Справа № 813/4417/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4417/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді - Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Кульчак І.Є.,
представника відповідача Робейко А.А.,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3 не
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Миколаївського
районного центру зайнятості до
публічного акціонерного товариства
"Миколаївцемент" про стягнення коштів,
Миколаївський районний центр
зайнятості звернувся до суду з позовом
до публічного акціонерного товариства
"Миколаївцемент" про стягнення з
роботодавця виплаченого забезпечення
В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що позивачем було виявлено
порушення відповідачем вимог Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», згідно з яким із
роботодавця утримується сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному, у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмовому
запереченні, у котрих посилається на
те, що поняття заборгованості випливає
з договірних відносин, де певна сума
грошових зобов'язань підлягає
поверненню у порядку передбаченому
договором, а відносини, що склались по
виплаті допомоги по безробіттю не є
тотожними поняттю заборгованості, а
тому позов не підлягає задоволенню. З
зазначених підстав просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи у його
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши та
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював у
відповідача на посаді вантажника
цементу в залізнично-пакувальному цеху
з 24.03.1987 року по 27.03.2012 року.
Наказом публічного акціонерного
товариства "Миколаївцемент" №135 від
27.03.2012 року буз звільнений з займаної
З матеріалів справи вбачається, що
громадянин ОСОБА_3 перебував на обліку
позивача як безробітній з 05.04.2012 року по
З витягу з наказів про прийняття
рішення по ОСОБА_3 вбачається, що згідно
наказу від 11.06.2013 року №НТ130611 знятий з
обліку у зв'язку з невідвідуванням без
поважних причин територіального
органу протягом 30 робочих днів з дати
про прийняття рішення про таке
відвідування.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 14.10.2014 року
ОСОБА_3 поновлено на роботі.

Наказом від 17.10.2013 року №525 «Про
поновлення на роботі» на виконання
рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 14.10.2014 року
ОСОБА_3 поновлено на посаді вантажника
цементу в залізнично-пакувальний цех з
28.03.2012 року.

.Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" із роботодавця
утримується сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду.

Як це свідчать матеріали справи,
громадянин ОСОБА_3 перебував на обліку
позивача як безробітній з 05.04.2012 року по
11.06.2013 року, та за цей час йому було
виплачено допомогу по безробіттю у
розмірі 34032,42 грн, що підтверджується
довідкою №1737 від 14.04.2014 року.

На підставі вищенаведеного, обов'язок
відшкодування виплаченої допомоги по
безробіттю в разі поновлення
безробітного на посаді на підставі
рішення суду покладається на
роботодавця. В даному випадку,
роботодавцем звільненого та
поновленого на підставі судового
рішення ОСОБА_3 є публічне акціонерне
товариство "Миколаївцемент".

Суд відхиляє покликання представника
відповідача на те, що відносини що
склались по відшкодуванню ПАТ
"Миколаївцемент" допомоги по
безробіттю не носять договірного
характуру, що на його думку слугує
підставою для відмови у позові,
оскільки на переконання суду
відповідач зобовязаний відшкодувати
позивачу суму виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду в силу закону, а саме норми п. 4 ст. 35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», норма котрої є нормою
імперативного характеру.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно
ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Зважаючи на те, що на момент розгляду
справи кошти в сумі 34032,42 грн
добровільно на виконання претензії
позивача від 15.04.2014 року №661/02 не
сплачено, тому суд вважає, що з
урахуванням ч. 4 ст. 35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» позовні вимоги
Миколаївського районного центру
зайнятості підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог і вважає їх такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Миколаївцемент" (81600,
Львівська область, м. Миколаїв, вул.
Стрийське шосе, 1, ) на
користь Миколаївського районного
центру зайнятості (81600, Львівська
область, м. Миколаїв, вул. І.Мазепи, 37,
) кошти в розмірі 34 032,42
грн. (тридцять чотири тисячі тридцять
дві грн. 42 коп.)

Судові витрати стягненню з відповідача
не підлягають.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 28.07.2014 року.

Суддя
Сидор Н.Т.