Справа № 2а-1790/12/1470
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 липня 2014 року м. Київ
В/800/3393/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддів Розваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач), Логвиненка А.
О., Маслія В. І., Мороза В. Ф., Черпіцької
Л. Т., перевіривши заяву Публічного
акціонерного товариства
«Миколаївобленерго» про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 24 квітня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго» до
Державної інспекції з
енергозбереження Державного комітету
з енергозбереження про визнання
нечинною постанови,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство
«Миколаївобленерго» звернулося до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України з заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 24
квітня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївобленерго» до Державної
інспекції з енергозбереження
Державного комітету з
енергозбереження про визнання
нечинною постанови.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві про перегляд ухвали суду
касаційної інстанції з підстави,
встановленої пунктом 1 частини 1 статті
237 КАС України, Публічне акціонерне
товариство «Миколаївобленерго»,
посилаючись на неоднакове
застосування положень Указу
Президента України від 03 жовтня 1992 року
№ 493/92 «Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади» та
Положення про державну реєстрацію
нормативних актів міністерств та інших
органів державної виконавчої влади,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 1992 року
№ 731, просить ухвалу Вищого
адміністративного суду України
скасувати, прийняти нове рішення про
задоволення позову.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних й тих же нормативних
актів позивач надав ухвали Вищого
адміністративного суду України від 21
січня 2014 року № К/9991/464/12, від 05 лютого 2014
року № К/9991/30889/11, від 10 квітня 2014 року №
К/9991/48416/12.

Вищий адміністративний суду
України вважає можливим задовольнити
подану заяву.

Під неоднаковим застосуванням
одних і тих самих норм матеріального
права необхідно розуміти, зокрема:
різне визначення предмета регулювання
правових норм, в тому числі поширення
дії норми на певні правовідносини в
одних випадках і незастосування цієї
самої норми до аналогічних відносин в
інших випадках.

Із змісту доданих до заяви судових
рішень від 21 січня 2014 року № К/9991/464/12,
від 05 лютого 2014 року №
К/9991/30889/11, від 10 квітня 2014 року №
К/9991/48416/12 вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, у зв'язку з чим суд
касаційної інстанції прийняв різні за
змістом судові рішення.

У справі, за результатами розгляду
якої Вищим адміністративним судом
України прийняті ухвали від 21 січня 2014
року № К/9991/464/12, від 05 лютого 2014 року №
К/9991/30889/11, від 10 квітня 2014 року №
К/9991/48416/12, і на які посилається позивач
як на підставу для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
суд касаційної інстанції вважав
законними вимоги позивача з
аналогічного предмету спору,
посилаючись на зазначені вище норми.
Вказав, що, оскільки плата, про
стягнення якої йдеться у даних спорах,
обчислена за Методикою розрахунку
обсягів нераціонального використання
ПЕР, яка не може застосовуватися у
спірних відносинах без її реєстрації
Міністерством юстиції, позов
задоволенню не підлягає.

А у справі, за результатами
розгляду якої прийнято оскаржувану
ухвалу від 24 квітня 2014 року, Вищий
адміністративний суд України залишив
без змін рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про відмову в
задоволенні аналогічного позову.

Касаційний суд, перевіряючи
рішення судів, не звернув уваги на
норми Указу Президента України від 03
жовтня 1992 року № 493/92 «Про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади» та Положення про
державну реєстрацію нормативних актів
міністерств та інших органів державної
виконавчої влади, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 1992 року № 731, щодо
правильності застосування в даних
правовідносинах Методики розрахунку
обсягів нераціонального використання
ПЕР. При цьому суди першої та
апеляційної інстанції в цій справі
вказували на правомірність
застосування даної Методики.

Аналіз наведених судових рішень
суду касаційної інстанції дає підстави
вважати, що ним неоднаково застосовані
положення Указу Президента України від
03 жовтня 1992 року № 493/92 «Про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади» та Положення про
державну реєстрацію нормативних актів
міністерств та інших органів державної
виконавчої влади, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 1992 року № 731.

З огляду на викладене колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для допуску справи
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго» до
Державної інспекції з
енергозбереження Державного комітету
з енергозбереження про визнання
нечинною постанови.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

у х в а л и в :

Допустити до провадження
Верховного Суду України справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго» до
Державної інспекції з
енергозбереження Державного комітету
з енергозбереження про визнання
нечинною постанови.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: