Справа № 802/2245/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 липня 2014 р.
Справа № 802/2245/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача:
Яремчук Ю.Я.

представники позивача:
Бахур В.А., Корченюк Р.В.

відповідача: не
з'явився

третя особа І:
ОСОБА_5

представника третьої особи ІІ:
ОСОБА_6

третьої особи ІІІ: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: депутата Вінницької
обласної ради - Яремчука Юрія Яковича,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_5 (третя особа І)

до: голови Вінницької обласної ради -
Свитко Сергія Михайловича, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_8 (третя особа ІІ) та Вінницька
обласна державна адміністрація (третя
особа ІІІ)

про: визнання протиправними та
скасування розпоряджень

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року депутат Вінницької
обласної Ради Яремчук Ю.Я. звернувся в
суд з адміністративним позовом про
визнання протиправними дії голови
Вінницької обласної ради - Свитка
Сергія Михайловича, щодо одноособового
призначення керівника комунального
закладу та скасування, як незаконне
Розпорядження голови Вінницької
обласної ради №178 від 06.06.2014 року «Про
призначення ОСОБА_8 на посаду головного
лікаря Вінницького обласного
клінічного шкірно-венерологічного
диспансеру».

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що оскаржуване розпорядження
є незаконним та прийняте з порушенням
норм п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», а
саме призначення і звільнення
керівників об'єктів спільної власності
територіальних громад здійснюється
виключно на пленарних засіданнях
обласної ради, чого головою Вінницької
обласної Ради зроблено не було. Також,
відповідачем при винесені ним даного
розпорядження не враховано вимог
визначених в Довіднику
кваліфікаційних характеристик
професій працівників Випуск 78 «Охорона
здоров'я» затверджений Наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 29.03.2002 року №117. У зв'язку з чим,
позивач вважає, що головою Вінницької
обласної Ради було перевищено свої
повноваження, щодо одноособового
призначення керівника об'єкта
територіальних громад - Вінницького
обласного клінічного
шкірно-венерологічного диспансеру, а
також порушено його права, як депутата
Вінницької обласної Ради.

01.07.2014 року позивачем подано заяву про
збільшення позовних вимог, згідно якої
останній просив суд залучити до участі
в справі в якості відповідача
Вінницьку обласну Раду та визнати
протиправним і скасувати пункт 5
Рішення №671 22 сесії 6 скликання
Вінницької обласної ради від 22 лютого
2014 року «Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні», яким голові
обласної Ради доручено з метою
оперативного вирішення питань та
підвищення ефективності управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад області в
міжсесійний період укладати контракти
і припиняти їх дію, призначати і
звільняти керівників об'єктів спільної
власності територіальних громад з
наступним затвердженням розпоряджень
на сесіях обласної Ради» (а.с.22-23).

Суд, керуючись нормами статі 137 Кодексу
адміністративного судочинства
України, протокольно прийняв до
розгляду заяву Яремчука Ю.Я. в частині
визнання протиправним і скасування
пункту 5 Рішення №671 22 сесії 6 скликання
Вінницької обласної Ради від 22.02.2014
року.

04.07.2014 року позивачем подано заяву про
зміну позовних вимог, згідно якої
останній просив суд:

1. Визнати неправомірним і скасувати
розпорядження Голови Вінницької
обласної Ради №64 від 05.05.2014 року про
звільнення ОСОБА_5 з посади головного
лікаря Вінницького обласного
клінічного шкірно-венерологічного
диспансеру 05.05.3014 року у зв'язку з
закінченням строку дії контракту;

2. Визнати неправомірним і скасувати
розпорядження Голови Вінницької
обласної Ради №178 від 06.06.2014 року про
призначення ОСОБА_8 на посаду головного
лікаря Вінницького обласного
шкірно-венерологічного диспансеру
шляхом укладення контракту строком на
06.06.2014 року по 05.06.2017 року;

3. Залишити без розгляду збільшені
01.07.2014 року позовні вимоги в частині
визнання протиправним і скасування
пункту 5 Рішення №671 22 сесії 6 скликання
Вінницької обласної Ради від 22.02.2014
року «Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні» (а.с.32-37).

Суд, керуючись нормами статті 137
Кодексу адміністративного судочинства
України, протокольно прийняв до
розгляду заяву про зміну позовних
вимог.

Ухвалою суду від 07.07.2014 року залишено
без розгляду збільшені 01.07.2014 року
позовні вимоги в частині визнання
протиправним і скасування пункту 5
Рішення №671 22 сесії 6 скликання
Вінницької обласної Ради від 22.02.2014
року «Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні».

Також, 07.07.2014 року в судовому засіданні
судом протокольно ухвалено залучити до
участі у справі в якості третіх осіб, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_5 та на стороні відповідача -
ОСОБА_8.

16.07.2014 року в судовому засіданні
протокольно судом ухвалено залучити до
участі у справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Вінницьку обласну державну
адміністрацію.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог підтримали в повному обсязі та
просили суд задовольнити позов.

Третя особа - ОСОБА_5 в судовому
засіданні просив задовольнити позовні
вимоги.

Представник третьої особи - ОСОБА_8
просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача повторно в
судове засідання не з'явився, надавши
суду клопотання про перенесення
судового засідання.

Щодо неявки представника відповідача в
судові засідання суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

В судове засідання призначене на 01.07.2014
року представник відповідача не
з'явився надавши клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, у зв'язку з тим, що повноважений
представник відповідача - голови
Вінницької обласної Ради Герус Роман
Веніамінович знаходиться у відпустці
на підтвердження чого надали Наказ №93
від 27.06.2014 року «Про надання відпустки»
(а.с.15). Згідно даного наказу Герусу
Роману Веніаміновичу, зав. службою,
надано один день щорічної відпустки 1
липня 2014 року (а.с.17). У зв'язку з чим,
розгляд справи було відкладено на
07.07.2014 року.

07.07.2014 року представник відповідача в
судове засідання з'явився та клопотав
про оголошення перерви в судовому
засіданні.

16.07.2014 року в судовому засіданні
представником відповідача надано
письмові заперечення на
адміністративний позов, згідно яких
останні заперечують проти задоволення
позову (а.с.61-62).

23.07.2014 року представник відповідача
повторно не з'явився в судове засідання
надавши суду клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, у зв'язку з тим, що повноважений
представник відповідача - голови
Вінницької обласної Ради Герус Роман
Веніамінович знаходиться у відпустці і
не може взяти участь у судовому
засіданні та відсутністю іншого
представника, про що надали суду Наказ
№98 від 08.07.2014 року «Про надання
відпустки» (а.с.74). Згідно даного наказу
Герусу Роману Веніаміновичу, зав.
службою, надано щорічну відпустку
тривалістю 19 календарних днів з 14 липня
по 01 серпня 2014 року (а.с.75).

Разом з тим, суд вказує на те, що
відпустка представнику відповідача
надана з 14.07.2014 року, як вбачається з
вище наведеного наказу, в той час, як
даний представник 16.07.2014 року був
присутнім в судовому засіданні, крім
того даний наказ датований 08.07.2014 роком,
що свідчить про надуманість клопотань
про чергове відкладення розгляду
справи та затягування самого процесу
розгляду даної справи.

Крім того, в силу пункту 15 частини 6
статті 55 Закону України «Про місцеве
самоврядування» голова обласної ради
представляє раду у відносинах з
державними органами, іншими органами
місцевого самоврядування, об'єднаннями
громадян, трудовими колективами,
адміністрацією підприємств, установ,
організацій і громадянами, а також у
зовнішніх відносинах відповідно до
законодавства. Також, згідно норм
даного Закону, такі ж повноваження
покладені і на заступника та першого
заступника обласної ради, в даному
випадку Вінницької обласної Ради. У
зв'язку з чим, враховуючи норми вище
вказаного Закону, слід зазначити, що
окрім повноважного представника
голови Вінницької обласної Ради,
уповноваженого на представлення
інтересів в суді, таким ж правами
наділений безпосередньо і голова та
його заступники, що не позбавляло на
законних підставах бути присутніми
особисто на розгляді даної справи та
участь у ній.

Так, в силу пункту 2 статті 49 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, зазначені дії відповідача
розцінюються судом, як не добросовісне
відношення до розгляду справи та не
виконання своїх процесуальних
обов'язків, та як наслідок навмисне
затягування розгляду справи.

Представник третьої особи - Вінницької
обласної державної адміністрації в
судове засідання не з'явився, надавши
суду клопотання від 22.07.2014 року про
перенесення судового засідання (а.с.76).
Однак суд не вважає таке клопотання
належно обґрунтованим з наступних
підстав. Так, заявлене клопотання
мотивоване тим, що «на даний час в
облдержадміністрації відсутні
будь-які документи по справі які б
могли вплинути на позицію
облдержадміністрації в якості третьої
особи. У зв'язку з зазначеним є
необхідність отримання від
Департаменту охорони здоров'я та
курортів облдержадміністрації
документів на підставі яких
здійснювалось призначення ОСОБА_8
Враховуючи викладене прошу перенести
розгляд справи на більш пізній період».
Разом з тим, суд вказує, що згідно п.1
«Положення про Департамент охорони
здоров'я та курортів
облдержадміністрації» затвердженого
Розпорядженням голови
облдержадміністрації від 28.02.2013 року
№38 - Департамент охорони здоров'я та
курортів облдержадміністрації є
структурним підрозділом
облдержадміністрації (а.с.93). На думку
суду, позиція представника Вінницької
обласної державної адміністрації щодо
ускладнення у отриманні необхідних
документів в свого ж структурного
підрозділу - є надуманою, оскільки
судова повістка отримана
представником особисто 18.07.2014 року
(а.с.70). Дане клопотання судом
розцінюється як некоректне.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третіх осіб, дослідивши в
сукупності письмові докази, надані на
обґрунтування, а також на заперечення
позовних вимог, із врахуванням зміни
позовних вимог, встановив наступне.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам та оскаржуваному
рішенню, суд виходить з критеріїв,
закріплених у частині 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим перевіряє,
окрім іншого, чи прийняте рішення на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються, перш за все,
Конституцєю України та Законом
України «Про місцеве самоврядування»
від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі -
Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що система місцевого самоврядування
включає: територіальну громаду;
сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.

Відповідно до ст. 17 цього ж Закону
відносини органів місцевого
самоврядування з підприємствами,
установами та організаціями, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
будуються на засадах їх
підпорядкованості, підзвітності та
підконтрольності органам місцевого
самоврядування.

Частинами 1, 2 статті 4 Європейської
хартії місцевого самоврядування
(ратифікована Законом України від
15.07.1997 № 452/97-ВР) закріплено, що головні
повноваження і функції місцевих
властей визначаються конституцією або
законом. Однак це положення не
перешкоджає наділенню місцевих
властей повноваженнями і функціями для
спеціальних цілей відповідно до
закону. Місцеві власті в межах закону
мають повне право вільно вирішувати
будь-яке питання, яке не вилучене із
сфери їхньої компетенції і вирішення
якого не доручене жодному іншому
органу.

Отже, предметом відання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, що пов'язані із
життєдіяльністю певної територіальної
громади, перелік яких визначений
Конституцією і законами України, якщо
їх вирішення не доручене жодному
іншому органу державної влади.

Згідно з частиною 1 статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що Рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Так, відповідно до ст.43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
22.02.2014 року Вінницькою обласною радою
на 22 сесії 6 скликання прийнято Рішення
№671 «Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні» (а.с.24). Пунктом 5 даного
рішення вирішено: «З метою
оперативного вирішення питань та
підвищення ефективності управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад області
доручити голові обласної Ради в
міжсесійний період укладати контракти
і припиняти їх дію, призначати і
звільняти керівників об'єктів спільної
власності територіальних громад
області з наступним затвердженням
розпоряджень на сесіях обласної Ради».

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті
55 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» голова
районної, обласної, районної у місті
ради скликає сесії ради, повідомляє
депутатам і доводить до відома
населення інформацію про час і місце
проведення сесії ради, питання, які
передбачається внести на розгляд ради,
веде засідання ради. Частиною 7 цієї ж
статті визначено, що голова районної,
обласної, районної у місті ради в межах
своїх повноважень видає розпорядження.
Таке ж право передбачено і пунктом 8
статті 59 даного Закону, а саме
сільський, селищний, міський голова,
голова районної у місті, районної,
обласної ради в межах своїх
повноважень видає розпорядження.

Так, як з'ясовано судом 05.05.2014 року
головою Вінницької обласної Ради
видано Розпорядження №64 «Про
звільнення ОСОБА_5 з посади головного
лікаря Вінницького обласного
клінічного шкірно-венерологічного
диспансеру», у зв'язку із закінченням
строку дії контракту (а.с.38).

21.05.2014 року на спільному засіданні
постійної комісії Вінницької обласної
Ради було розглянуто питання щодо
кандидатур на заміщення вакантних
посад керівників закладів охорони
здоров'я - об'єктів спільної власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст,
області, а саме осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_5 та
ОСОБА_10, про що складено протокол №
34/60/88/27. Згідно висновку за наслідком
такого голосування ОСОБА_8 «за» - 2;
«проти» - 3, ОСОБА_5 «за» - 3, «проти» - 2,
ОСОБА_10 «утримались» - 5 (78, 79-82).

06.06.2014 року головою Вінницької обласної
Ради видано Розпорядження №178 «Про
призначення ОСОБА_8 на посаду головного
лікаря Вінницького обласного
клінічного шкірно-венерологічного
диспансеру» (а.с.6).

Позивач, як депутат Вінницької
обласної Ради керуючись пунктом 10
статті 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» звернувся в
суд про визнання протиправними та
скасування вище вказаних розпоряджень,
як таких, що прийняті головою
Вінницької обласної Ради всупереч
вимогам ч.20 п.1 ст.43 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
положень «Довідника кваліфікаційних
професій працівників, випуск 87
«Охорона здоров'я» затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 29.03.2002 року №117 та вимог ст.19
Закону України «Про статус депутатів
місцевих рад».

З такою позицією позивача суд
погоджується з наступних підстав.

По-перше, згідно вимог статті 16 Закону
України «Про основи законодавства
України про охорону здоров'я»
керівником закладу охорони здоров'я
незалежно від форми власності може
бути призначено лише особу, яка
відповідає єдиним кваліфікаційним
вимогам, що встановлюються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я.

Згідно ж наказу Міністерства охорони
здоров'я №117 від 29.03.2002 року передбачені
відповідні кваліфікаційні вимоги до
головних лікарів, а саме - це вища
освіта за напрямком підготовки
«Медицина», післядипломна
спеціалізація за фахом «Організація
управління охороною здоров'я»; вища
кваліфікаційна категорія за
лікарською спеціальністю та за фахом
«Організація управління охороною
здоров'я»; стаж роботи за лікарською
спеціальністю для головного лікаря
обласної лікарні не менше 10 років, та за
фахом «Організація і управління
охороною здоров'я» не менше 8 років;
стажування в органах управління вищого
рівня.

В той час, як з'ясовано в судовому
засіданні, а саме представником
третьої особи - ОСОБА_8 пояснено суду (зі
слів останнього), що у ОСОБА_8 стаж
роботи за фахом менший ніж 8 років.
Тобто, зазначене свідчить про те, що
кандидатура ОСОБА_8 не відповідає
кваліфікаційним вимогам, встановленим
ст.16 Закону України «Про основи
законодавства України про охорону
здоров'я» щодо наявності необхідного
стажу на керівних посадах.

По-друге, нормою пункту 20 частини 1
статті 43 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» чітко
визначено, що виключно на пленарних
засіданнях районної, обласної ради
вирішуються в установленому законом
порядку питання щодо управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад та
призначення і звільнення їх
керівників. Як вбачається з матеріалів
справи та як встановлено в судовому
засіданні, головою Вінницької обласної
Ради всупереч даної норми Закону, якою
прямо передбачено відповідний порядок
прийняття розпоряджень, оскаржувані
розпорядження прийняті ним
одноособово, а не на пленарному
засіданні сесії Вінницької обласної
Ради.

Крім того, станом на момент видачі
розпоряджень №64 від 05.05.2014 року та №178
від 06.06.2014 року питання звільнення
ОСОБА_5 та призначення ОСОБА_8 на
пленарному засіданні Вінницької
обласної Ради розглянуто не було.
Доказів в спростування даного факту
відповідачем суду не надано.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 132 Конституції України
визначено, що територіальний устрій
України ґрунтується на засадах єдності
та цілісності державної території,
поєднання централізації і
децентралізації у здійсненні
державної влади, збалансованості і
соціально-економічного розвитку
регіонів, з урахуванням їх історичних,
економічних, екологічних, географічних
і демографічних особливостей, етнічних
і культурних традицій.

Впровадження принципу децентралізації
влади, згідно ч.3 ст.143 Конституції
України, полягає у наданні законом
органам місцевого самоврядування
окремих повноважень органів
виконавчої влади.

В свою чергу, принцип централізації
влади реалізований в ст.1 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а саме поняття делеговані
повноваження - це повноваження органів
виконавчої влади, надані органам
місцевого самоврядування законом, а
також повноваження органів місцевого
самоврядування, які передаються
відповідним місцевим державним
адміністраціям за рішенням районних,
обласних рад.

Виходячи з наведеного, повноваження
визначені статтею 1 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
набуваються місцевими державними
адміністраціями саме в силу
імперативності даного Закону та у
спосіб обов'язкового їх делегування
рішенням відповідної ради.

В той час, як вбачається з матеріалів
справи, голова Вінницької обласної
Ради всупереч пункту 5 Рішення №671 22
сесії 6 скликання Вінницької обласної
ради від 22.02.2014 року «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні», яким чітко визначено "... з
наступним затвердженням розпоряджень
на сесіях обласної Ради", реалізував
оскаржувані розпорядження без
затвердження останніх на сесії
обласної Ради.

Отже, суд дійшов висновку, що всупереч
нормам вище зазначеного Закону на
сесії (пленарне засідання) Вінницької
обласної Ради не було заслухано
питання «Про звільнення ОСОБА_5 з
посади головного лікаря Вінницького
обласного клінічного
шкірно-венерологічного диспансеру» та
«Про призначення ОСОБА_8 на посаду
головного лікаря Вінницького
обласного клінічного
шкірно-венерологічного диспансеру».

Інших підстав в підтвердження
правомірності таких повноважень
представником відповідача суду надано
не було.

Виходячи з аналізу вказаних норм права,
суд дійшов висновку, що розпорядження
№64 від 05.05.2014 рок та №178 від 06.06.2014 року
прийняті головою Вінницької обласної
Ради є такими, що здійснені в спосіб, не
передбачений Конституцією та законами
України.

За наведених обставин, суд вважає
приймаючи оскаржувані розпорядження
щодо «Про звільнення ОСОБА_5 з посади
головного лікаря Вінницького
обласного клінічного
шкірно-венерологічного диспансеру» та
«Про призначення ОСОБА_8 на посаду
головного лікаря Вінницького
обласного клінічного
шкірно-венерологічного диспансеру»
голова Вінницької обласної Ради вийшов
за межі наданих йому законодавством
України повноважень. За таких обставин
суд зазначає, що при прийнятті
оскаржуваних розпоряджень порушено
процедуру прийняття таких, що свідчить
про ігнорування відповідачем вимог
чинного законодавства України та його
ж власних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суду не надано доказів на
підтвердження того, що у голови
Вінницької обласної Ради були
обов'язки, передбачені Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», щодо прийняття одноособово
оскаржуваних розпоряджень, без
вирішення та затвердження останніх на
пленарних засіданнях.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст.
71 КАС України суд дійшов висновку, що
розпорядження відповідача №64 від
05.05.2014 року «Про звільнення ОСОБА_5 з
посади головного лікаря Вінницького
обласного клінічного
шкірно-венерологічного диспансеру» та
№178 від 06.06.2014 року «Про призначення
ОСОБА_8 на посаду головного лікаря
Вінницького обласного клінічного
шкірно-венерологічного диспансеру»
прийняті головою цієї ради із
перевищенням наданих йому повноважень.

Оскільки ані Конституцією України, ані
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та Рішенням
№671 від 22.02.2014 року 22 сесії 6 скликання
Вінницької обласної Ради голова
обласної ради не наділений
повноваженнями приймати та
реалізовувати одноособово
розпорядження з вищенаведених питань.
Суд дійшов висновку, що при прийнятті
розпоряджень від 05.05.2014 №64 та №178 від
06.06.2014 року голова Вінницької обласної
Ради діяв не на підставі, поза межами та
не у спосіб, що визначені Конституцією
та законами України.

У свою чергу, вчинення органом
місцевого самоврядування дій у межах
компетенції, але непередбаченим
способом, у непередбаченій законом
формі або з виходом за межі компетенції
є підставою для визнання таких дій та
правових актів, прийнятих у процесі їх
здійснення, неправомірними та
незаконними і відповідно - підставою
для їх подальшого скасування.

Згідно частини 1 статті 74 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" органи та посадові особи
місцевого самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог частини 1 статті 94 КАС України та
частини 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним і скасувати
розпорядження Голови Вінницької
обласної Ради № 64 від 05.05.2014 року "Про
звільнення ОСОБА_5 з посади головного
лікаря Вінницького обласного
клінічного шкірно-венерологічного
диспансеру".

Визнати протиправним і скасувати
розпорядження Голови Вінницької
обласної Ради №178 від 06.06.2014 року "Про
призначення ОСОБА_8 на посаду головного
лікаря Вінницького обласного
клінічного шкірно-венерологічного
диспансеру"

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Яремчука Юрія Яковича
судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя: Томчук Андрій
Валерійович