Справа № 194/36/14-а (2-а/194/31/14)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2014 рокусправа № 194/36/14-а
(2-а/194/31/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 12
травня 2014 року по справі № 194/36/14-а
(2-а/194/31/14) за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Тернівка Дніпропетровської області,
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії відповідача під час
переведення його з одного виду пенсії
на інший, незаконними та протиправними;
зобов'язати відповідача при
переведенні його з одного виду пенсії
на інший, а саме: з пенсії по
інвалідності на пільгову пенсію за
віком, застосувати показник середньої
заробітної плати на одну застраховану
особу в цілому по Україні, з якої
сплачено страхові внески та яка
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
переведення, тобто за 2011 рік, в розмірі
2001,20 грн.; зобов'язати відповідача
виплачувати в подальшому пенсійні
виплати з урахуванням застосування
показника середньої заробітної плати
працівників, у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
яка враховується для обчислення пенсії
за 2011 рік, в розмірі 2001,20 грн.;
зобов'язати відповідача виконати
донарахування та провести виплати
недоплачених сум пенсійної виплати,
починаючи з 24 грудня 2012 року.

Постановою Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 12 травня
2014 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено. Відмовляючи у задоволені
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з відсутності правових
підстав, для визначення розміру пенсії
за правилами ч.2 ст.40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а саме із
застосуванням розміру середньої
заробітної плати (доходу) в Україні за
2011 рік при переведенні з одного виду
пенсії - з пенсії по інвалідності на
інший вид - пенсія за віком, з огляду на
те, що після призначення пенсії по
інвалідності позивач не працював, як
того вимагає ч.3 ст.45 вказаного Закону.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить постанову суду
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі. Апеляційна скарга
обґрунтована тим, що суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права у спірних
правовідносинах, без врахування
спеціальних норм, які визначають
пільгове зарахування до страхового
стажу часу перебування на
інвалідності, а саме ч.4 ст.24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ч.4 ст.9
Закону України «Про охорону праці». За
позицією заявника апеляційної скарги
положення ч.3 ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» слід застосовувати з
урахуванням ч.4 ст.24 цього Закону та ч.4
ст.9 Закону України «Про охорону праці».

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
надану правову оцінку досліджених
судом доказів по справі, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 з
02.07.1998р. перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Тернівка Дніпропетровської області
та отримував пенсію по інвалідності в
наслідок трудового каліцтва з 02.07.1998 р.
по 24.12.2012 р.

З 24 грудня 2012 року згідно поданої до
УПФУ в м. Тернівка Дніпропетровської
області заяви про переведення з пенсії
по інвалідності на пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до ст. 14 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення» та п.2
розділу ХV «Прикінцевих положень» ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», позивачу
призначена пенсія за віком.

28 січня 2013 року позивач звернувся з
заявою до УПФУ в м. Тернівка
Дніпропетровської області про надання
інформації щодо перерахунку пенсії, а
саме щодо застосування для перерахунку
пенсії показника заробітної плати.

Листом від 04 грудня 2013 року за вих.
№М-31/05/12 УПФУ в м. Тернівка повідомило
позивача про те, що відповідно до заяви
від 24.12.2012 р. його було переведено з
пенсії по інвалідності на пенсію за
віком, при цьому для обчислення пенсії
було застосовано показник середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за 2007 рік, оскільки
позивач не продовжував працювати після
призначення пенсії по інвалідності.

Не погодившись з таким розрахунком
пенсії, а саме з застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2007 рік, позивач звернувся до суду з
зазначеним позов до суду. При цьому,
позиція позивача полягає у тому, що при
переведенні з одного виду пенсії на
інший та при перерахунку пенсії,
пенсійний орган мав застосувати
показник середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2011 рік (календарний рік, що передує
року звернення за призначенням пенсії),
оскільки пенсію за віком на пільгових
умовах призначено у 2012 році.

З такими доводами позивача
обґрунтовано не погодився суд першої
інстанції.

Так, відповідно до ч.3 ст. 45 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», переведення з одного
виду пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі
документів про страховий стаж,
заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду
пенсії на інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по
інвалідності продовжувала працювати
та набула не менш як 24 місяці
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі,
при переведенні вперше з пенсії по
інвалідності на пенсію за віком
застосовується середня заробітна
плата (дохід), визначена частиною
другою статті 40 цього Закону для
призначення пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії визначається за
формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економікиУкраїни, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 +
... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

Отже, ч.3 ст.45 Закону визначено порядок
застосування положень ч.2 ст.40 цього
Закону, у разі переведення з пенсії по
інвалідності на пенсії за віком, а саме
визначено те, що середня заробітна
плата (дохід), визначена частиною
другою статті 40 цього Закону для
призначення пенсії, застосовується у
разі, якщо особа після призначення
пенсії по інвалідності продовжувала
працювати та набула не менш як 24 місяці
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що ОСОБА_1 з 03.07.1998 р., тобто після
призначення пенсії по інвалідності, не
працював та не набув 24-місячного
страхового стажу, як того вимагає ч. 3
ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», у
зв'язку з чим підстав для застосування
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2011 рік (календарний рік, що передує
року звернення за призначенням пенсії),
не існує.

Посилання позивача на положення ч.4 ст.24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч.4 ст.9 Закону України
«Про охорону праці» колегія суддів
вважає необґрунтованими з наступних
підстав.

Згідно ч.4 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», час перебування на
інвалідності у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням
зараховується до страхового стажу для
призначення пенсії за віком, а також до
страхового стажу роботи із шкідливими
умовами, який дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах і у
пільгових розмірах.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Закону України
«Про охорону праці», час перебування на
інвалідності у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням
зараховується до стажу роботи для
призначення пенсії за віком, а також до
стажу роботи із шкідливими умовами,
який дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах у порядку, встановленому
законом.

Отже, вказаними нормами права
визначено пільги для осіб, які отримали
інвалідність у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві і ці пільги
полягають у можливості зарахування до
страхового стажу для призначення
пенсії за віком час перебування на
інвалідності. В той же час, вказані
норми права не ототожнюють час
перебування на інвалідності з часом
продовження праці після призначення
пенсії по інвалідності, що б могло бути
підставою для застосування положень ч.3
ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.198, ст.200, 205, 207 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, постанову Тернівського
міського суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року по справі
№ 194/36/14-а (2-а/194/31/14)- без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст.212
КАС України.

(Ухвала у повному обсязі складено
18.06.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк