Справа № 2а/0270/5404/11
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 липня 2014 р. Справа № 2а/0270/5404/11

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Мультян Марини
Бондівни,

Суддів: Вергелеса Андрія
Валерійовича

Крапівницької
Наталі Леонідівни

за участі секретаря судового
засідання: Щербацької Ольги Сергіївни

позивача: ОСОБА_2

представників сторін:

відповідача 1: Килівника П.М. -
представник на підставі довіреності

відповідача 2: Скрипника В.П. -
представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
службі

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2011 року до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_2 до Міністерства надзвичайних
ситуацій України, управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на службі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач,
зазначив, що з червня 2006 року проходив
службу на посаді начальника
Шаргородського районного відділу
Головного управління Міністерства
України з питань захисту надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи у
Вінницькій області. Відповідно до
наказу №66 від 05 лютого 2007 року його
відсторонено від виконання службових
обов'язків на період службового
розслідування, виплата грошового
забезпечення згідно Закону не
проводилась. Відповідно до наказу
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України у Вінницькій області
№ 256 від 08 листопада 2011 року ОСОБА_2
звільнено зі служби у запас Збройних
Сил по статті 64 пункт "г" (через
скорочення штатів). Вважаючи наказ про
звільнення № 256 від 08 листопада 2011 року
незаконним, а дії посадових осіб
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій щодо невиплати грошового
забезпечення за період з 05 лютого 2007
року по 08 листопада 2011 року
неправомірними, позивач звернувся до
суду за захистом своїх прав.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року адміністративний позов
задоволено частково. Ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 червня 2014 року постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 24 травня 2012 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

На підставі проведеного
автоматизованого розподілу зазначену
справу передано для розгляду судді
Вінницького окружного
адміністративного суду Мультян Марині
Бондівні та прийнято до провадження.

В судовому засіданні відповідно до
заявлених клопотань було замінено
відповідачів Міністерство
надзвичайних ситуацій України на
Державну службу України з надзвичайних
ситуацій та управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України у
Вінницькій області на управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Вінницькій області.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
просив адміністративний позов
задовольнити посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 1 проти
задоволення адміністративного позову
заперечував та просив врахувати подані
письмові заперечення (том 2 а.с. 138-141).

Представник відповідача 2 проти
задоволення адміністративного позову
заперечував та просив врахувати подані
письмові заперечення (том 2 а.с. 144-148).

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справу докази,
надавши їм юридичну оцінку, колегія
суддів дійшла висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наказу Головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України у Вінницькій області
№ 40 від 05 червня 2006 року ОСОБА_2
проходив службу на посаді на посаді
начальника Шаргородського районного
відділу Головного управління
Міністерства України з питань захисту
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи у
Вінницькій області.

Наказом начальника Головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій у Вінницькій області № 66 від
05 лютого 2007 року ОСОБА_2 начальника
Шаргородського РВ ГУ МНС України у
Вінницькій області підполковника
внутрішньої служби, відповідно до ст. 17
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, з 05 лютого 2007 року
відсторонено від виконання службових
обов'язків на період службового
розслідування (том 1 а.с. 8).

08 лютого 2007 року постановою старшого
слідчого прокуратури Вінницької
області юриста 1 класу Шиманського В.В.,
відповідно до вимог ст.147 КПК України,
ОСОБА_2 відсторонено з посади
начальника Шаргородського РВ ГУМНС
України у Вінницькій області (том 1 а.с.
34). З цього часу відповідачем припинено
виплату грошового утримання в повному
обсязі.

Відповідно до наказу № 243 від 25 жовтня
2011 року ОСОБА_2 звільнено з займаної
посади та зараховано в розпорядження
начальника Управління МНС України у
Вінницькій області з 25 жовтня 2011 року
(том 1 а.с.10).

Наказом № 256 від 08 листопада 2011 року
підполковника внутрішньої служби
ОСОБА_2 згідно з Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнено зі служби у
запас Збройних Сил, по статті 64 пункт "г"
(через скорочення штатів). Вислуга на
день звільнення становить календарна 24
роки 10 місяців 19 днів, в пільговому
обчисленні - вислуги немає (том 1 а.с.11).

Згідно з пунктом 1 Положення
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи (МНС) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України. МНС є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з питань забезпечення
реалізації державної політики у сфері
цивільного захисту, забезпечення
керівництва діяльністю єдиної
державної системи цивільного захисту
населення і територій (далі - єдина
система цивільного захисту),
поводження з радіоактивними відходами,
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, рятувальної справи,
техногенної і пожежної безпеки,
створення та функціонування системи
страхового фонду документації,
профілактики травматизму
невиробничого характеру, а також
гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно п. 6 Положення трудові
відносини працівників центрального
апарату МНС, урядових органів
державного управління та
територіальних органів регулюються
законодавством про працю та державну
службу.

Щодо стягнення грошового утримання на
користь позивача за період
відсторонення до повного звільнення,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, на момент відсторонення позивача
від виконання службових обов'язків
діяли Методичні рекомендації про
порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу, затверджені Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№ 501 від 30 червня 2005 року, згідно п. 1
Методичних рекомендацій грошове
забезпечення - посадовий оклад, оклад
за військовим (спеціальним) званням,
надбавка за вислугу років,
100-відсоткова надбавка (виплата цих
видів проводиться незалежно від
можливостей бюджетного фінансування),
інші додаткові види грошового
забезпечення: надбавки, підвищення,
доплати, преміювання тощо (які мають
право установлювати керівники органів
і підрозділів внутрішніх справ у межах
фонду оплати праці).

Пунктом 94 вищезгаданих Методичних
рекомендацій, особам рядового і
начальницького складу, відстороненим
від виконання службових обов'язків
(посади) у зв'язку із вчиненням
дисциплінарного проступку або за
рішенням слідчих чи судових органів,
грошове забезпечення виплачується від
наступного за днем увільнення від
виконання службових обов'язків (посади)
дня в порядку, передбаченому пунктами 89
та 90 цих Методичних рекомендацій.

Позивача відсторонено від виконання
службових обов'язків 05 лютого 2007 року
відповідно до ст. 17 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України № 3460 від
22 лютого 2006 року (далі - Статут).

Особа рядового або начальницького
складу, щодо якої проводиться
службове розслідування, може бути
відсторонена від посади із збереженням
посадового окладу, окладу за
спеціальне звання, надбавок за вислугу
років та безперервну службу, інших
виплат і надбавок. Рішення про
відсторонення особи рядового або
начальницького складу від посади
можуть приймати начальники, яким
надано право прийняття на службу або
призначення цієї особи на посаду,
шляхом видання письмового наказу.
Тривалість відсторонення від
виконання службових обов'язків за
посадою не повинна перевищувати часу,
передбаченого для проведення
службового розслідування. (стаття 17
Статуту).

Пунктом 16.1 "Тимчасового положення про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу МНС України"
затвердженого Наказом МНС України № 139
від 27 квітня 2005 року (далі - Тимчасове
положення) особам рядового і
начальницького складу, відстороненим
від виконання службових обов'язків
(посади) у зв'язку із вчиненням
дисциплінарного проступку, з
наступного після усунення від
виконання службових обов'язків дня за
період, протягом якого вони не
виконували обов'язків за посадами,
виплачуються оклади грошового
утримання, відсоткова надбавка за
вислугу років та 100-відсоткова
надбавка.

Окрім того, колегією встановлено, що 08
лютого 2007 року постановою старшого
слідчого прокуратури Вінницької
області юриста 1 класу Шиманського В.В.,
відповідно до вимог ст.147 КПК України,
ОСОБА_2 відсторонено з посади
начальника Шаргородського РВ ГУМНС
Країни у Вінницькій області.

Згідно п.16.1 Тимчасового положення,
особам рядового та начальницького
складу, відстороненим від посад
відповідно до
Кримінально-процесуального кодексу
України, з наступного після
відсторонення від посад дня за період,
протягом якого вони не перебували на
посаді, виплачуються оклади за
спеціальним званням, вислугу років та
100-відсоткова надбавка.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
"Про пожежну безпеку" порядок та умови
Проходження служби в державній
пожежній охороні регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Указом Президента України № 47/2003 від 27
січня 2003 року "Про заходи щодо
вдосконалення державного управління у
сфері пожежної безпеки, захисту
населення і територій від наслідків
надзвичайних ситуацій" встановлено, що
до прийняття законодавчих та інших
нормативно-правових актів порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу державної
пожежної охорони Міністерства України
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
регламентується "Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ", крім того згідно
даного Указу до МНС передано Державний
департамент пожежної безпеки та
підпорядковані Департаменту органи
управління, заклади, установи, вивівши
його зі складу Міністерства
внутрішніх справ України.

19 грудня 2003 року Указом Президента
України №1467 затверджено Державну
програму перетворення військ
Цивільної оборони України, органів і
підрозділів державної пожежної
охорони в Оперативно-рятувальну службу
цивільного захисту на період до 2005
року.

Так, 24 червня 2004 року прийнято Закон
України №1859 "Про правові засади
цивільного захисту" (далі - Закон №1859),
згідно якого органи і підрозділи
цивільного захисту є
правонаступниками органів і
підрозділів державної пожежної
охорони та військ Цивільної оборони
України та утворюються на їх базі.

Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №1859 особам рядового і
начальницького складу внутрішньої
служби та військовослужбовцям при
зарахуванні їх на службу в органи і
підрозділи цивільного захисту
присвоюються спеціальні звання служби
цивільного захисту, рівноцінні тим, які
були їм присвоєні при проходженні
внутрішньої чи військової служби.
Строк проходження ними внутрішньої та
військової служби зараховується до
строку проходження служби цивільного
захисту.

Таким чином, колегією суддів
встановлено, що територіальні та
місцеві органи, що були складовою
Державної пожежної охорони та складали
її вертикаль на чолі з Державним
Департаментом пожежної безпеки було
перетворено в органи і підрозділи
цивільного захисту.

Відповідно до наказу МНС №787 від 22
листопада 2007 року "Про проведення
переатестування осіб рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту" лише з
01 січня 2008 року особам рядового і
начальницького складу внутрішньої
служби пропонувалось присвоїти
спеціальні звання рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту, згідно
Закону України "Про правові засади
цивільного захисту", постанови
Кабінету Міністрів України № 629 від 21
липня 2005 року "Про затвердження
Положення про порядок проходження
служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту" та у
зв'язку з прийняттям постанови
Кабінету Міністрів України № 1294 від 07
листопада 2007 року "Про упорядкування
структури та умов грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу",
яка набрала чинності з дня втрати
чинності Указів Президента України, що
визначають умови грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
державних органів, але не раніше ніж 01
січня 2008 року.

Відповідно до п.21 Положення про
порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 629 від 21
липня 2005 року, особам, які прийняті на
службу до органів і підрозділів
цивільного захисту, присвоюється
спеціальне звання і їх призначають на
посади рядового і начальницького
складу. Днем прийняття на службу
вважається день присвоєння
спеціального звання.

Як випливає із матеріалів справи,
позивач був відсторонений від
виконання службових обов'язків вже 05
лютого 2007 року, а фактично
переатестація осіб рядового і
начальницького складу внутрішньої
служби на осіб рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту мала
відбутись не раніше 01 січня 2008 року.
Тоді як позивач був відсторонений від
виконання службових обов'язків з 05
лютого 2007 року (згідно наказу
начальника) та 08 лютого 2007 року (згідно
постанови слідчого) та фактично не
пройшов переатестацію для отримання
спеціального звання посадової особи
цивільного захисту.

Тому, колегія суддів дійшла висновку,
щодо розповсюдження на правові
відносини в частині виплати грошового
забезпечення за час відсторонення від
службових обов'язків позивача -
Методичних рекомендацій про порядок
застосування нормативно-правових
актів з питань грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ та умов
оплати праці працівників, які не мають
спеціальних звань рядового і
начальницького складу, затверджених
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України № 501 від 30 червня 2005 року (з
05.02.2007р. до 12.03.2008р.) а з 12 серпня 2011 року
положень Інструкції про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженої
наказом МВС України № 499 від 31 грудня 2007
року. Згідно п.п3.5.1 п.3.5 Інструкції
особа рядового і начальницького
складу, щодо якої проводиться
службове розслідування, може бути
відсторонена від виконання службових
обов'язків за займаною посадою зі
збереженням посадового окладу, окладу
за спеціальним званням, надбавки за
вислугу років та інших надбавок і
доплат. Рішення про відсторонення
особи від посади можуть приймати
начальники, яким надано право
прийняття на службу або призначення її
на посаду, шляхом видання письмового
наказу.

Щодо тверджень відповідачів про
небажання ОСОБА_2 проходити
переатестацію передбачену наказом МНС
України №787 від 22 листопада 2007 року для
присвоєння звання посадової особи
цивільного захисту, колегія зважає на
ту обставину, що представниками
відповідачів не надано жодного доказу
в підтвердження виконання вимог
наказу МНС України №787 від 22 листопада
2007 року, зокрема щодо ознайомлення у
десятиденний термін осіб рядового і
начальницького складу внутрішньої
служби, які на цей час проходять службу
в підлеглих органах і підрозділах, з
вимогами Положення про порядок
проходження служби рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
умовами грошового та пенсійного
забезпечення, а також гарантіями
правового і соціального захисту,
зокрема і необхідністю щодо
проходження переатестації.

Відтак, на думку колегії суддів,
твердження відповідачів з приводу
небажання позивача проходити
атестацію залишаються поза увагою
суду.

Колегія суддів звертає увагу
відповідачів на положення Інструкції
про порядок проведення атестування
особового складу органів внутрішніх
справ України, затвердженої Наказом
МВС України № 181 від 22 березня 2005 року
та Інструкції про порядок проведення
атестування осіб рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затвердженої Наказом МНС України № 441
від 09 червня 2008 року, тобто керівники
усіх рівнів зобов'язані забезпечити
атестування на високому
організаційному та правовому рівні з
додержанням принциповості, гласності
та об'єктивності в оцінці службової
діяльності осіб, які атестуються.

Зокрема, відповідно п.4.2 Інструкції
затвердженої Наказом МНС України № 441
від 09 червня 2008 року, організаційні
заходи з підготовки та проведення
атестування оголошуються наказами
відповідних керівників і передбачають:
створення (оновлення складу)
атестаційних комісій; складання
списків осіб, які підлягають
атестуванню; доведення до особового
складу планів проведення атестування;
проведення інструктивних нарад з
відповідними керівниками, головами та
членами атестаційних комісій, а також
працівниками підрозділів по роботі з
персоналом; проведення з особами, які
підлягають атестуванню,
індивідуальних бесід; ретельне
опрацювання отриманої інформації щодо
осіб, які атестуються, та врахування її
при складанні атестаційних листів;
складання, у разі необхідності, заліків
із службової та фізичної підготовки,
проходження медичного обстеження.

При атестуванні слід дотримуватися
такого порядку: особа, яка атестується,
заздалегідь попереджається про час та
місце засідання атестаційної комісії
(п.п.4.4 Інструкції). Що в контексті даної
спірної ситуації вчинено не було.
Зазначені фактичні обставини
встановлено під час розгляду
адміністративної справи.

Крім того, відповідачі 1,2 у своїх
запереченнях неодноразово звертали
увагу суду на ту обставину, що через не
проходження позивачем переатестації
та не присвоєння йому спеціального
звання цивільного захисту, МНС не має
можливості та обов'язку щодо виплати
ОСОБА_2 грошового забезпечення за
період відсторонення від виконання
службових обов'язків.

Проте, на спростування викладеної
позиції відповідачів 1,2 суд наголошує
на нормах Положення про порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №629 від 21 липня 2005
року, так згідно п. 21 Положення, особам,
які прийняті на службу до органів і
підрозділів цивільного захисту,
присвоюється спеціальне звання і їх
призначають на посади рядового і
начальницького складу. Днем прийняття
на службу вважається день присвоєння
спеціального звання.

Згідно п. 71 вищезазначеного Положення
встановлено, що особам рядового і
начальницького складу, які
перебувають у розпорядженні
начальника відповідного органу чи
підрозділу цивільного захисту у
зв'язку з усуненням їх від виконання
обов'язків за посадою, у тому числі тим,
стосовно яких провадиться дізнання,
досудове слідство або кримінальна
справа розглядається судом, чергові
спеціальні звання не присвоюються.

Таким чином, в силу імперативної вимоги
Положення, у позивача були відсутні
правові підстави для проходження
переатестації.

Згідно п. 1.16. Положення №139 особам
рядового і начальницького складу,
відстороненим від виконання службових
обов'язків (посади) у зв'язку із
вчиненням дисциплінарного проступку, з
наступного після усунення від
виконання службових обов'язків дня за
період, протягом якого вони не
виконували обов'язків за посадами,
виплачуються оклади грошового
утримання, відсоткова надбавка за
вислугу років та 100-відсоткова
надбавка.

У разі скасування наказів про
відсторонення особи рядового та
начальницького складу від займаної
посади, якщо за результатами
службового розслідування
підтвердилися факти неправомірних дій,
за період, протягом якого вони не
виконували обов'язків за посадами,
виплачуються додаткові види грошового
забезпечення, виплата яких була їм
призупинена.

Особам рядового та начальницького
складу, відстороненим від посад
відповідно до
Кримінально-процесуального кодексу
України, з наступного після
відсторонення від посад дня за період,
протягом якого вони не перебували на
посаді, виплачуються оклади за
спеціальним званням, вислугу років та
100-відсоткова надбавка.

У разі скасування постановами слідчих
(прокурорів) постанов про
відсторонення від посад осіб рядового
та начальницького складу за період,
протягом якого вони не перебували на
посадах, грошове забезпечення, на
отримання якого вони втратили право, не
виплачується.

Відповідно до п. 1.14. Положення №139
грошове забезпечення, належне особам
рядового і начальницького складу, але
своєчасно їм не виплачене або
виплачене не повністю, виплачується за
весь період, протягом якого особи
рядового і начальницького складу мали
на нього право, але не більше ніж за три
роки, що передували зверненню за
одержанням грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України № 1294 від 07 листопада
2007 року "Про упорядкування структури та
умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу" та з метою
визначення порядку та умов виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту наказом Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи №
477 від 10 червня 2008 року затверджено
Інструкцію про виплату грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту (далі -
Інструкція № 477).

Інструкція № 477 визначає порядок та
умови виплати грошового забезпечення
особам рядового і начальницького
складу, які проходять службу в органах
і підрозділах цивільного захисту
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 13.1. Інструкції № 477
особам рядового і начальницького
складу, усуненим з посад відповідно до
Дисциплінарного статуту України чи
відстороненим від посад відповідно до
Кримінально-процесуального кодексу
України, грошове забезпечення
виплачується з наступного після
усунення від посади дня з розрахунку
посадового окладу, окладу за
спеціальним званням та процентної
надбавки за вислугу років.

Згідно п. 1.13. Інструкції № 477 грошове
забезпечення, що належить особі
рядового і начальницького складу і
своєчасно не виплачене йому або
виплачене у меншому, ніж належно,
розмірі, виплачується (здійснюється
доплата різниці) за весь період,
протягом якого особа рядового і
начальницького складу мала право на
нього, але не більше ніж за три роки, що
передували зверненню за одержанням
грошового забезпечення.

Таким чином, враховуючи зазначене
колегія суддів дійшла висновку, що
позовні вимоги щодо зобов'язання МНС
України та Управління МНС України у
Вінницькій області нарахувати та
виплатити грошове забезпечення ОСОБА_2
підлягають задоволенню за період 08
листопада 2008 по 08 листопада 2011 року, а
саме за період, протягом якого особа
рядового і начальницького складу мала
право на нього, але не більше ніж за три
роки, що передували зверненню за
одержанням грошового забезпечення.

Щодо позовної вимоги позивача про
визнання неправомірними дій посадових
осіб МНС та Управління МНС України у
Вінницькій області в частині невиплати
грошового забезпечення ОСОБА_2 за
період з 06 лютого 2007 року по 08 листопада
2011 року колегія суддів відмовляє в
задоволенні даної позовної вимоги з
огляду на наступне.

Інструкцією про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ затвердженою
Наказом МВС України №499 від 31 грудня 2008
року, п.1.12 визначено, що грошове
забезпечення, виплачене особі
рядового чи начальницького складу
несвоєчасно або виплачене їй у меншому
розмірі, ніж належало, виплачується за
весь період, що передував моменту
звернення за одержанням
недоотриманого грошового
забезпечення, протягом якого особа
мала на нього право.

Підпунктом п.п.3.5.1 п.3.5 Інструкції особа
рядового і начальницького складу,
щодо якої проводиться службове
розслідування, може бути відсторонена
від виконання службових обов'язків за
займаною посадою зі збереженням
посадового окладу, окладу за
спеціальним званням, надбавки за
вислугу років та інших надбавок і
доплат. Тобто, аналізуючи наведені
норми, колегія суддів дійшла висновку,
що грошове забезпечення за час
увільнення позивачеві може бути
виплачене після його повного
звільнення.

Оцінюючи правомірність наказу про
звільнення ОСОБА_2, колегія суддів
приходить до наступних висновків.

За загальним правилом будь-яке
звільнення особи (як у відносинах
публічної служби, так і у звичайних
трудових відносинах) має бути
обґрунтованим, тобто, мати чітко
вказану підставу для звільнення,
передбачену або Кодексом законів про
працю України, або Законом України "Про
державну службу". Адміністративний суд,
оцінюючи відповідність законодавству
рішення про звільнення, в першу чергу
досліджує його на предмет
відповідності принципу
обґрунтованості, закріпленого пунктом
3 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, колегією встановлено, що наказом
МНС України № 386 від 14 квітня 2011 року
"Про здійснення організаційно-штатних
заходів у організаційних структурах
підпорядкованих Управлінню МНС
України у Вінницькій області" прийнято
рішення ліквідувати Шаргородський
районний відділ Управління МНС України
у Вінницькій області (том 1 а.с. 85).

Наказом УМНС України у Вінницькій
області № 274 від 13 травня 2011 року "Про
здійснення організаційно-штатних
заходів УМНС України у Вінницькій
області" прийнято рішення щодо
попередження про наступне вивільнення
підполковника внутрішньої служби
ОСОБА_2, начальника Шаргородського
районного відділу у зв'язку з
скороченням (том 1 а.с. 39). З Наказом
позивач ознайомлений 19 травня 2011 року
(том 1 зворотній бік а.с. 39).
Попередження про наступне звільнення
ОСОБА_2 отримано наручно.

Пунктом 40 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабіну
Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року
визначено, що при здійсненні
організаційно-штатних заходів особи
начальницького складу можуть
зараховуватися в розпорядження органу
внутрішніх справ на строк не більше 15
діб.

Наказом Управління МНС України у
Вінницькій області № 243 від 25 жовтня
2011року ОСОБА_2 звільнено з займаної
посади та зараховано в розпорядження
начальника Управління МНС України у
Вінницькій області з 25 жовтня 2011 року
(том 1 а.с. 243).

Наказом Управління МНС України у
Вінницькій області № 256 від 08
листопада 2011 року підполковника
внутрішньої служби ОСОБА_2 згідно з
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ звільнено у
запас Збройних Сил по статті 64 пункт "г"
(через скорочення штатів) (том 1 а.с. 55).

Згідно пункту "г" статті 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в
запас (з постановкою на військовий
облік) через скорочення штатів - при
відсутності можливості подальшого
використання на службі.

Статтею 5-1 Кодексу законів про працю
України визначено гарантії
забезпечення права громадян на працю.

Так, держава гарантує працездатним
громадянам, які постійно проживають на
території України, зокрема, правовий
захист від необґрунтованої відмови у
прийнятті на роботу і незаконного
звільнення , а також сприяння у
збереженні роботи (пункт 6 частини 1
статті 5-1 Кодексу законів про працю
України). Колегія суддів, також звертає
увагу на те, що статтею 49-2 Кодексу
законів про працю України визначено
порядок вивільнення працівників.

Так, про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці (частина 1
статті 49-2 Кодексу законів про працю
України).

Як підтверджується матеріалами справи,
а саме - Попередженням про наступне
вивільнення, 19 травня 2011 року ОСОБА_2
попереджено про наступне звільнення з
посади у зв'язку з скороченням, про що
свідчить його особистий підпис у
відповідній графі вказаного
Попередження.

Судом встановлено, та не спростовано
позивачем що на виконання Наказу МНС
України № 386 від 14 квітня 2011 року "Про
здійснення організаційно-штатних
заходів у організаційних структурах
підпорядкованих Управлінню МНС
України у Вінницькій області"
ліквідовано Шаргородський районний
відділ Управління МНС України у
Вінницькій області та відповідно
Наказу УМНС України у Вінницькій
області від 13 травня 2011 року "Про
здійснення організаційно-штатних
заходів УМНС України у Вінницькій
області" № 274 скорочено посаду
начальника Шаргородського районного
відділу, яку безпосередньо обіймав
ОСОБА_2

Згідно ст.49-2 Кодексу законів про працю
України Про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем 2 не було порушено порядок
звільнення ОСОБА_2, оскільки внаслідок
ліквідації Шаргородського районного
відділу Управління МНС України у
Вінницькій області, з посади
начальника якого було відсторонено
позивача, фактично перестала існувати
не тільки займана позивачем посада, а
фактично і повністю весь відділ
Шаргородський районний відділ
Управління МНС України у Вінницькій
області.

Вищезазначені правові висновки суду
повністю узгоджуються з позицією
Вищого адміністративного Суду України,
викладену в Довідці про вивчення та
узагальнення практики розгляду
адміністративними судами спорів з
приводу прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з
публічної служби (частина I) (лютий 2009
року), якою визначено, що "… за
наявності цих обставин розірвання
трудового договору проводиться з
обов'язковим додержанням
передбаченого статтею 49-2 зазначеного
Кодексу порядку вивільнення
працівників, відповідно до якого вони
попереджаються про наступне
вивільнення не пізніше ніж за два
місяці. Одночасно роботодавець
пропонує працівникові роботу на тому ж
підприємстві, в тій самій установі,
організації за відповідною професією
чи спеціальністю, а за відсутності
роботи -іншу. При вивільненні
працівника враховується його
переважне право й перевага перед
іншими у залишенні на роботі. При цьому,
як встановлено правилами частини
другої цієї статті, звільнення із
зазначених підстав допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу".

Таким чином, колегією суддів
встановлено, що фактично в спірних
правовідносинах мало місце скорочення
чисельності або штату працівників,
відтак звільнення ОСОБА_2 відбулось в
рамках закону.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
колегія суддів дійшла висновку, що
відповідачі як суб'єкти владних
повноважень не надали суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються їхні
заперечення. Тому з урахуванням
викладеного адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно частини 1 статті 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються позивачі -
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин, судовий збір
відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати Міністерство надзвичайних
ситуацій України нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення
за час відсторонення ОСОБА_2 від
службових обов'язків за період з 08
листопада 2008 року по 24 жовтня 2011 року.

Зобов'язати управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України у
Вінницькій області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення
за час відсторонення ОСОБА_2 від
службових обов'язків за період з 25
жовтня 2011 року по 08 листопада 2011 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Мультян Марина
Бондівна Судді ОСОБА_10
Крапівницька Наталя Леонідівна