Справа № 820/2323/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 р.Справа № 820/2323/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
29.05.2014р. по справі № 820/2323/14

за позовом Приватного підприємства
"Інвест-Холдінг"

до Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України

про скасування актів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство
"Інвест-Холдінг", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, в якому просив
суд визнати неправомірним та скасувати
наказ Мінрегіону України від 25.12.2013року
№ 605.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
зазначений адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: ст. 19
Конституції України, Закону України
"Про центральні органи виконавчої
влади", ст. 87 Податкового кодексу
України, Положення про порядок
віднесення майна до такого, що
включається до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, затвердженого наказом
Фонду державного майна України від
29.12.2010 № 1954, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що у зв`язку з виникнення
податкового боргу за ДП "УкрНДПНТВ", у
відповідності до вимог ПК України та
Наказу Фонду державного майна України
від 29.12.2010року № 1954 "Про порядок
віднесення майна до такого, що
включається до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства", Міністерством
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (у якості правління ДП
"УкрНДПНТВ") видано наказ від 24.04.2013року
№ 170 "Про затвердження переліків майна
ДП "УкрНДПНТВ" та додаток 2 (Перелік
майна, що не включається до складу
цілісного майнового комплексу ДП
"УкрНДПНТВ" та може бути використаний
для погашення податкового боргу
підприємства).

26.04.2013року ДПІ У Дзержинському районі
м. Харкова було складено акт опису
майна ДП "УкрНДПНТВ" № 9, до якого
увійшло майно підприємства, зазначене
у Додатку 2 до Наказу від 24.04.2013року №
170.

25.05.2013року Харківським окружним
адміністративним судом винесено
постанову по справі № 820/3568/13, якою
надано дозвіл на погашення податкового
боргу за рахунок реалізації майна ДП
"УкрНДПНТВ", що не увійшло до складу
цілісного майнового комплексу
підприємства відповідно до наказу від
24.04.2013року № 170 та обтяжене податковою
заставою згідно акту опису майна ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова.

22.07.2013року проведено аукціон стосовно
продажу державного майна, визначеного
у пунктах 1-5 та 10-79 Наказу від 24.04.2013року
№ 170.

ПП "Інвест Холдінг", у відповідності до
правил проведення біржових торгів,
сплатило на рахунок біржі
реєстраційний внесок у сумі 149 664,62грн.

Відповідно до Протоколу № 1 від
22.07.2013року, переможцем аукціону
визначено ПП "Інвест Холдінг", на
підставі чого підприємство сплатило
суму у розмірі 44 225,14грн. за надані
послуги Торгової біржі "Універсальний
"Торговий двір" та суму у розмірі
20000,00грн. ТОВ "Торговий будинок
"Форвард".

15.01.2014року ПП "Інвест-Холдінг" отримало
листа від ДП "УкрНДПНТВ" № 01/004,
відповідно до якого Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України своїм наказом від 25.12.2013року №
605 визнав таким, що втратив чинність
Наказ від 24.04.2013року № 170.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що наказ
Мінрегіону України від 24.04.2013 року № 170,
прийнятий відповідно до вимог ст. 87, 95
ПУ України та Положення № 1954 від 29.12.2010
року, не суперечить вимогам чинного
законодавства та прийнято суб'єктом
владних повноважень на підставі, у
межах повноважень чи у спосіб, що
передбачено Конституцією України та
законами України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок
забезпечення реалізації державної
житлової політики і політики у сфері
будівництва, архітектури,
містобудування та
житлово-комунального господарства
визначені Положенням про Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, затвердженим Указом
Президента України від 31 травня 2011 року
№ 633/2011 (надалі - Положення № 633/2011).

Відповідно до приписів п. 1 Положення №
633/2011, Міністерство регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (Мінрегіон України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України.

Мінрегіон України входить до системи
органів виконавчої влади і є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з формування та
забезпечення реалізації державної
житлової політики і політики у сфері
будівництва, архітектури,
містобудування та
житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.п 5.5. Положення № 633/2011,
Мінрегіон України з метою організації
своєї діяльності, зокрема, здійснює
відповідно до законодавства функції з
управління об'єктами державної
власності, майном підприємств, установ,
організацій, що належать до сфери його
управління.

Положенням п.2 Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 09.11.2011року № 1114-Р
"Питання управління Міністерством
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
об'єктами державної власності"
визначено, що Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
здійснює повноваження з управління
корпоративними правами держави щодо
акціонерних товариств.

Також, вищезазначеним Розпорядженням
визначено перелік державних
підприємств, щодо яких відповідач
виступає, як уповноважений орган
управління, серед яких є і ДП
""УкрНДПНТВ".

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що повноваження щодо
управління майном ДП ""УкрНДПНТВ" прямо
віднесені законодавцем до сфери
відання Мінрегіону, а дії щодо
розпорядження вказаним майновим
комплексом не суперечать приписам
діючого законодавства та вчинені
відповідачем безпосередньо на
виконання своїх функцій з управління
об`єктами державної власності.

Згідно, п.8. Положення № 633/2011, Мінрегіон
України у межах своїх повноважень, на
основі і на виконання Конституції та
законів України, актів і доручень
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України видає накази, які
підписує Міністр регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (далі - Міністр).

Накази Мінрегіону України, які
відповідно до закону є регуляторними
актами, розробляються, розглядаються,
приймаються та оприлюднюються з
урахуванням вимог Закону України "Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності".

Накази Мінрегіону України, видані в
межах його повноважень, є обов'язковими
до виконання центральними органами
виконавчої влади, їх територіальними
органами та місцевими державними
адміністраціями, органами влади
Автономної Республіки Крим, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами і
організаціями всіх форм власності та
громадянами.

Отже, Мінрегіону України надано
повноваження щодо забезпечення
реалізації управління державним
майном, на виконання чого видає
регуляторні акти - накази.

Судом встановлено, що наказом
Мінрегіону України від 24.04.2013 року № 170
затверджено перелік майна Державного
підприємства «Український державний
головний науково - дослідний і
виробничий інститут інженерно -
технічних і екологічних вишукувань
УкрНДШШНТВ».

Так, відповідно до п. 1.2 зазначеного
наказу затверджено переділка майна, що
не включається до складу цілісного
майнового комплексу ДП "УкрНДПНТВ", яке
не підлягає приватизації та може бути
реалізовано органами Державної
податкової служби.

На підставі наказу Мінрегіону № 170 від
24.04.2014року, майно ДП "УкрНДПНТВ", що не
включено до складу цілісного майнового
комплексу підприємства, яке не
підлягає приватизації та знаходиться у
податковій заставі, було предметом
продажу на цільовому аукціоні
22.07.2013року.

Порядок проведення відповідних
цільових аукціонів визначено Законом
України "Про товарну біржу" та Порядком
проведення цільових аукціонів з
продажу майна платника податків, яке
перебуває у податковій заставі,
затвердженим Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 07.12.2012 №
1297(надалі - Порядок № 571). який був
чинний на момент проведення аукціону.

Відповідно до п. 1.2. Порядку № 571, дія
цього Порядку поширюється на майно, яке
перебуває у податковій заставі та щодо
якого прийнято рішення органу
державної податкової служби про
погашення усієї суми податкового
боргу, за винятком: майна, яке може бути
згруповане та стандартизоване; майна,
що швидко псується, а також іншого
майна, обсяги якого не є достатніми для
організації прилюдних торгів; цінних
паперів; майна, щодо обігу якого
встановлено обмеження законом. Продаж
такого майна здійснюється на закритих
торгах, які проводяться на конкурсних
умовах; цілісних майнових комплексів
підприємств, майно яких перебуває у
державній або комунальній власності чи
якщо згідно із законодавством з питань
приватизації для відчуження майна
підприємства необхідна попередня
згода органу приватизації або іншого
державного органу, уповноваженого
здійснювати управління корпоративними
правами. Продаж майна такого
підприємства організовується
державним органом приватизації за
поданням відповідного органу
державної податкової служби із
дотриманням законодавства з питань
приватизації.

Відповідно до п. 3.11 Порядку № 1297
(чинного на момент проведення
аукціону), фізична або юридична особа,
яка виявила бажання зареєструватись як
учасник аукціону, сплачує
реєстраційний внесок, розмір якого
встановлюється організатором аукціону
і не може перевищувати одного
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а також уносить гарантійний
внесок у розмірі 10 відсотків
початкової ціни лота.

На підтвердження виконання
вищезазначеної умови, представник
позивача надав копії відповідних
платіжних документів про сплату
реєстраційного (авансового внеску),
коштів на оплату послуг Товарної біржі
«Універсальний «Торговий двір» та ТОВ
«Торговий будинок «Форвард».

Згідно п. 5.1. Порядку № 1297 (чинного на
момент проведення аукціону), під час
аукціону ведеться протокол, до якого
заносяться: початкова й остаточна ціна
продажу лота; відомості про учасників
аукціону; пропозиції учасників
аукціону, номери яких називає
ліцитатор; результати аукціону;
відомості про переможця - учасника,
який під час аукціону запропонував
найвищу ціну, або відомості про те, що
аукціон закінчився без виявлення
переможця.

Протокол складається у чотирьох
примірниках (по одному примірнику для
органу державної податкової служби,
переможця аукціону, організатора
аукціону та власника майна),
підписується ліцитатором, переможцем
аукціону (його представником) та
погоджується керівником (заступником
керівника) органу державної податкової
служби.

Організатор аукціону затверджує
протокол у день проведення
аукціону.(п.5.2 Порядку № 1297).

Згідно п.5.5. Порядку № 1297 (чинного на
момент проведення аукціону), якщо
переможець аукціону відмовився від
підписання протоколу аукціону або
договору купівлі-продажу, аукціон
вважається таким, що не відбувся.

Судом встановлено, що результати
проведених торгів зареєстровані та
закріплені Протоколом проведення
цільового аукціону № 1 від 22.07.2013 року,
який затверджено організатором
аукціону та підписано всіма його
учасниками (продавцем, покупцем,
представником податкового органу,
ліцитатором та представником ДП
"УкрНДПНТВ". Вказані обставини, на думку
суду, дають підстави стверджувати про
те, що торги відбулися.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на порушення
учасниками аукціону п. 5.5 Порядку,
оскільки наявна в матеріалах справи
належним чином засвідчена копія
Протоколу проведення цільового
аукціону № 1 від 22.07.2013 року спростовує
обставини щодо не підписання
переможцем аукціону зазначеного
протоколу. Будь - яких інших належних чи
допустимих доказів на підтвердження
викладених обставин відповідачем не
надано.

Окрім того, слід відзначити, що
відповідач, у випадку не згоди з
порядком проведення аукціону чи його
результатами, не був позбавлений
можливості реалізувати своє право на
проведення процедури їх оскарження,
однак матеріали справи не містять
вказаних доказів в підтвердження
вищезазначених обставин.

Посилання відповідача як на одну з
підстав того, що аукціон не відбувся, а
саме на факт не підписання договору
купівлі - продажу, не приймається судом
до уваги, оскільки наведена обставина,
з огляду на положення Порядку № 1297, не
доводить факту того, що торги не
відбулись, доказів відмови позивача
від підписання договору
купівлі-продажу до суду не подано.
Навпаки, останнім були вчинені всі дії
щодо придбання вказаного майна,
сплачений гарантійний внесок, унесений
покупцем для участі в аукціоні, який
зараховується в рахунок ціни продажу
майна.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач
використав усі надані йому права та
діяв відповідно до вимог чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини.

Письмові докази свідчать, що однією з
підстав прийняття оскаржуваного
наказу № 605 від 25.12.2013року є
недоцільність подальшої реалізації
державного майна, що приймалось до
уваги Мінрегіоном України при
прийнятті оскаржуваного наказу.

Між тим, колегія суддів зазначає, що
відповідач не зазначив конкретних норм
права, якими він керувався та які були
підставою для визнання частково таким,
що втратили чинність п.п 1.2 п. 1 Наказу
Мінрегіону України від 24.04.2013 року № 170.

Відповідачем при прийнятті
оскаржуваного наказу № 605 від 25.12.2013
року не наведено жодних обставин чи
доказів, що наказ Мінрегіону України
від 24.04.2013 року № 170, суперечить вимогам
чинного законодавства та прийнято
суб'єктом владних повноважень не на
підставі, у межах повноважень чи у
спосіб, що передбачено Конституцією
України та законами України.

Посилання відповідача в оскаржуваному
наказі на доповідну записку директора
Департаменту нормативно - правового
регулювання Ішутка С.Ю. не є належним
обґрунтування прийнятого рішення,
оскільки вона носить інформативний
характер з викладеними висновками та
пропозиціями.

Відповідно до п. 6 Положення про
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, Мінрегіон
України для виконання покладених на
нього завдань має право в
установленому порядку, зокрема,
скасовувати відповідно до закону
накази керівників структурних
підрозділів місцевих державних
адміністрацій, підконтрольних та
підзвітних Міністерству, з питань, що
належать до його компетенції.

Проте, законом не встановлено такого
способу та повноважень у центрального
органу виконавчої влади прийняття
наказів про втрату чинності попередньо
прийнятих наказів, оскільки у сфері
публічно - правових відносин лежить
імперативний принцип, який визначає, що
органи державної влади можуть вчиняти
у визначений спосіб лише ті дії, які
передбачені чинним законодавством.

Слід також зазначити, що рішенням
Конституційного суду України від 16
квітня 2009 року N 7-рп/2009 у справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) (справа N 1-9/2009),
Конституційний Суд України зазначає,
що в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року N 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Враховуючи, що наказ Мінрегіону
України від 24.04.2013 року № 170, прийнятий
відповідно до вимог ст. 87, 95 ПУ України
та Положення № 1954 від 29.12.2010 року, не
суперечить вимогам чинного
законодавства та прийнято суб'єктом
владних повноважень на підставі, у
межах повноважень чи у спосіб, що
передбачено Конституцією України та
законами України, зважаючи на те, що
його в судовому подяку не скасовано,
між сторонами виникли правовідносини у
зв'язку з прийняттям наказу № 170 від
24.04.2013 року, у зв'язку із чим, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про відсутність
у відповідача підстав і повноважень
для прийняття спірного наказу № 605 від
25.12.2013 року поза судовим порядком.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Натомість, відповідачем не було надано
до суду належних та допустимих доказів
правомірності своїх рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вимога позивача
про визнання неправомірним та
скасування наказу Мінрегіону України
від 25.12.2013року № 605 обґрунтована та
підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
по справі №820/2323/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29.05.2014р.
по справі № 820/2323/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.