлення прийнято не
було, тому до прийняття вищезгаданого
нормативно-правового акта КМУ при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
застосуванню підлягають безпосередньо
положення статті 48 Закону №796-ХІІ.

Крім того, Рішенням Конституційного
Суду України від 25 січня 2012 року №
3-рп2012 дано тлумачення, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані у
межах його компетенції на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Враховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Отже, постанова КМУ № 562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
здоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
підлягають застосуванню при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на здоровлення у бюджетному
періоді 2013 року.

А тому, дії відповідача щодо не виплати
у повному розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення є неправомірними.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на отримання допомоги
на оздоровлення в розмірі
передбаченому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи з наведеного вище, підстави
для скасування оскаржуваного рішення
відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 25 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.