Справа № 826/5622/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2014 року № 826/5622/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Ашан Україна
Гіпермаркет"до Інспекції у справах
захисту прав споживачів у Запорізький
областіпровизнання протиправною та
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ашан Україна
Гіпермаркет" звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Інспекції
у справах захисту прав споживачів у
Запорізький області про визнання
протиправною та скасування постанови
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Технічним регламентом щодо правил
маркування харчових продуктів
затвердженим наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики № 487
від 28.10.2010 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.02.2011 за
способу зазначення кількості білків,
жирів і вуглеводів у маркуванні
господарчого продукту, а саме, чи має
бути точне зазначення їх кількості чи
лише зазначення їх гранично
допустимого рівня. При цьому позивач
посилався на те, що оскільки рецептура
ковбасних виробів багатокомпонентна,
зазначене унеможливлює вказати чітко
вміст жиру та відповідно білка в
готових виробах, оскільки відповідні
показники можуть коливатись, що
передбачено схемою їх сортування.
Водночас позивач посилався на те, що
відповідно до експертного висновку
№ 150/74/594 від 22.04.2014 щодо
досліджень ковбаси "Молочная" на фізико
- хімічні показники, масова частка
вологи в зазначеній ковбасі відповідає
вимогам ДСТУ 4436:2005.
Представник позивача у судовому
засіданні 03.06.2014 підтримав позовні
вимоги та просив суд задовольнити
позов у повному обсязі.
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, через канцелярію суду 27.05.2014
надав письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач обґрунтовує тим, що за
результатами проведеної перевірки
позивача було встановлено порушення
останнім статей 4, 6, 15 Закону України
«Про захист прав споживачів», пункту 21
Порядку провадженя торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 833 від
15.06.2006, пунктів 13, 15 Правил роздрібної
торгівлі продовольчими товарами
затверджених наказом Мінекономіки з
питань Європейської інтеграції
України № 185 від 11.07.2003 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 23.07.2003 за № 628/7949, пунктів 9, 6, 29
Технічного регламенту щодо правил
маркування харчових продуктів
затвердженим наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
№ 487 від 28.10.2010 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.02.2011 за
посилався на те, що зазначення
позивачем процентного співвідношення,
замість чіткого зазначення данних про
харчову (поживну) цінність продукту
(кількість білків, жирів, вуглеводів в
грамах на 100 г продукту), не
узгоджується з вимогами чинного
Водночас відповідач зазначив про те, що
експертний висновок № 150/74/594 від 22.04.2014
щодо досліджень ковбаси "Молочная" було
складено щодо іншої партії ковбаси, ніж
та перевірка якої проводилась.
У судове засідання 03.06.2014 представник
відповідача не прибув, про причини
неприбуття суд не повідомив, про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
У відповідності до частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, заслухавши у
судовому засіданні представника
позивача ухвалив продовжити розгляд
справи у письмовому провадженні.
Підчас судового розгляду справи, суд,
20.02.2014 на підставі звернення (листа) ГО
«Головне всеукраїнське об'єднання з
питань захисту прав споживачів
«Громадський контроль якості» про
порушення вимог законодавства про
захист прав споживачів №11/2014 від 05.02.2014,
згоди на проведення позапланових
заходів №01/7/13232014 від 06.02.2014, наказу №44
від 19.02.2014 та направлення на проведення
перевірки №000219 від 19.02.2014 Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Запорізькій області проведено
позапланову виїзну перевірку в
роздрібному магазині «Ашан Запоріжжя»
ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» за
Запорізька, 1-6, за результатами якої
складено Акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів №000212 від 20.02.2014.
Відповідно до зазначеного акту в
торговельному залі в реалізації з
наявністю цінників знаходилась
продукція без необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про товари в обсязі передбаченому
законодавством у будь-якій наочній
формі, що забезпечує можливість її
свідомого і компетентного вибору, що не
має відповідного маркування, що
відображено у пунктах 1-45 додатку №7 до
акта перевірки №000212 від 20.02.2014.
Актом №000212 від 20.02.2014 встановлено
порушення позивачем статей 4, 6, 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
пункту 21 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 833 від 15.06.2006, пунктів 13, 15 Правил
роздрібної торгівлі продовольчими
товарами затверджених наказом
Мінекономіки з питань Європейської
інтеграції України № 185 від 11.07.2003 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 23.07.2003 за № 628/7949, пунктів 9, 6, 29
Технічного регламенту щодо правил
маркування харчових продуктів
затвердженим наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
№ 487 від 28.10.2010 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.02.2011 за
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області для
проведення експертизи (випробування)
продукції прийнято рішення про відбір
зразків продукції № 000011 від
20.02.2014 та складено акт відбору зразків
продукції № 000011 від 20.02.2014.
03.03.2014 затверджено протокол
випробувань харчової продукції та
продовольчої сировини № 22/0256-1 у
висновку якого зазначено наступне:
"представлений зразок ковбаси вареної
"Молочної" вищого сорту ТМ "Щирий кум"
відповідає вимогам ДСТУ 4436:2005 за
пакуванням, органолептичними,
фізико-хімічними (масова частка жиру,
масова частка білку, масова частка
нітриту натрію, масова частка кухонної
солі) показниками, але не відповідає
вимогам ДСТУ 4436:2005 за фізико-хімічним
показником - масова частка вологи.".
27.03.2014 Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області
винесено постанову про накладення
стягнень передбачених статтею 23 Закону
України "Про захист прав споживачів" №
000107 відповідно до якої за реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів на ТОВ «Ашан
Україна Гіпермаркет» накладено штраф
за реалізацію продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів - у розмірі п'ятидесяти
відсотків вартості виконаної роботи,
наданої послуги, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та за відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію - у розмірі
тридцяти відсотків вартості виконаних
робіт, наданої послуги, а але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ашан Україна
Гіпермаркет» не погоджуючись з
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню звернулось з відповідним
позовом до суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
Відповідно до частини першої статті 4
Закону України "Про захист прав
споживачів" споживачі під час
придбання, замовлення або використання
продукції, яка реалізується на
території України, для задоволення
своїх особистих потреб мають право на:
захист своїх прав державою; належну
якість продукції та обслуговування;
безпеку продукції; необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, її кількість, якість,
асортимент, а також про її виробника
(виконавця, продавця); відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок недоліків продукції (дефекту
в продукції), відповідно до закону;
звернення до суду та інших
уповноважених державних органів за
захистом порушених прав; об'єднання в
громадські організації споживачів
(об'єднання споживачів).
Частиною першою статті 6 зазначеного
Закону встановлено, що продавець
(виробник, виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію.
Відповідно до частини першої статті 15
Закону України "Про захист прав
споживачів" споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; позначку
про наявність або відсутність у складі
продуктів харчування генетично
модифікованих компонентів; дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
продукції; виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності; дату
виготовлення; відомості про умови
зберігання; гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.
Частиною другою статті 15 зазначеного
Закону встановлено, що інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.
Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
Відповідно до пункту 13 Правил
роздрібної торгівлі продовольчими
товарами, затверджених наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України № 185
від 11.07.2003 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 23.07.2003 за
№ 628/7949, не допускаються до
продажу фасовані вітчизняні та
імпортні харчові продукти,
етикетування яких не відповідає
Законам України «Про безпечність та
якість харчових продуктів» та «Про
захист прав споживачів» і відповідним
нормативним документам та/або
технічним регламентам на продукцію.
Етикетування нефасованих харчових
продуктів здійснюється державною
мовою України в порядку, встановленому
нормативними документами та/або
технічними регламентами для певних
Згідно із пунктами 17, 21 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 833 від
15.06.2006, забороняється продаж товарів, що
не мають відповідного маркування,
етикетування або інструкції про їх
застосування (в установлених випадках),
а також належного товарного вигляду, на
яких строк придатності не зазначено
або зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема які
засвідчують їх якість та безпеку.
Суб'єкт господарювання зобов'язаний,
зокрема, надавати споживачеві
(покупцеві) у доступній формі
необхідну, достовірну та своєчасну
інформацію про товари.
Пунктом 29 Технічного регламенту щодо
правил маркування харчових продуктів,
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики №487
від 28.10.2010 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.02.2011 за
поживну (харчову) цінність зазначають у
маркуванні харчового продукту як
кількісні відомості, призначені для
інформування споживача про поживні
властивості продукту та енергетичну
цінність (калорійність). Інформація про
поживну (харчову) цінність та
енергетичну цінність (калорійність)
повинна містити: інформацію про
енергетичну цінність (калорійність) в
кілоджоулях (кДж) та/або кілокалоріях
(ккал) на 100 грамів або 100 мл продукту;
інформацію про поживну (харчову)
цінність, а саме: кількість білків,
жирів, вуглеводів у грамах (г) на 100
грамів або 100 мл продукту.
Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 38 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів» забороняється обіг
харчових продуктів, етикетування яких
не відповідає цьому Закону та
відповідним технічним регламентам. Усі
харчові продукти, що знаходяться в
обігу в Україні, етикетуються
державною мовою України та містять у
доступній для сприймання споживачем
формі інформацію про калорійність та
поживну цінність із вказівкою на
кількість білка, вуглеводів та жирів у
встановлених одиницях виміру на 100
грамів харчового продукту.
Таким чином відповідно до вимог
чинного законодавством передбачений
єдиний можливий спосіб етикетування
харчових продуктів щодо зазначення
поживної цінності, а саме зазначення
інформації про кількість білків, жирів,
вуглеводів у грамах (г) на 100 грамів
Судом не приймається до уваги
посилання позивача на листи
Міністерства економічного розвитку і
28.10.2013 стосовно відсутності вимог щодо
вказування точної кількості білків,
жирів та вуглеводів чи вказування їх
гранично допустимого рівня та лист ДП
«УкрНДНЦ» № 2-10/2.4-13-564 від 30.01.2014 щодо
відсутності заборони зазначати
відхилення для білка - у бік збільшення
і для жиру - у бік зменшення, з огляду на
те, що вказані листи не є нормативно
Також судом не приймається до уваги
посилання позивача на зазначення на
товарах інформації про поживну
цінність відповідно до вимог ДСТУ 4436:2005
«Ковбаси варені, сосиски, сардельки,
хліби м'ясні. Загальні технічні умови»
та ДСТУ 4427:2005 «Ковбаси сирокопчені та
сиров'ялені. Загальні технічні умови»,
у додатках до яких зазначено, що масова
частка білку має позначку «не менше»,
масова частка жиру - має позначку «не
більше», оскільки зі змісту таких ДСТУ
вбачається, що останні визначають
вимоги до процесу виробництва
відповідної продукції, в той час як
вимоги до маркування харчової
продукції, зокрема, ковбасних виробів
визначені в Технічному регламенті щодо
правил маркування харчових продуктів
затвердженим наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики № 487
від 28.10.2010 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.02.2011 за
вимог Законів України «Про безпечність
та якість харчових продуктів», «Про
захист прав споживачів», а також
положень Директиви Європейського
Парламенту та Ради № 2000/13/ЄС від 20.03.2000
про наближення законодавства
держав-членів про етикетування,
оформлення та рекламування продуктів
харчування і Директиви Комісії №
2008/5/ЄС від 30.01.2008 щодо обов'язкового
зазначення на етикетці певних
продуктів харчування деякої докладної
інформації, окрім тієї, що передбачена
у Директиві 2000/13/ЄС Європейського
Парламенту та Ради, визначає загальні
вимоги до маркування (етикетування)
розфасованих харчових продуктів, які
вводяться в обіг в Україні.
Крім того, положеннями ДСТУ 4436:2005
«Ковбаси варені, сосиски, сардельки,
хліби м'ясні. Загальні технічні умови»
та ДСТУ 4427:2005 «Ковбаси сирокопчені та
сиров'ялені. Загальні технічні умови»
не встановлена вимога щодо зазначення
інформації про кількість вуглеводів у
Факт того, що маркування товарів
зазначених у пунктах 1-45 додатку №7 до
акта перевірки №000212 від 20.02.2014 не
містить чіткого надання інформації про
поживну цінність продукції із
вказівкою на кількість білка та жирів у
встановлених одиницях виміру на 100 гр.
харчового продукту, а містить лише
загальні фрази «не менше», «не більше»
позивачем не заперечується.
Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" встановлено,
що орган державного нагляду (контролю)
в межах повноважень, передбачених
законом, під час здійснення державного
нагляду (контролю) має право відбирати
зразки продукції, призначати
експертизу, одержувати пояснення,
довідки, документи, матеріали,
відомості з питань, що виникають під
час державного нагляду (контролю),
відповідно до закону.
Згідно з пунктом 3 частини першої
статті 26 Закону України "Про захист
прав споживачів" спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право:
відбирати у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством, з оплатою вартості
зразків і проведених досліджень
(експертизи) за рахунок коштів
державного бюджету. У разі
встановлення за результатами
проведених досліджень (експертизи)
факту реалізації продукції неналежної
якості та/або фальсифікованої суб'єкт
господарювання, що перевірявся,
відшкодовує здійснені за це витрати.
Кошти відшкодовування витрат
зараховуються до державного бюджету.
Порядок відбору таких зразків
визначається Кабінетом Міністрів
На підставі рішення про відбір зразків
продукції №000011 від 20.02.2014, акту відбору
зразків №000011 від 20.02.2014 на замовлення
відповідача Випробувальним центром ДП
«Запоріжжястандартметрологія»
проведено експертизу зразків
продукції, відібраних в магазині «Ашан
Запоріжжя», який належить позивачу та
згідно з висновками Протоколу
випробувань харчової та продовольчої
сировини №22/0256-1 від 03.03.2014
представлений зразок ковбаси вареної
«Молочної» вищого сорту ТМ «Щирий кум»
відповідає вимогам ДСТУ 4436:2005 за
пакуванням, органолептичними,
фізико-хімічними (масова частка жиру,
масова частка білку, масова частка
нітриту натрію, масова частка кухонної
солі) показниками, але не відповідає
вимогам ДСТУ 4436:2005 за фізико-хімічним
показником - масова частка вологи.
Зазначене підтверджується наявною в
матеріалах справи копією протоколу
випробувань харчової продукції та
продовольчої сировини № 22/0256-І
затвердженого 03.03.2014.
Позивачем доказів на підтвердження
факту оскарженні результатів
випробувань суду надано не було, як і не
було зазначено про наявність
Щодо необґрунтованості посилань
позивача на експертний висновок
№150/74/594 від 22.04.2014 суд зазначає
Позивачем проведено експертизу
зразків ковбаси «Молочної» з партії
товару, що надійшла 18.04.2014 (дата
виготовлення - 17.04.2014), в той час, як
відповідачем для перевірки було
відібрано зразки ковбаси «Молочної» з
іншої партії товару (дата виготовлення
- 12.02.2014), при цьому гідно з актом відбору
зразків продукції №000011 від 20.02.2014
відповідачем зразки товарів відібрано
у подвійній кількості, контрольний
зразок ковбаси «Молочної»- залишено на
місці, а отже позивач для проведення
дослідження мав можливість
використати контрольний зразок
продукції, а не зразок з іншої партії
Експертний висновок №150/74/594 від 22.04.2014
підтверджує відповідність ковбаси
«Молочної» з партії товару, що надійшла
18.04.2014 дата виготовлення - 17.04.2014 вимогам
ГОСТ 9957-73 та ГОСТ 9793-74, в той час, як за
висновками Протоколу випробувань
№22/0256-1 затвердженого 03.03.2014
встановлено невідповідність зразків
ковбаси «Молочної» (дата виготовлення -
12.02.2014) вимогам ДСТУ 4436:2005.
З огляду на викладене експертний
висновок №150/74/594 від 22.04.2014 не може
слугувати належним та допустимим
доказом на підтвердження належної
якості та відповідності ДСТУ 4436:2005
ковбаси вареної «Молочна» (дата
виготовлення -12.02.2014), що була
безпосереднім предметом перевірки за
результатами якої складено акт № 000212
Пунктами 2 та 7 частини першої статті 23
Закону України "Про захист прав
споживачів" встановлено, що у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за:
виготовлення або реалізацію продукції,
що не відповідає вимогам нормативних
документів, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків вартості виготовленої або
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію - у розмірі
тридцяти відсотків вартості одержаної
для реалізації партії товару,
виконаної роботи, наданої послуги, але
не менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а у разі,
коли відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.
Пунктами 4 та 5 Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1177 від 17.08.2002 встановлено, що рішення
про накладення штрафів приймається на
підставі відповідних актів перевірки
суб'єкта господарської діяльності та
інших матеріалів, пов'язаних з цією
перевіркою, за наявності порушень,
зазначених у пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.
Питання про накладення штрафу
розглядається за участю представника
суб'єкта господарської діяльності. У
разі його відсутності справу може бути
розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про
місце і час розгляду справи від нього
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи. Постанова про
накладення штрафу складається у трьох
примірниках. Перший і другий
примірники залишаються у
Держспоживінспекції або її
територіальному органі, який прийняв
постанову про накладення штрафу,
третій примірник у 3-денний термін
після її прийняття надсилається
суб'єкту господарської діяльності або
видається його представнику під
З огляду на викладене суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
та необґрунтованість позовних вимог.
Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-
У задоволенні адміністративного
Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов