Справа № 803/819/14
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
Справа №
5234/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
ОСОБА_1;

від відповідача -
Забожчук О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській обл. на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
обл. про скасування наказів та
поновлення на публічній службі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

29.04.2014р. позивач ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати неправомірним та
скасувати наказ тимчасово виконуючого
обов'язки начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
/МВС/ у Волинській обл. полковника
міліції М.М.Руденка від 27.03.2014р. про його
звільнення з органів внутрішніх справ
з 01.04.2014р.; зобов'язати відповідача
Управління МВС України у Волинській
обл. поновити його на попередній роботі
і посаді старшого дільничного
інспектора міліції дільничних
інспекторів Луцького міського відділу
з 01.04.2014р.; стягнути з відповідача на
його користь грошове забезпечення за
час вимушеного прогулу з 01.04.2014р.;
рішення з приводу поновлення на роботі
і посаді та щодо виплати грошового
забезпечення за один місяць допустити
до негайного виконання (а.с.2-3).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014р.
заявлений позов задоволено; визнано
протиправним та скасовано наказ
Управління МВС України у Волинській
обл. № 56 о/с від 27.03.2014р. «По особовому
складу» у частині звільнення ОСОБА_4 з
органів МВС України у запас на підставі
п.64 «ж» (за власним бажанням) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, з 01.04.2014р.;
визнано протиправним та скасовано
наказ Управління МВС України у
Волинській обл. № 89 о/с від 05.05.2014р. «По
особовому складу» у частині зміни дати
звільнення ОСОБА_4 з органів МВС
України у запас на підставі п.64 «ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, з 07.04.2014р.;
поновлено позивача на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
відділу дільничних інспекторів
міліції Луцького MB Управління МВС у
Волинській обл.; стягнуто з відповідача
на користь ОСОБА_4 середній заробіток
за весь час вимушеного прогулу в сумі
2200 грн. 14 коп.; постанову в частині
поновлення позивача на посаді та
стягнення заробітної плати у межах
суми стягнення за один місяць в розмірі
2200 грн. 14 коп. допущено до негайного
виконання (а.с.35-37).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач Управління МВС України у
Волинській обл., який покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення по справі, яким у
задоволенні заявленого позову
відмовити (а.с.43-45).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що підтверджень наміру позивача
відкликати свій рапорт про звільнення
зі служби за власним бажанням не було;
останній просив розглянути питання про
звільнення без його участі та
відмовився від проходження медичного
огляду. Також позивач був ознайомлений
із наказом відповідача про його
звільнення та не мав жодних заперечень,
що стверджується його власним підписом
на наказі.

Окрім цього, вимоги п.68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, затв.
постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р.,
встановлює лише граничний термін
видання наказу про звільнення, а не
обов'язковий строк перебування особи,
яка виявила бажання звільнитися, в
органах внутрішніх справ перед
звільненням.

За таких обставин звільнення ОСОБА_4 з
органів внутрішніх справ проведене у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача на
підтримання поданої скарги,
заперечення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Розглядаючи заявлений позов, суд
першої інстанції підставно виходив з
того, що спір торкається звільнення
позивача з органів внутрішніх справ, і
розглядувані відносини регулюються
спеціальним законодавством - Законом
України «Про міліцію» та Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, затв.
постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р.

Відповідно до п.10 цього Положення особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією
УРСР та іншими законодавчими актами, а
їх права, обов'язки і відповідальність,
що випливають з умов служби,
визначаються законодавством, Присягою,
статутами органів внутрішніх справ і
цим Положенням.

Згідно пункту 24 зазначеного Положення
у разі незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

Підпунктом «ж» п.64 вказаного Положення
передбачено, що особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
власним бажанням - при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Згідно з п.68 цього Положення особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, позивач ОСОБА_4 проходив
службу в органах внутрішніх справ
України з 30.07.2010р.; наказом Управління
МВС України у Волинській обл. № 308 о/с
від 30.07.2010р. його призначено на посаду
дільничного інспектора відділу
дільничних інспекторів Луцького
міського відділу Управління МВС
України у Волинській обл. (а.с.4).

Наказом Управління МВС України у
Волинській обл. № 56 о/с від 27.03.2014р.
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 -
старшого дільничного інспектора
міліції відділу дільничних
інспекторів міліції Луцького міського
відділу звільнено з органів внутрішніх
справ у запас (з постановкою на
військовий облік) за п.64 «ж» Положення
про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за власним бажанням),
з 01.04.2014р. (а.с.5).

11.04.2014р. начальник Луцького MB
Управління МВС України у Волинській
обл. звернувся з рапортом до начальника
Управління МВС України у Волинській
обл. з проханням змінити дату
звільнення ОСОБА_4 з 01.04.2014р. на 07.04.2014р.
через перебування позивача на
лікарняному в період часу з 27.03.2014р. по
05.04.2014р. (а.с.19).

Наказом Управління МВС України у
Волинській обл. № 89 о/с від 05.05.2014р.
пункт наказу № 56 о/с від 27.03.2014р. у
частині звільнення з органів
внутрішніх справ ОСОБА_4 викладено в
новій редакції та змінено дату
звільнення - з 07.04.2014 року (а.с.20).

Матеріалами справи стверджується, що
27.02.2014р. позивач подав рапорт про його
звільнення з органів внутрішніх справ
за власним бажанням; у рапорті останній
не вказав дати, з якої бажав би
звільнитись, а також причини, яка
перешкоджає подальшому проходженню
служби в органах внутрішніх справ
України.

Спірний наказ № 56 о/с від 27.03.2014р. про
звільнення зі служби позивача
прийнятий відповідачем 27.03.2014р., тобто
через місяць після подання ним рапорту,
а наказом № 89 о/с від 05.05.2014р. змінено
дату звільнення позивача - з 01.04.2014р. на
07.04.2014р.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що така поведінка
відповідача суперечить вимогам п.68
зазначеного Положення, оскільки за
його змістом до закінчення
тримісячного строку попередження
особи, які подали рапорт про звільнення
за власним бажанням, мають право
відкликати поданий рапорт, якщо
сторони не домовилися про звільнення у
більш короткий строк.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України №
21-236а11 від 05.12.2011р.

Відповідно до ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, звільнення позивача з
органів внутрішніх справ відбулося з
порушенням вимог Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, затв.
постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р.,
зокрема відповідачем не дотримана
процедура звільнення за власним
бажанням та порушено право особи на
відкликання рапорту в період дії трьох
місяців.

У зв'язку з наведеним заявлений позов
підлягає до задоволення, при цьому у
відповідності до вимог ч.2 ст.235 КЗпП
України з відповідача стягнуто на
користь ОСОБА_4 заробітну плату за час
вимушеного прогулу у розмірі 2200 грн. 14
коп., а також рішення суду допущено до
негайного виконання в частині
поновлення ОСОБА_4 на службі та
стягнення заробітної плати у межах
суми стягнення за один місяць.

При обчисленні вказаної суми судом
першої інстанції правомірно враховано
довідку Луцького МВ Управління МВС
України у Волинській обл. (а.с.15), згідно
якої середньоденна заробітна плата
позивача становить 129 грн. 42 коп.; час
вимушеного прогулу (позивач після
звільнення не був працевлаштований)
становить з 08.04.2014р. по 05.05.2014р. всього 17
робочих днів; заробітна плата за час
вимушеного прогулу складає 2200 грн. 14
коп. (129 грн. 42 коп. х 17 робочих днів).

При цьому, із вказаною суми належать до
утримання всі обов'язкові платежі та
збори, які підлягають вирахуванню із
заробітної плати. Також відповідно до
ч.8 ст.65 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі виконання судового
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи
боржник є податковим агентом, який
виконує судове рішення, з
відрахуванням податку на доходи
фізичних осіб та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування із сум, що
належать до виплати стягувачу.

Доводи апелянтів в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Із урахуванням наведеного,
колегія суддів приходить до
переконливого висновку про те, що
заявлений позов є підставним та
обґрунтованим, а тому підлягає до
задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській обл. на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 06.05.2014р. в
адміністративній справі № 803/819/14
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька