Справа № 2а/205/75/14(205/2027/14-а)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2014 рокусправа №
2а/205/75/14(205/2027/14-а) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2014
року по справі №2а/205/75/14(205/2027/14-а) за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання
протиправними дій та стягнення
недоплаченої суми щомісячної допомоги
по догляду за дітьми до трьох років, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради, в якому просила:

- визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради щодо
нарахування їй державної допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку у розмірі, меншому, ніж
визначено статтею 43 Закону України від
18 січня 2001 року №2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» неправомірними;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради з 06 грудня 2010
року нарахувати та виплачувати їй
державну допомогу по догляду за дітьми
до досягнення ними трирічного віку у
розмірі, визначеному статтею 43 Закону
України від 18 січня 2001 року №2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а саме - у розмірі
прожиткового мінімуму, визначеного
Законами України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27.04.2010р., Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» від 23.10.2010р., Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» від 22.12.2011р., Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» від
06.12.2012р. та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014р. за відповідні періоди, та
зобов'язати відповідача провести
виплату недоплаченої допомоги з 06
грудня 2010 року за мінусом отриманих
сум.

Постановою Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 23 травня 2014
року, ухваленою в порядку скороченого
провадження, у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального права, просила скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити
адміністративний позов у повному
обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції помилково виходив з положень
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», оскільки спірні
правовідносини, з огляду на статус
позивача, регулюються нормами
спеціального закону, яким є "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачка має
двох малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим
знаходиться на обліку у відповідача, як
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вбачається з довідки №686 від 11.03.2014р.,
виданої відповідачем, ОСОБА_1
отримувала на доньку - ОСОБА_2 - допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у період з 10.01.2011р. по
08.11.2013р.

Відповідно до довідки №688 від 11.03.2014р.
ОСОБА_1 отримує на сина - ОСОБА_3 -
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 24.01.2013
року по теперішній час у розмірі 130 грн.
щомісяця.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року №
2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18
січня 2001 року № 2240-III "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України
рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону № 107-VI, в тому числі й
пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
було передбачено, що розділ II цього
Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання ст..45 Закону № 2154-VI Кабінетом
Міністрів України не визначалися.

Закон України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" та Закон України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
також не містять будь-яких положень
щодо розміру допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" або делегування
повноважень по визначенню такого
розміру Кабінету Міністрів України.

Отже, позивач як особа, яка є
застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності до ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
у розмірі, що не є меншим прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

В той же час, право на звернення до суду
не є абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду.

30 липня 2010 року набрали чинності зміни
до Кодексу адміністративного
судочинства України. В частину другу
статті 99 КАС України внесено зміни,
відповідно до яких для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року
визначено, що держава може
встановленням відповідних
процесуальних строків, обмежувати
строк звернення до суду, що не впливає
на зміст та обсяг конституційного
права на судових захист і доступ до
правосуддя.

Згідно ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в
адміністративному позові заявлено
вимоги про перерахунок та виплату
недоплаченої суми допомоги по догляду
за дітьми до досягнення ними
трирічного віку поза межами строку,
який визначено ст..99 КАС України.

Обґрунтованих причин поважності
пропуску строку звернення до суду з
позовом про захист порушених прав
позивач не надала, а судом першої
інстанції причин поважності пропуску
такого строку не встановлено.

Колегія суддів вважає, що будь-які
об'єктивні чи суб'єктивні обставини не
позбавляли позивача можливості
звернутися до суду, у визначені законом
строки, з відповідним позовом до
відповідача, якщо позивач вважав, що
діями чи бездіяльністю відповідача
порушуються його права та законні
інтереси. Виплати допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років є щомісячними, а відтак позивач
знав розмір цих виплат і в разі не згоди
мав право звернутися до суду.

З огляду на викладене, з урахуванням
часу звернення позивача з позовом до
суду (11.03.2014р.), колегія суддів вважає за
необхідне позовні вимоги в частині
визнання протиправними дії
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку за період з 06 грудня 2010
року по 10 вересня 2013 року - залишити без
розгляду.

Отже, з урахуванням вимог ст. 99 КАС
України та враховуючи час звернення до
суду позивача з позовом, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність визнання неправомірними
дій відповідача щодо нарахування
позивачу державної допомоги по догляду
за дітьми до досягнення ними
трирічного віку у розмірі, меншому ніж
визначено ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу державної допомоги по догляду
за дитиною ОСОБА_2 до досягнення нею
трирічного віку з 11 вересня 2013 року по 08
листопада 2013 року у розмірі,
передбаченому ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", з урахуванням проведених
виплат; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу державної допомоги по догляду
за дитиною ОСОБА_3 до досягнення ним
трирічного віку з 11 вересня 2013 року до
досягнення дитиною трирічного віку або
до змін у чинному законодавстві у
розмірі, передбаченому ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", з урахуванням проведених
виплат.

З огляду на встановлені обставини
справи, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову про часткове
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 3
ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, суд
апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 23 травня 2014 року
по справі №2а/205/75/14(205/2027/14-а) - скасувати
та прийняти нову постанову про
часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради щодо
нарахування ОСОБА_1 державної допомоги
по догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку у розмірі, меншому, ніж
визначено статтею 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною ОСОБА_2 до досягнення нею
трирічного віку з 11 вересня 2013 року по 08
листопада 2013 року у розмірі,
передбаченому ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", з урахуванням проведених
виплат.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною ОСОБА_3 до досягнення ним
трирічного віку з 11 вересня 2013 року до
досягнення дитиною трирічного віку або
до змін у чинному законодавстві у
розмірі, передбаченому ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", з урахуванням проведених
виплат.

Позовні вимоги в частині визнання дій
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Дніпропетровську ради
неправомірними та зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Дніпропетровську ради здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
державної допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку у розмірі, передбаченому ст. 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" з 06 грудня 2010 року по 10
вересня 2013 року - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.1832 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк