Справа № 2а-1970/1550/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/25918/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Пилипчук Н.Г.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційні скарги
Збаразької міжрайонної державної
податкової інспекції Тернопільської
області Державної податкової служби та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лікеро-горілчаний
завод «Калганоф»

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012 року

по справі № 2а-1970/1550/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лікеро-горілчаний
завод «Калганоф»

до Збаразької міжрайонної державної
податкової інспекції Тернопільської
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лікеро-горілчаний
завод «Калганоф» звернулось до суду із
позовом до Збаразької міжрайонної
державної податкової інспекції
Тернопільської області про скасування
податкових повідомлень-рішень від
18.03.2011 року №/2412, №/2413,
№/2394 та №/2414.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29.07.2011 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення від
18.03.2011 року №/2412, №/2413 та
№/2414. Податкове
повідомлення-рішення від 18.03.2011 року
№/2394 скасовано в частині
зменшення від'ємного значення податку
на додану вартість в розмірі 770000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить рішення суду апеляційної
інстанції змінити в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та
задовольнити позовні вимоги в цій
частині, в решті рішення суду
апеляційної інстанції залишити без
змін.

Відповідач у своїй касаційній скарзі
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції. В
обґрунтування касаційної скарги
скаржник посилається на порушення
судом норм матеріального права та
прийняття судового рішення без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведено планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
та іншого законодавства, за
результатами якої встановлено
порушення позивачем п.1.43 ст.1, п.3.1 ст.3,
п.4.1 ст.4, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11
Закону України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР),
п.1.15 ст.1, п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, пп. е) 7.2.1 п.7.2,
пп.7.3.1 п.7.3 пп.7.4.1 п.7.4, п.7.5 ст.7 Закону
України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон №168/97-ВР).

На підставі висновків перевірки
податковим органом прийнято спірні
податкові повідомлення-рішення.

Скасовуючи постанову окружного
адміністративного суду та частково
задовольняючи позовні вимоги,
апеляційний суд виходив з того, що
контролюючим органом не доведено
належними та допустимими доказами
законність прийняття ним оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень у
відповідній частині.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що суди обох
інстанцій дали передчасну юридичну
оцінку встановленим фактичним
обставинам справи, а тому ухвалені ними
судові рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими з огляду
на наступне.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим -
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Як зазначено у частині першій статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі. Отже, вимоги цієї норми
включають у себе й обов'язок
касаційного суду перевіряти повноту
встановлення фактичних обставин.

Судами попередніх інстанцій не були
враховані приписи частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного
судочинства України щодо здійснення
розгляду і вирішення справ в
адміністративних судах на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Відповідно, частинами 4
та 5 цієї статті на суд покладається
обов'язок вживати передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

При цьому висновки судів, зроблені з
порушенням вимог частини 4 ст. 72, ст. 86
КАС України. Відповідно до частини 4 ст.
72 цього Кодексу вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковим для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинено воно цією
особою.

Зокрема, з урахуванням того, що у
матеріалах даної справи містяться
копії постанов та вироку у
кримінальних справах за
обвинуваченням посадових осіб
позивача та його контрагентів у межах
спірних правовідносин у вчиненні
злочинів передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2, 3 ст.
212, ч.2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК
України, у яких містяться відповідні
висновки, що підпадають під визначення
частини 4 ст. 72 КАС України та є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу. Разом з тим,
суди попередніх інстанцій, надаючи
правову оцінку встановленим фактичним
обставинам даної справи не виконали
покладених на них обов'язків та не
дослідили обставини, що є
визначальними для правильного
вирішення даної справи. При цьому
висновки судів є досить суперечливими
та такими, що протирічать один одному
та встановленим обставинам у рамках
кримінальних справ.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210- 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Збаразької
міжрайонної державної податкової
інспекції Тернопільської області
Державної податкової служби та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лікеро-горілчаний
завод «Калганоф» задовольнити
частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012 року
та постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
29.07.2011 року по справі №2а-1970/1550/11
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписПилипчук Н.Г.

Ухвала складена у повному обсязі
11.07.2014р.