Справа № 806/1676/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
Житомир справа № 806/1676/14

час прийняття: 12 год. 45 хв.
категорія 6.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

за участі секретаря Прохорчук П.С.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Рябушко С. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області про визнання дій
протиправними, скасування припису від
09.10.2013 р. №205/1/04,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати протиправними
дії Державної інспекції сільського
господарства в Житомирській області
щодо проведення перевірки та винесення
припису від 09.10.2013 року № 205/1/04 та
скасувати даний припис. В
обґрунтуванні позовних вимог зазначає,
що оскаржуваний припис є незаконним,
оскільки винесений з порушенням
порядку дій та методів при проведенні
перевірки та не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову у повному
обсязі з мотивів, викладених у
письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та заперечення представника
відповідача, пояснення свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, перевіряючого
Сільвеструка В.Г., з'ясувавши обставини
у справі та перевіривши їх доказами,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що позивачу на праві
приватної власності належать чотири
земельні ділянки, а саме: площею 0,2495 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (№1); площею 0,05га для
ведення особистого селянського
господарства (№2); площею 0,0200 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (№3); площею 0,0800 га для
ведення особистого селянського
господарства (№4). Зазначені земельні
ділянки використовуються одним
масивом, оскільки розташовані поруч,
межують одна з одною і перебувають у
власності одного власника.

Разом з тим, на вказаних земельних
ділянках розташовані об'єкти житлової
нерухомості.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами перевірки дотримання
вимог земельного законодавства,
державним інспектором сільського
господарства Житомирської області
Сільвіструком В.Г., було складено Акт
перевірки № 271/1/04 від 09.10.2013 року
(а.с.13-14)

На підставі Акту було винесено Припис
№ 205/1/04 від 09.10.2013 року (а.с. 15), в якому,
зазначено, що в ході перевірки
встановлено, що на ділянці № 2
здійснено будівництво господарської
будівлі та проведено роботи з
благоустрою прилеглої території, що
свідчить про факт використання
земельної ділянки площею 0,0500 га не за
цільовим призначенням. Також
самовільно зайнято для власних потреб
земельну ділянку прибережної захисної
смуги р. Тетерів площею 0,0115га, із якої
на площі близько 0,0008га зведена частина
капітальної будівлі-гараж для човна.
Навколо обумовленої вище земельної
ділянки встановлено капітальну
огорожу до узрізу води. Контрольні
заміри земельної ділянки проводились
мірною стрічкою по зовнішній стороні
огорожі. Враховуючи зазначене,
приписано усунути порушення вимог
земельного законодавства.

У відповідності до "Порядку оформлення,
вручення (надсилання) приписів у разі
виявлення порушень земельного
законодавства", затвердженого Наказом
Міністерством аграрної політики та
продовольства України № 104 від 19.02.2013
(далі-Порядок ), припис - це обов'язкова
для виконання у визначені строки
письмова вимога державного інспектора
сільського господарства, яка
оформляється, вручається
(надсилається) керівникам юридичних
осіб та фізичним особам (у тому числі
керівникам суб'єктів господарювання та
фізичним особам - підприємцям) щодо
усунення порушень земельного
законодавства

У відповідності до п. 2.2. Порядку, припис
складається у двох примірниках. Перший
примірник припису залишається у
державного інспектора, другий -
вручається під підпис або надсилається
поштою рекомендованим листом з
повідомленням про вручення особі, яка
вчинила порушення земельного
законодавства.

Судом встановлено, що під час
здійснення перевірки ОСОБА_3 присутній
не був (на території знаходились лише
працівники служби охорони), а
представником відповідача не надано
доказів надсилання поштою
оскаржуваного Припису та отримання
його позивачем.

Посилання представника позивача на
"Порядок планування та здійснення
контрольних заходів з питань перевірки
стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства" в частині
обов'язковості повідомлення позивача
про час проведення перевірки та
необхідності його присутності при її
проведенні є хибними, оскільки
зазначений нормативний документ
стосується питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства.

У відповідності до положень ст. 55
Господарського кодексу України,
суб'єктами господарювання є: 1)
господарські організації - юридичні
особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України, державні,
комунальні та інші підприємства,
створені відповідно до цього Кодексу, а
також інші юридичні особи, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані в установленому законом
порядку; 2) громадяни України, іноземці
та особи без громадянства, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Отже, відповідачем не порушені вимоги
земельного законодавства в частині
проведення перевірки позивача без
його участі та непопередження про її
здійснення, однак, суд вважає, що
відповідачам не вжито всіх необхідних
заходів, для встановлення об'єктивних
підстав для винесення оскаржуваного
припису в частині відсутності
підтверджуючих документів на право
власності на земельну ділянку та
об'єкти нерухомості, що знаходяться на
ній, оскільки в судовому засіданні
позивачем надано всі необхідні
правовстановлюючі документи.

Окрім того, представник позивача
стверджує та матеріалами справи
підтверджується, що ні акт, ні припис
позивачу вручено не було, а тому він був
позбавлений можливості в законодавчо
визначеному порядку оскаржити їх
та/або внести свої зауваження щодо
проведення перевірки та надати
необхідні документи, що б
підтверджували безпідставність
зроблених під час перевірки висновків.

З огляду на викладене, суд вважає, що
відповідачем порушено вимоги
земельного законодавства що регулює
порядок вручення приписів, оскільки
він не був вручений позивачу належним
чином.

Представник позивача в судовому
засіданні наголосила, зокрема на тому,
що здійснення контрольних замірів
земельної ділянки державним
інспектором проводились по зовнішній
стороні огорожі, без заходження на
територію земельної ділянки (це ж
підтвердив і свідок ОСОБА_4, працівник
служби охорони, який 09.10.2013року
знаходився на території домоволодіння
позивача), з використанням мірної
стрічки.

Однак це суперечить вимогам п. 2 ст. 11
Закону України "Про метрологію та
метрологічну діяльність" від 11.02.1998
року № 113/98-ВР, яким встановлено, що
засоби вимірювальної техніки, на які
поширюється державний метрологічний
нагляд, дозволяється застосовувати,
випускати з виробництва, ремонту та у
продаж і видавати напрокат лише за
умови, якщо вони пройшли повірку або
державну метрологічну атестацію.

Як вбачається з відповіді ДП
"Житомирстандартметрологія", що
міститься в матеріалах справи (а.с. 29-31),
Державна інспекція сільського
господарства Житомирської області
протягом 2012-2013 року не надавала в ДП
"Житомирстандартметрологія" на повірку
стрічки вимірювальні, рулетки.

Отже, наведена в акті перевірки
план-схема місця розташування
земельної ділянки (а.с.14) судом до уваги
не береться, оскільки не має
схематичного абрису чи викопіювання з
картографічних матеріалів планів
земельної ділянки з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів, окрім того, на ній
не вказано ні загальної площі
земельної ділянки, ні площі, на якій
виявлено порушення, окрім того, а
заміри здійснено вимірювальною
стрічкою, яка не пройшла повірку в
установленому порядку.

Окрім того, не знайшли свого
підтвердження і висновки, зроблені в
результаті проведення перевірки, а
саме: по-перше щодо факту використання
земельної ділянки площею 0,0500га, на
ділянці № 2, не за цільовим
призначенням.

Судом встановлено, що Рішенням
Виконавчого комітету Тетерівської
сільської ради Житомирського району
Житомирської області № 136 від 21.08.2008
року ОСОБА_3 надано дозвіл на
будівництво літнього будиночку на
власній земельній ділянці 0,0500га (а.с. 25).
Окрім того, представник позивача
стверджує, що вказана господарська
будівля зведена для особистого
селянського господарства, а саме, для
зберігання сільгоспінвентарю, поливу
городини, тощо, однак при проведенні
перевірки державним інспектором не
встановлено цільове призначення
вказаної будівлі, оскільки, як
зазначалось раніше, на територію
домоволодіння інспектор не заходив.
Крім цього, допитаний в судовому
засіданні перевіряючий Сільвеструк
В.Г. не заперечував даних обставин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України, від 19.06.2003, № 963-IV "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", невиконання вимог
щодо використання земель за цільовим
призначенням - невикористання
земельної ділянки, крім реалізації
науково обґрунтованих проектних
рішень, або фактичне використання
земельної ділянки, яке не відповідає її
цільовому призначенню, встановленому
при передачі земельної ділянки у
власність чи наданні в користування, в
тому числі в оренду, а також
недодержання режиму використання
земельної ділянки або її частини в разі
встановлення обмежень (обтяжень).

Законом України від 15.05.2003, № 742-IV "Про
особисте селянське господарство"
визначено, що до майна, яке
використовується для ведення
особистого селянського господарства,
належать жилі будинки, господарські
будівлі та споруди,
сільськогосподарська техніка,
інвентар та обладнання, транспортні
засоби, сільськогосподарські та
свійські тварини і птиця, бджолосім'ї,
багаторічні насадження, вироблена
сільськогосподарська продукція,
продукти її переробки та інше майно,
набуте у власність членами
господарства в установленому
законодавством порядку.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави стверджувати, що
відповідачем безпідставно зроблено
висновок про нецільове використання
земельної ділянки площею 0,0500га на
ділянці № 2.

По-друге, одним із порушень, зазначеним
у оскаржуваному Приписі є самовільне
зайняття для власних потреб земельної
ділянки прибережної захисної смуги р.
Тетерів площею близько 0,0115га, із якої
площі близько 0,0008га, зведена частина
капітальної будівлі гаража для човна.

Однак, як вбачається з листа
Тетерівської сільської ради
Житомирського району № 98 від 31.03.2014
року, власником земельної ділянки
площею 0,0115га є позивач, цільове
призначення земельної ділянки не
змінювалось ні до створення
водосховища, ні після створення
водосховища; межі прибережної захисної
смуги земель водного фонду на
території сільської ради в натурі на
місцевості не встановлені (а.с. 32).

Право власності ОСОБА_3 на ділянку
площею 0,0800 га підтверджується також
договором купівлі-продажу земельної
ділянки (а.с. 125-128), Витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності (а.с. 21),
та Кадастровим планом земельної
ділянки, з якого, зокрема, вбачається,
що будівля на вказаній ділянці є
тимчасовою спорудою (а.с. 37).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5,
інженер відділу технічного супроводу
ДП "Центр державного земельного
кадастру" (а.с.114), підтвердив той факт,
що гараж знаходиться в межах земельної
ділянки площею 0,08га гр. ОСОБА_3,
оскільки органи Держземагенства
змінювали координати поворотних точок
земельної ділянки у зв'язку з
накладенням земельної ділянки на
сусідню. Окрім того, рішення
Тетерівської сільської ради
Житомирського району від 08.09.2009 року
вирішено затвердити технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_3 площею 0,08га зі зміною
конфігурації (а.с. 12), зазначену
технічну документацію погоджено
Відділом регіонального розвитку,
містобудування та архітектури
Житомирської РДА (а.с. 137).

Отже, висновок, викладений у приписі
щодо самовільно зайнятої земельної
ділянки та незаконної забудови та
встановлення капітальної огорожі не
знайшло свого підтвердження під час
судового розгляду справи, оскільки
позивачем надані всі необхідні
документи, що підтверджують право
власності на земельні ділянки та
об'єкти нерухомості, що знаходяться на
них.

В судовому засіданні, яке відбулось
23.05.2014 року позивач пояснив, що про
винесення оскаржуваного Припису йому
стало відомо 14 жовтня 2014 року, коли
відповідачем складено Протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому зокрема зазначено, що право
власності або користування на земельну
ділянку відсутнє, що свідчить про факт
самовільного зайняття земельної
ділянки. Однак, позивач наполягав на
тому, що на момент здійснення
перевірки, всі необхідні документи, які
підтверджують право власності на
земельну ділянку у нього були, однак
знаходились на реєстрації.

14 жовтня 2014 року Державною інспекцією
сільського господарства України
винесено Постанову № 04092 про
накладення адміністративного
стягнення матеріальної шкоди у
розмірі 796,30грн та штрафу в сумі 170,00
грн, які позивач сплатив у
добровільному порядку (а.с. 53-54).

Зі слів позивача сплата штрафу і шкоди
відбулась задля того, щоб відповідач не
мав підстав стягнути їх в подвійному
розмірі.

Однак, суд звертає увагу на те, що
сплата штрафу не є наслідком визнання
вини особою, яка зазначена в постанові.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що відповідач не навів
доказів правомірності своїх дій під
час проведення перевірки, не здійснив
заходів по з'ясуванню всіх обставин, що
мають значення для встановлення
об'єктивних обставин які мали вагоме
значення при винесенні оскаржуваного
Припису, а також зважаючи на
помилковість висновків акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства є підстави для
скасування припису, винесеного на
підставі акту перевірки.

Керуючись ст. 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
інспекції сільського господарства в
Житомирській області щодо проведення
перевірки та винесення припису від
09.10.2013 року №205/1/04.

Скасувати припис Державної інспекції
сільського господарства в
Житомирській області від 09.10.2013 року
№205/1/04.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В.
Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 15
липня 2014 р.