Справа № 825/1272/14
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1272/14
Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.05.14р. у
справі №825/1272/14 за позовом
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Товстоліс» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів за 2013 рік у
розмірі 13 403,93 грн. та пені у розмірі 8,04
грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.05.14р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, у
якій просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що
відповідачем не дотримано нормативу
працевлаштування інвалідів у 2013 році, у
зв'язку з чим підлягають стягненню
адміністративно-господарські санкції.

Враховуючи, що у судове засідання
учасники процесу не з'явились, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, докази
чого наявні в матеріалах справи,
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу позивача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
згідно звіту за 2013 рік на підприємстві
відповідача середньооблікова
чисельність штатних працівників
становить 28 осіб, норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів -
1 особа, фактично працюючих інвалідів - 0
осіб, фонд оплати праці штатних
працівників в 2013 році складав 375312 тис.
грн., середньорічна заробітна плата на
підприємстві відповідача - 13404,00 грн.

Оскільки підприємством не дотримано
нормативу по створенню робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році з працевлаштування 1 особи,
позивачем застосовано до відповідача
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 13 403,93 грн. та пеня у розмірі 8,04
грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем вчинено усі необхідні дії
для виконання вимог законодавства щодо
працевлаштування інвалідів; обов'язок
підприємства щодо створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

За змістом статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 875-XII від 21.03.91р.
(надалі Закон - № 875-XII) для підприємств,
установ, організацій встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Частиною першою статті 20 зазначеного
Закону встановлено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду адміністративно-господарські
санкції, сума яких визначається в
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві,
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, за
кожне робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

При цьому,
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією та
Податковим кодексом України, а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом із тим відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою статті 20 Закону № 875-XII
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що він вжив усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 181 зазначеного Закону
пошук підходящої роботи для інваліда
здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовано апелянтом, відповідачем
протягом 2013 року справно подавались до
центру зайнятості звіт про зайнятість
та працевлаштування інвалідів, звіти
про наявність вакансій, однак на адресу
відповідача інваліди для
працевлаштування не направлялись.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідач ужив
усіх залежних від нього заходів щодо
утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а відтак
не може бути притягнений до
відповідальності за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування.

Аналогічна правова позиція закріплена
у постановах Верховного Суду України
від 20.06.11р. у справі № 21-60а11 та від 02.04.13р.
у справі №21-95а13.

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний
адміністративний суд

У
Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Чернігівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.05.14р. у
справі №825/1272/14 - залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.05.14р. у
справі №825/1272/14 - без змін.

Дана ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

.

Головуючий суддя
Шелест С.Б.

Судді:
Романчук О.М

Пилипенко О.Є.