Справа № 826/5409/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2014 року № 826/5409/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючий суддя Огурцов О.П., судді
Арсірій Р.О., Погрібніченко І.М. при
секретарі судового засідання Берко
А.О. розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомВсеукраїнської Громадської
Організації "Фінансова грамота
України"до третя особаНаціонального
банку України Публічне акціонерне
товариство "Родовід банк"провизнання
протиправною та скасування постанови
№ 471 від 23.12.2011, визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
представника позивача - Куватової Л.Б.
(довіреність № 8 від 18.06.2014)
представника позивача - Лосіхіна О.О.
(довіреність № 7 від 17.02.2014)
представника позивача - Руденко В.В.
(довіреність б/н від 10.07.2014)
представника позивача - Якіменка В.П.
(довіреність б/н від 10.07.2014)
представника позивача - Завалій В.І.
(довіреність б/н від 18.07.2014)
представника позивача - Стрельникова
М.В. (голова правління)
представника відповідача - Залевського
представника третьої особи - Кур'яти
І.В. (довіреність № 289 від 27.09.2013)
на підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 23.07.2014
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Всеукраїнська Громадська Організація
"Фінансова грамота України" звернулася
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Національного банку України, третя
особа Публічне акціонерне товариство
"Родовід банк" про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 471 від 23.12.2011, визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
14.07.2014 позивачем через канцелярію суду
подано уточнений адміністративний
позов в якому позовні вимоги викладено
в наступній редакції: "2.Визнати
протиправною бездіяльність
Національного Банку України щодо не
приведення у відповідність до вимог
чинного законодавства України
Постанови правління Національного
банку України № 471 від 23.12.2011 року «Про
затвердження Положення про порядок
реєстрації, видачі ліцензії,
регулювання діяльності санаційного
банку та нагляду за ним». 3. Визнати
Постанову правління Національного
банку України № 471 від 23.12.2011 року «Про
затвердження Положення про порядок
реєстрації, видачі ліцензії,
регулювання діяльності санаційного
банку та нагляду за ним» нечинною, як
таку, що не відповідає правовому акту
вищої юридичної сили, а саме Закону
України «Про банки і банківську
діяльність». 4. Зобов'язати
Національний банк України розглянути
питання про відкликання банківської
ліцензії санаційного банку, створеного
на базі Публічного Акціонерного
Товариства «Родовід банк»". Зазначені
уточнення прийняті судом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
постанова № 471 від 23.12.2011 була прийнята
відповідачем, у тому числі, на підставі
статті 86 1 Закону України "Про банки і
банківську діяльність", яка відповідно
до підпункту "н" пункту 9 частини
дев'ятої розділу Х Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" була виключена з Закону України
"Про банки і банківську діяльність" та
відповідно до частини одинадцятої
зазначеного розділу відповідач був
зобов'язаний протягом шести місяців з
дня опублікування Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" привести свої нормативно -
правові акти у відповідність із
зазначеним Законом. Як на
обґрунтування наявності факту
порушеного права позивач посилався на
порушення його прав та інтересів, як
учасника спірних правовідносин, що
полягає у захисті та наданні допомоги
необмеженому колу споживачів
фінансових послуг у відносинах з
банківськими установами, а також
порушення права необмеженого кола
споживачів фінансових послуг на
отримання якісних фінансових послуг в
Україні, захист та допомога яким є
основною метою діяльності позивача.

Представники позивача у судовому
засіданні 21.07.2014 підтримали позовні
вимоги та просили суд задовольнити
позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду подав
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі. Свої заперечення на
адміністративний позов відповідач
обґрунтовує тим, що позивачем не було
зазначено про те в чому саме
оскаржувана постанова порушує його
права та законні інтереси та не надано
доказів на підтвердження наявності
факту порушення відповідних прав та
інтересів та не наведено аргументів
щодо того яким саме чином скасування
постанови № 471 від 23.12.2011 вплине на
захист його прав та інтересів. Також
відповідач посилався на те, що втрата
чинності статтею 861 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" жодним
чином не може свідчити про
незаконність діяльності санаційного
банку, зокрема, з огляду на те, що нею
регулюються відносини пов'язані
виключно із створенням та початком
діяльності санаційного банку.

Представник відповідача у судовому
засіданні 21.07.2014 заперечив проти
позовних вимог та просив суд відмовити
у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа заперечила проти позовних
вимог, через канцелярію суду подала
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких просила
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі. Свої заперечення на
адміністративний позов третя особа
обґрунтовує тим, що на сьогодні АТ
"Родовід банк" здійснює свою діяльність
на законних підставах, визначених
пунктом 4 розділу Х Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Представник третьої особи у судовому
засіданні 21.07.2014 заперечила проти
позовних вимог та просила суд
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача та
третьої особи всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И ЛА:

23.12.2011 Національним банком України
прийнято постанову №471 "Про
затвердження Положення про порядок
реєстрації, видачі ліцензії,
регулювання діяльності санаційного
банку та нагляду за ним" (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 18.01.2012
за №59/20372), якою відповідно до
статей 15, 55 Закону України "Про
Національний банк України" та статей 66,
67, 861 Закону України "Про банки і
банківську діяльність", а також з
урахуванням розпорядження Кабінету
Міністрів України № 880-р від 14.09.2011 "Про
утворення санаційного банку", з метою
забезпечення безпеки та стабільності
банківської системи Правління
Національного банку України
затверджено Положення про порядок
реєстрації, видачі ліцензії,
регулювання діяльності санаційного
банку та нагляду за ним.

15.06.2012 Національним банком України було
видано Публічному акціонерному
товариству "Родовід банк" ліцензію
санаційного банку № 1.

ОСОБА_9 звернулась до Президента ВГО
"Фінансова грамота України" Брезвіна
А.В. з заявою від 14.02.2014 в якій просила
перевірити законність функціонування
санаційного банку ПАТ "Родовід банк" з
яким у неї є договірні відносини,
оскільки нею з відкритих джерел у ЗМІ
стало відомо, що зазначений банк, як
санаційний, працює поза межами
законодавства.

ОСОБА_11 звернулась до Президента ВГО
"Фінансова грамота України" Брезвіна
А.В. з заявою від 24.01.2014 в якій просила
перевірити законність функціонування
санаційного банку ПАТ "Родовід банк" з
яким у неї були договірні відносини та
у якому Інспекцією із захисту прав
споживачів у м. Києві було проведено
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів та складено
відповідний акт від 06.08.2013 про
порушення її прав.

Всеукраїнська громадська організація
"Фінансова грамота України" звернулась
до Національного банку України з
листом № 1/2 від 26.02.2014 в якому просила
скасувати (відкликати) ліцензію
санаційного банку № 1 від 15.06.2012 ПАТ
"Родовід банк" зареєстровану
Національним банком України з моменту
втрати чинності статтею 861 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" та ініціювати перед
Кабінетом Міністрів України питання
щодо скасування дії розпорядження
Кабінету Міністрів України № 880-р від
14.09.2011 "Про утворення санаційного банку"
з моменту втрати чинності статтею 86-1
Закону України "Про банки і банківську
діяльність".

Листом № 18-113/10990 від 18.03.2014 Національний
банк України повідомив Всеукраїнській
громадській організації "Фінансова
грамота України" про те, що зміна
законодавства не є підставою для
ліквідації створених на законних
засадах юридичних осіб, при цьому
зазначено, що пунктом 4 розділу Х Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» визначено, що
санаційний банк, утворений до набрання
чинності цим Законом, продовжує
провадити свою діяльність у порядку,
встановленому нормативно-правовим
актом Національного банку України,
погодженим з Кабінетом Міністрів
України та Комітетом Верховної Ради
України з питань фінансів і
банківської діяльності, податкової та
митної політики.

Всеукраїнська громадська організація
"Фінансова грамота України" вважаючи,
що Національним банком України було
допущено бездіяльність щодо не
приведення у відповідність до вимог
чинного законодавства України
постанови Правління Національного
банку України № 471 від 23.12.2011 «Про
затвердження Положення про порядок
реєстрації, видачі ліцензії,
регулювання діяльності санаційного
банку та нагляду за ним», вважаючи
зазначену постанову не чинною, а також
вважаючи що Національний банк України
має розглянути питання про
відкликання банківської ліцензії
санаційного банку, створеного на базі
Публічного акціонерного товариства
«Родовід банк» звернулась з
відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, колегія суддів вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Щодо строків звернення до суду, суд
звертає увагу на те, що, як було
зазначено позивачем, про наявність
постанови та наявність факту порушення
її положеннями своїх прав та інтересів,
а також прав та інтересів необмеженого
кола споживачів фінансових послуг
захист та допомога яким є основною
метою діяльності позивача, він
дізнався зі звернень ОСОБА_9 від 14.02.2014
та ОСОБА_11 від 24.01.2014, а отже, суд вважає,
що у даному конкретному випадку саме з
часу отримання зазначених звернень
слід обраховувати строк на звернення
до суду.

Відповідно до частини другої статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи, які є суб'єктом правовідносин у
яких буде застосовано цей акт.

Згідно з положеннями пункту 21
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008,
судам слід мати на увазі, що за
правилами частини другої статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи - суб'єкти правовідносин, у яких
буде застосовано цей акт. Тобто, особа
(позивач) повинна довести факт
застосування до неї оскаржуваного
нормативно-правового акта або те, що
вона є суб'єктом відповідних відносин,
на які поширюється дія цього акта.

Приписи зазначеної частини можуть бути
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог, якщо суд встановить, що
оскаржуваний акт до особи не
застосовувався і вона не перебуває у
відносинах, до яких цей акт може бути
застосовано. У такому випадку суд не
повинен проводити перевірку
нормативно-правового акта на предмет
його протиправності (законності та
відповідності правовим актам вищої
юридичної сили).

Постановою Національного банку
України №471 від 23.12.2011 затверджено
Положення про порядок реєстрації,
видачі ліцензії, регулювання
діяльності санаційного банку та
нагляду за ним, відповідно до якого
створено санаційний банк у формі
публічного акціонерного товариства на
базі Публічного акціонерного
товариства "РОДОВІД БАНК" за рішенням
Кабінету Міністрів України, прийнятим
за поданням Національного банку,
узгодженим з Комітетом Верховної Ради
України з питань фінансів і
банківської діяльності, визначено його
завдання, правові засади діяльності,
погоджено нову редакцію його статуту,
визначено порядок його державної
реєстрації та наданні ліценції, органи
управління, порядок регулювання його
діяльності та нагляду за ним.

Отже, позивач не є суб'єктом
правовідносин на які поширюється дія
постанови № 471 від 23.12.2011 та вона не може
бути застосована до позивача.

Таким чином, у позивача не виникало
право на оскарження постанови
Національного банку України № 471 від
23.12.2011 "Про затвердження Положення про
порядок реєстрації, видачі ліцензії,
регулювання діяльності санаційного
банку та нагляду за ним", а отже позовні
вимоги щодо визнання зазначеної
постанови нечинною є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Частинами першою та другою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною першою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Отже судовому захисту в
адміністративних судах України
підлягає лише порушене право, а отже
предмет оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Таким чином до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, водночас відповідно до
зазначених норм право особи на
звернення до адміністративного суду
обумовлено суб'єктивним уявленням
особи про те, що її право чи законний
інтерес потребує захисту, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення
права особи є зміна стану її
суб'єктивних прав та обов'язків, тобто
припинення чи неможливість реалізації
її права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Отже, рішення, дія чи бездіяльність
суб'єкта владних повноважень є такими,
що порушують права і свободи особи в
тому разі, якщо, по-перше, такі рішення,
дія чи бездіяльність прийняті владним
суб'єктом поза межами визначеної
законом компетенції, а по-друге,
оспорюванні рішення, дія чи
бездіяльність є юридично значимими,
тобто такими, що мають безпосередній
вплив на суб'єктивні права та обов'язки
особи шляхом позбавлення можливості
реалізувати належне цій особі право
або шляхом покладення на цю особу
будь-якого обов'язку.

Позивач у позовній заяві просить суд
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо не приведення у
відповідність до вимог чинного
законодавства України Постанови
правління Національного банку України
№ 471 від 23.12.2011 року «Про затвердження
Положення про порядок реєстрації,
видачі ліцензії, регулювання
діяльності санаційного банку та
нагляду за ним».

Враховуючи те, що позивач не є суб'єктом
правовідносин на які поширюється дія
постанови № 471 від 23.12.2011, то навіть у
випадку допущення відповідачем, як на
те, посилається позивач бездіяльності
щодо не приведення у відповідність до
вимог чинного законодавства України
Постанови правління Національного
банку України № 471 від 23.12.2011 року «Про
затвердження Положення про порядок
реєстрації, видачі ліцензії,
регулювання діяльності санаційного
банку та нагляду за ним», відповідна
бездіяльність у випадку допущення її
відповідачем сама по собі не породжує
настання будь-яких юридичних наслідків
та не впливає на права та обов'язки
позивача, суд дійшов висновку про те, що
у даному випадку позовна вимога щодо
визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо не приведення у
відповідність до вимог чинного
законодавства України Постанови
правління Національного банку України
№ 471 від 23.12.2011 року «Про затвердження
Положення про порядок реєстрації,
видачі ліцензії, регулювання
діяльності санаційного банку та
нагляду за ним» не спрямовані на
захист та відновлення порушених прав
та інтересів позивача, а отже не
підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 4 розділу Х Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" санаційний банк,
утворений до набрання чинності цим
Законом, продовжує провадити свою
діяльність у порядку, встановленому
нормативно-правовим актом
Національного банку України,
погодженим з Кабінетом Міністрів
України та Комітетом Верховної Ради
України з питань фінансів і
банківської діяльності, податкової та
митної політики.

Частинами першою другою та третьою
статті 44 зазначеного Закону
встановлено, що Національний банк
України приймає рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку за пропозицією Фонду
та з інших підстав, передбачених
Законом України "Про банки і банківську
діяльність". Фонд вносить
Національному банку України
пропозицію про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку: відповідно до плану
врегулювання; у разі закінчення строку
тимчасової адміністрації банку та/або
невиконання плану врегулювання; в
інших випадках, передбачених цим
Законом. Національний банк України
зобов'язаний прийняти рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку протягом п'яти днів з
дня отримання пропозиції Фонду про
ліквідацію банку. Національний банк
України інформує Фонд про прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку не
пізніше дня, наступного за днем
прийняття такого рішення.

Позивачем доказів та обґрунтувань на
підтвердження факту наявності підстав
для відкликання банківської ліцензії
Публічного акціонерного товариства
"Родовід банк", крім посилань на факт
того, що відповідно до підпункту "н"
пункту 9 частини дев'ятої розділу Х
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
стаття 861 була виключена з Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" суду надано не було.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, Кодексом адміністративного
судочинства України на кожну сторону
покладено обов'язок щодо доведення
обставин на яких ґрунтуються її вимоги
та заперечення.

З огляду на викладене у суду відсутні
підстави для висновку про наявність
підстав для відкликання банківської
ліцензії Публічного акціонерного
товариства "Родовід банк", а отже
позовні вимоги в частині щодо
зобов'язання відповідача розглянути
питання про відкликання банківської
ліцензії санаційного банку створеного
на базі Публічного акціонерного
товариства "Родовід банк" є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.П. Огурцов

Судді
Р.О. Арсірій

І.М.
Погрібніченко

Постанова складена в повному обсязі
24.07.2014.