Справа № 826/805/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/805/14
1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при
секретарі - Войтковській Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Національний
центр імені Олександра Довженка" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Державного підприємства "Національний
центр імені Олександра Довженка" до
Державної фінансової інспекції в місті
Києві про визнання протиправними та
скасування пунктів 1, 2, 4, 5, 9, 11 та
частково 8 вимоги викладеної в листі №
26-04-14-14/17465 від 23.12.2013,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Національний
центр імені Олександра Довженка"
звернулося до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в місті
Києві про визнання протиправними та
скасування пунктів 1, 2, 4, 5, 9, 11 та
частково 8 вимоги викладеної в листі №
26-04-14-14/17465 від 23.12.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Позивач не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 травня 2014 року та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
суд дійшов наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
Держаною фінансовою інспекцією в місті
Києві було проведено ревізію фінансово
- господарської діяльності Державного
підприємства "Національний центр
Олександра Довженка" за період з 01.05.2012
по завершальний звітний період 2013 року
за результатами якої складено акт №
04-30/2496 від 14.11.2013.

23.12.2013 Держаною фінансовою інспекцією в
місті Києві з метою повного усунення
виявлених ревізією, результати якої
відображені в акті № 04-30/2496 від 14.11.2013,
порушень та недоліків, попередження їх
виникнення в подальшому на ім'я в.о.
генерального директора Державного
підприємства "Національний центр
Олександра Довженка" складено лист №
26-04-14-14/17465 "Про усунення порушень,
виявлених ревізією".

В пунктах 1, 2 зазначеного листа вказано
наступне: "1. Опрацювати матеріали
ревізії та розглянути питання
притягнення до відповідальності осіб,
винних у допущених порушеннях.

2. Ревізією встановлено, що Центром
(Виконавець) в рамках виконання
договорів державного замовлення
щодо збереження національної
кіноспадщини, в січні 2013 року укладено
Договір з ТОВ "Саламандра-Україна" на
виконання робіт з виведення матеріалу
на негатив загальною вартістю 3200000,0
гривень.

При цьому, незважаючи на те, що
Методичними рекомендаціями щодо
порядку розміщення державного
замовлення в галузі кінематографії, що
здійснює Державне агентство України з
питань кіно, затверджених наказом
Державного агентства України з питань
кіно від 07.10.2011 №22 визначено, що при
виборі підприємств-підрядників на
виконання послуг Виконавець не повинен
допускати необгрунтованого завищення
вартості робіт (матеріалів, послуг),
Центром при укладанні договору з ТОВ
"Саламандра-Україна", в порушення п.4
ст.179 Господарського кодексу України
від 16.01.2003 №43 6-ІV, не ініційовано
включення до договору умову надання
Товариством копій документів
підтверджуючих фактичні витрати. Як
наслідок, проведеною зустрічною
звіркою в ТОВ "Саламандра - Україна"
встановлено завищення вартості
виконаних робіт через безпідставне або
включення в завищених розмірах до
калькуляції витрат окремих послуг, в
результаті чого Центром в період з
01.01.2013 по 01.10.2013 додатково використано
державних фінансових ресурсів та
завдано матеріальної шкоди (збитків)
державі на суму 1603,92 тис. гривень.

В зв'язку з цим Держфінінспекція в м.
Києві вимагає відшкодувати завдану
матеріальну шкоду в сумі 1603,92 тис. грн. в
порядку визначеному ч.1 cm. 1166 Цивільного
кодексу України та забезпечити
повернення цих коштів до державного
бюджету."

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи. Державний
фінансовий контроль забезпечується
органом державного фінансового
контролю через проведення державного
фінансового аудиту, перевірки
державних закупівель та інспектування.
Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Частиною першою статті 4 зазначеного
Закону встановлено, що інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Абзацом 5 пункту 35 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 550 від
20.04.2006 встановлено, що виявлені
допущені об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції
контролюючого органу, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Пунктами 1, 7, 8, 13 та 15 частини першої
статті 10 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
встановлено, що органу державного
фінансового контролю надається право:
перевіряти в ході державного
фінансового контролю грошові та
бухгалтерські документи, звіти,
кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо);
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; порушувати перед
відповідними державними органами
питання про визнання недійсними
договорів, укладених із порушенням
законодавства, у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
отримані підконтрольними установами
за незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства; при
виявленні збитків, завданих державі чи
підприємству, установі, організації, що
контролюється, визначати їх розмір у
встановленому законодавством порядку;
порушувати перед керівниками
відповідних органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ та організацій
питання про притягнення до
відповідальності осіб, винних у
допущених порушеннях.

Отже, Державна фінансова інспекція та
її територіальні органи, зокрема,
наділені повноваженнями пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства, при
виявленні збитків, завданих державі чи
підприємству, установі, організації, що
контролюється, визначати їх розмір у
встановленому законодавством порядку
та порушувати перед керівниками
відповідних органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ та організацій
питання про притягнення до
відповідальності осіб, винних у
допущених порушеннях. При цьому
розгляд питання щодо притягнення
винних осіб до відповідальності
можливий лише після розгляду
матеріалів ревізії, в яких і зазначено
яке саме порушення допущено і
відповідальну за порушення особу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у відповідача були наявні
правові підстави для викладення в
пункті 1 листа № 26-04-14-14/17465 від 23.12.2013
вимоги щодо опрацювання матеріали
ревізії та розглянути питання
притягнення до відповідальності осіб,
винних у допущених порушеннях.

Відповідно до акту ревізії № 04-30/2496 від
14.11.2013 встановлено, що позивач мав
правовідносини з ТОВ "Салманадра -
Україна" за договором про закупівлю
робіт № 9 від 22.01.2013 розрахунки за яким
проводились шляхом безготівкової
оплати за рахунок державних фінансових
ресурсів.

Розділом 1 вказаного договору
визначено, що Виконавець
зобов'язується у 2013 році виконати
роботи, а Замовник - прийняти і оплатити
такі роботи. Найменування робіт: роботи
з виведення матеріалу на негатив.
Кількість робіт складається із
сумарної кількості робіт згідно з
Актами приймання-передачі виконаних
робіт. Перелік та обсяг робіт, які
необхідно виконати викладені у Додатку
№1 "Технічне завдання" до Договору №9.

Згідно з пунктом 3.1 договору № 9 від
22.01.2013, вартість робіт з виведення
матеріалу на негатив у кількості 80000
метрів (40,00 грн. за 1 метр без ПДВ)
становить 3200000,00 грн., без ПДВ.

В обґрунтування ціни Договору №9, до
зустрічної звірки проведеною
Державною фінансовою інспекцією в м.
Києві ТОВ «Саламандра - Україна» надано
плановий розрахунок собівартості
виробництва на місяць, затверджений
директором Товариства Долінченко О.М.
03.09.2012 та підписаний заступником
головного бухгалтера ОСОБА_4,
відповідно до якого собівартість
виводу 1 метра плівки із врахуванням
податку на прибуток становить 43,56 грн.

В плановому розрахунку зазначено
статті витрат (оренда, електроенергія,
опалення, вода, амортизація, охорона,
заходи пожежної безпеки, заробітна
плата, нарахування на фонд заробітної
плати, обслуговування виробництва,
адміністративні витрати, послуги
зв'язку та банку, непередбачувані
витрати, транспортні витрати, ремонтні
роботи, електромонтажні роботи).
Планова сума склала 1008000,0 грн. Також
проведено розрахунок собівартості
виводу одного метра плівки: потужність
виробництва на день - 2000 м; потужність
виробництва на місяць - 42000,0 м;
собівартість виводу одного метра
плівки - 24,0 грн.; з урахуванням проб,
плівки та хімії 20% - 28,8 грн.;
собівартість виводу із врахуванням
проценту прибутковості 25% - 36,0 грн.;
собівартість виводу із врахуванням
податку на прибуток 21% - 43,56 грн.

На думку відповідача, позивачем в
порушення п.4 ст. 179 Господарського
кодексу України не було ініційовано
включення до договору умови про
надання ТОВ «Саламандра - Україна»
копій документів підтверджуючих
фактичні витрати, а тому відповідачем
встановлено завищення вартості
виконаних робіт через безпідставне
включення до калькуляції витрат на
окремі послуги, в результаті чого
позивачем в період з 01.01.2013 по 01.10.2013
додатково використано державні
фінансові ресурси та завдано
матеріальної шкоди на суму 1 603 919,32 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до роз'яснювального листа
Міністерства фінансів України
№31-08410-07/23-357/246 від 15.02.2013 року
калькуляція собівартості (плановий
розрахунок) не є господарською
операцією, а тому не потребує
підтвердження щодо фактичних витрат.

Відповідно до частини 2 ст.175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

На підтвердження виконання умов
Договору №9, сторонами складено Акт
здачі - прийняття робіт (надання послуг)
від 17.05.2013 року №27, згідно якого
Виконавцем були надані роботи з
виведення матеріалу на негатив у
кількості 79836,9 метрів на загальну суму 3
193 472,00 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України та ст. 203
Господарського кодексу України
сторони припинили свої договірні
зобов'язання шляхом їх належного
виконання.

Відшкодування збитків може мати місце
тільки за умови порушення
зобов'язань(частина 1 статті 623
Цивільного кодексу України, стаття 224
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Крім того, згідно частини 3 статті 632
Цивільного кодексу України зміна ціни
в договорі після його виконання не
допускається.

Отже, враховуючи що порушення
зобов'язання в даному випадку відсутнє,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для відшкодування збитків.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 207 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до положень статті 204
Цивільного кодексу України діє
презумпція правомірності правочину,
тобто правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
фінансового інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому
законодавством порядку.

Отже, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину відповідач має
право лише звертатися до судів з
позовами про стягнення в дохід держави
коштів, отриманих по правочинах,
здійснених з метою, що свідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність. Інший
підхід потенційно надасть можливість
посадовим особам державних органів на
власний розсуд оголошувати будь-який
правочин недійсним (нікчемним) без
звернення до суду, що не є правильним
виходячи з загальних засад
судочинства.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про визнання
протиправним та скасування пункту 2
вимоги відповідача викладеної в листі
№ 26-04-14-14/16875 від 23.12.2013.

Пунктом 4 вимоги викладеної в листі №
26-04-14-14/17465 від 23.12.2013 передбачено
наступне: "4. В іншому випадку, Центром в
порушення вимог п.1 ст.75 Господарського
кодексу України від 16.01.2003 №436-IV
здійснено додаткові витрати на оплату
ТОВ "Інноваційний центр "Бізнес Групп"
за надання аудиторських послуг,
необхідність яких не підтверджена та
не передбачена фінансовими планами на
2012 та 2013 роки, чим завдано матеріальної
шкоди (збитків) державі на суму 30,0 тис.
гривень.

В зв'язку з цим Держфінінспекція в м.
Києві вимагає відшкодувати завдану
матеріальну шкоду в сумі 30,0 тис. грн. в
порядку визначеному ч.1 ст. 1166
Цивільного кодексу України.

Позивачем було укладено з ТОВ
"Інноваційний центр "Бізнес групп"
договір № 30 від 20.12.2012 на надання послуг
із організації проведення аудиту за
яким проведено витрати на сплату
послуг із організації проведення
аудиту в розмірі 30 000 грн.

Частинами першою та другою статті 75
Господарського кодексу України
встановлено, що державне комерційне
підприємство зобов'язане приймати та
виконувати доведені до нього в
установленому законодавством порядку
державні замовлення, враховувати їх
при формуванні виробничої програми,
визначенні перспектив свого
економічного і соціального розвитку та
виборі контрагентів, а також складати і
виконувати річний та з поквартальною
розбивкою фінансовий план на кожен
наступний рік. Основним плановим
документом державного комерційного
підприємства є фінансовий план,
відповідно до якого підприємство
отримує доходи і здійснює видатки,
визначає обсяг та спрямування коштів
для виконання своїх функцій протягом
року відповідно до установчих
документів. Фінансовий план підлягає
затвердженню до 1 вересня року, що
передує плановому, якщо інше не
передбачено законом.

Договір між Державним підприємством
"Національний центр імені Олександра
Довженка" та ТОВ "Інноваційний центр
"Бізнес групп" було укладено відповідно
до вимог пункту 3 статті 179
Господарського кодексу України, а
також на виконання п. 6.6. Методичних
рекомендацій щодо порядку розміщення
державного замовлення в галузі
кінематографії, що здійснює Державне
агентство України з питань кіно
затверджених наказом Державного
агентства з питань кіно № 22 від 07.10.2011.

Крім того, фінансовий план Державного
підприємства "Національний центр імені
Олександра Довженка" затверджується до
1 вересня року, що передує плановому,
тобто коли жодної потреби у проведені
аудиту ще не існувало. Таким чином,
позивачем правомірно віднесено
послуги з проведення аудиту до
інформаційно-консультаційних послуг і
були оплачені за рахунок інших
адміністративних витрат (рядок 014/5),
адже замовлення послуг із забезпечення
проведення аудиту не є основною
щорічно функцією позивача, а є
додатковою разовою потребою,
необхідність в якій виникла через рік
після складання фінансового плану
державного підприємства і яка не могла
бути передбачена раніше.

Відповідно до п.35 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р.
№550, виявлені допущені об'єктом
контролю порушення законодавства,
контроль за дотриманням якого
віднесено до компетенції
контролюючого органу, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Отже, державним фінансовим інспектором
було зроблено висновок що аудиторські
послуги не передбачені фінансовими
планами на 2012 та 2013 роки без посилання
на норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено. Враховуючи викладене,
колегія суддів дійшла висновку про
визнання протиправним та скасування
пункту 4 вимоги відповідача викладеної
в листі № 26-04-14-14/17465 від 23.12.2013.

Пунктом 5 вимоги викладеної в листі №
26-04-14-14/17465 від 23.12.2013 передбачено
наступне: "5. Ревізією встановлено, що
Центром, в порушення п.1 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 №996-XIV та умов договорів оренди,
не укладено з орендарями договори про
відшкодування витрат на утримання
орендованого майна. Як наслідок,
Центром здійснювалася сплата
земельного податку без послідуючого
відшкодування вказаних витрат ПП
"Абсолют-Холдінг" на суму 181,95 тис. грн.
та ТОВ "Інтершарм" на суму 6,53 тис. грн.,
чим в період з 01.05.2012 по 01.10.2013 Центром
проведено непродуктивних витрат та
завдано збитків державі на загальну
суму 188,48 тис. гривень.

В зв'язку з цим Держфінінспекція в м.
Києві вимагає відшкодувати завдану
матеріальну шкоду в сумі 188,48 тис. грн. в
порядку визначеному ч.1 cm. 1166 Цивільного
кодексу України.

Також, забезпечити укладання договорів
про відшкодування витрат на утримання
орендованого майна (компенсацію
земельного податку) з ПП
"Абсолют-Холдінг" та ТОВ "Інтершарм"."

Судова колегія не погоджується з
вказаним твердженням Державної
фінансової інспекції в місті Києві та
висновками суду першої інстанції з
цього приводу, враховуючи наступне.

Згідно приписів статті 10 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», визначено істотні
умови договору оренди майна
підприємства державної форми
власності, причому норми статей 638 та 762
ЦК України передбачають, що саме
визначені статтею 10 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» умови договору оренди є такими,
що обов'язкові для зазначеного типу
правочинів.

Вказана норма не передбачає істотною
умовою договору оренди державного
майна визначення сторонами порядку
відшкодування плати за землю, що
знаходиться під орендованим об'єктом
нерухомості.

Разом з тим, договори оренди № 2908-96 від
30.08.96 року та № 3827/1 від 27.03.07 року між
орендодавцем позивачем та орендарями
приватним підприємством
«Абсолют-Холдинг» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інтершарм», згідно яких орендарям
передано в тимчасове оплатне
користування певні майнові об'єкти
нерухомості, не передбачають
визначених сторонами правочину умов
компенсації орендарями орендодавцю
плати за землю або сум земельного
податку. При цьому, суд бере до уваги, що
невизначення сторонами вказаних умов
правочину є вираженням принципу
свободи договору, визначеного статтею 6
ЦК України, оскільки нормами закону,
чинними на час укладення вказаних
правочинів, не передбачалося
імперативної обов'язковості внесення
до договору оренди нерухомості умов та
порядку відшкодування орендарем плати
за землю або сум земельного податку.

При цьому, Державна фінансова
інспекція в місті Києва, вимагаючи
відшкодування збитків державі на суму
188,48 тисяч гривень через
невідшкодування земельного податку, не
навела жодних норм права, які були
порушені орендодавцем або орендарями
при невизначені умовами відповідних
правочинів оренди порядку компенсації
орендодавцеві земельного податку.
Згідно статті 796 ЦК України, одночасно з
правом найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) наймачеві надається право
користування земельною ділянкою, на
якій вони знаходяться, а також право
користування земельною ділянкою, яка
прилягає до будівлі або споруди, у
розмірі, необхідному для досягнення
мети найму. При цьому закон не
передбачає безпосередньо яким саме має
бути таке користування - платним чи
безоплатним. Закон також не забороняє
включати вартість земельного податку,
який підлягає внесенню орендодавцем
державі - в суму самої орендної плати.

Згідно частини 1 статті 623 ЦК України та
статті 224 ГК України боржник, який
порушив зобов'язання, повинен
відшкодувати кредитору у повному
обсязі завдані порушенням збитки,
включаючи реальні збитки та упущену
вигоду. У відповідності зі статтею 225 ГК
України до складу збитків включаються,
зокрема, додаткові витрати (штрафні
санкції, сплачені іншим суб'єктам,
вартість додаткових робіт, додатково
витрачених матеріалів тощо), понесені
стороною, яка зазнала збитків, а також
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Крім того, необхідними умовами
цивільно-правової відповідальності по
відшкодуванню збитків за загальними
правилами є:

- протиправність поведінки особи;

- збитки, як результат протиправної
поведінки;

- причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і завданими збитками;

- вина особи, що заподіяла збитки.

Відсутність хоча б одного з
вищевказаних елементів, які утворюють
склад цивільного правопорушення,
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання ним взятих на себе
зобов'язань, оскільки в даному випадку
його поведінка не може бути
кваліфікована як правопорушення.

Разом з тим, оскільки в діях
орендодавця державного підприємства
«Національний центр Олександра
Довженка» та орендарів приватного
підприємства «Абсолют-Холдинг» та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтершарм» - судом
не встановлено ані факту
протиправності їх поведінки у
відносинах оренди нерухомості, ані
факту наявності збитків та факту вини у
допущенному правопорушенні, законні
підстави для відшкодування державі
збитків в сумі 188,48 тисяч гривень - є
відсутніми. Аналогічна правова позиція
висловлена і в пункті 3.8 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.11 року № 6 «Про деякі
питання практики розгляду спорів у
справах, що виникають із земельних
відносин».

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про визнання протиправним та
скасування пункту 5 вимоги викладеної в
листі № 26-04-14-14/17465 від 23.12.2013.

Пунктом 8 вимоги викладеної в листі №
26-04-14-14/17465 від 23.12.2013 передбачено
наступне:: "8. Центром при використанні
коштів на ремонтні роботи не
здійснювався контроль за
достовірністю включення даних до актів
приймання виконаних будівельних робіт
щодо їх вартості та обсягів, в
результаті чого недотримано вимоги ДБН
Д. 1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду
України від 27.08.2000 №174, та безпідставно
сплачено ТОВ „Компанія „Сельта" - за
рахунок бюджетних коштів 15,77 тис.
грн., ПП Фірма "Лука" 7,27 тис. грн. (в т.ч. за
рахунок бюджетних коштів - 2,68 тис.грн.)
та ПП "Електрошком";- 6,22 тис. грн., а також
Центром в період 01.05.2012 по 01.08.2013 завдано
збитки державі на загальну суму 29,26 тис.
гривень.

В зв'язку з цим Держфінінспекція в м.
Києві вимагає відновити в
бухгалтерському обліку Центру
дебіторську заборгованість за ТОВ
"Компанія"Сельта" на суму 15,77 тис. грн.,
ПП Фірма "Лука" на суму 7,27 тис. грн., ПП
"Електрошком" на суму 6,22 тис. грн.,
провести претензійно-позовну роботу по
погашенню вказаними підрядними
організаціями цієї дебіторської
заборгованості, а також: забезпечити
повернення коштів до державного
бюджету на суму 18,45 тис. гривень.

Позивачем було укладено з ПП
"Електроком" договори № 16/12 від 10.07.2012
відповідно до якого останнє виконувало
функції генпідрядника з
електрозабезпечення вентиляції 5-го
поверху виробничо-адміністративного
приміщення позивача та №19/12 від 31.07.2012 -
з електрозабезпечення вентиляції 8-го
поверху від ПР6-3 (6 поверх)
виробничо-адміністративного
приміщення позивача.

Відповідно до акту ревізії № 04-30/2496 від
14.11.2013 за результатами зустрічної
звірки ПП "Електроком" за період з 01.05.2012
по 01.08.2013 проведеної з метою
документального підтвердження виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків встановлено, що в
порушенням пунктів 3.3.10.1 та 3.3.12 ДБН
Д.1.1-1-2000 ПП "Електроком" завищено
вартість виконаних ремонтних робіт (за
рахунок різниці у вартості матеріалів
та заробітній платі) на загальну суму
6224,96 грн. (оплату проведено за рахунок
власних коштів).

Позивач, в апеляційній скарзі зазначає,
що відповідачем було безпідставно не
враховано транспортні послуги з
перевезення вантажу у розмірі 5000 грн.

Враховуючи, що завищення вартості
ремонтних робіт на суму 6224,96 грн. було
пов'язано з різницею у вартості
матеріалів та заробітній платі, а не у
зв'язку з встановленням факту
безпідставного включення до вартості
будівельних робіт транспортних послуг,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для часткового
скасування пункту 8 вимоги викладеної в
листі № 26-04-14-14/17465 від 23.12.2013.

Пунктом 9 вимоги викладеної в листі №
26-04-14-14/17465 від 23.12.2013 передбачено
наступне: 9. Проведеним співставленням
положень посадових інструкцій,
цивільно-правових договорів та актів
приймання-передачі виконаних робіт,
встановлено, що роботи в укладених
цивільно-правових договорах з фізичною
особою ОСОБА_5 (підбір та обробка
інформації, складання бюджетного
запиту на 2014-2016 pp., протягом 2012 року
здійснювати пошук в архіві Центру
Довженко даних по заробітній платі,
згідно звернень, та надавати ці дані у
формі інформаційної довідки) дублюють
виконання основних посадових
обов'язків штатного працівника -
заступника головного бухгалтера
ОСОБА_5, на яку посадовою інструкцією
покладено відповідальність за ведення
операцій із заробітної плати.
Розрахунки з фізичною особою ОСОБА_5
Центром проведено на підставі актів
виконаних робіт від 24.12.2012 та 30.07.2013, при
цьому без зазначення та конкретизації
в них обсягу робіт та одиниці виміру
господарських операцій. В свою чергу,
заступником головного бухгалтера
Центру ОСОБА_5 не вчинено відповідних
дій під час виконання наданих їй
службових повноважень, а саме не
перевірено складені і підписані нею (як
фізичною особою) акти виконаних робіт
(наданих послуг) від 24.12.2012 та від 30.07.2013
на наявність у документах обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарських операцій діючому
законодавству, прийнято їх до
виконання, а також не передано
головному бухгалтеру для прийняття
відповідного рішення, як це
передбачено п. п. 2.15, 2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88.

Зазначене вплинуло на необ'єктивність
рішення керівництва Центру щодо
прийняття до виконання вказаних актів
виконаних робіт, складених з
порушенням п.2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV,
та одержання ОСОБА_5 неправомірної
вигоди у вигляді винагороди на
загальну суму 17,4 тис. грн. (узгодженої
між сторонами в договорах без номерів
реєстрації та дат їх складання), а також
Центром завдано матеріальної шкоди
(збитків) державі на загальну суму 23,44
тис. грн. (з урахуванням відрахувань
до фондів соціального страхування).

В зв'язку з цим Держфінінспекція в м.
Києві вимагає відшкодувати завдану
матеріальну шкоду в сумі 23,44 тис. грн. в
порядку визначеному ч.І cm. 1166
Цивільного кодексу України."

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та громадянкою ОСОБА_5
було укладено ряд договорів, зокрема,
№ 48 від 01.07.2013 та ще один договір б/н б/д.

Згідно з пунктом 1.1 Договору №48 від
01.07.2013 позивач доручає, а ОСОБА_5
зобов'язується виконати наступні
роботи (надати послуги): підбір та
обробка інформації, складання
бюджетного запиту на 2014-2016 pp.

Пунктами 1.2, 1.3 та 3.1 вказаного договору
встановлено, що позивач зобов'язується
своєчасно прийняти й оплатити виконану
роботу. Термін виконання робіт з 01.07.2013
по 31.07.2013. За виконану роботу позивач
сплачує ОСОБА_5 винагороду у розмірі
5000,0 грн.

Згідно даних розрахунково-платіжної
відомості №000001600 за липень 2013 року
ОСОБА_5 нараховані 5000,0 грн., розрахунки
проведено в повному обсязі.

Згідно розділу 1 договору б/н б/д
укладеного позивачем з ОСОБА_5, позивач
доручає, а ОСОБА_5 бере на себе
зобов'язання виконати такі роботи
(надати послуги): протягом 2012 року
здійснювати пошук в архіві Центру
Довженко даних по заробітній платі,
згідно звернень, та надавати ці дані у
формі інформаційної довідки.

Пунктами 1.3, 2.1 та 2.2 вказаного договору
встановлено, що позивач зобов'язується
своєчасно прийняти й оплатити виконану
ОСОБА_5 роботу. За виконану роботу
позивач сплачує ОСОБА_5 винагороду у
розмірі 12400,0 грн. Оплата виконується в
грудні 2012 року.

Згідно даних відомості нарахування
коштів №31 28.12.2012 ОСОБА_5 перераховано
коштів в розмірі 9969,60 грн.

Судом першої інстанції також
встановлено, що ОСОБА_5 працює у
позивача на посаді заступника
головного бухгалтера.

Відповідно до пункту 8 Посадової
інструкції для заступника головного
бухгалтера, затвердженої генеральним
директором позивча ОСОБА_6 15.01.2008
заступник головного бухгалтера
приймає участь у проведенні
економічного аналізу діяльності,
рентабельності і фінансового стану,
розрахунку показників, які
характеризують діяльність,
рентабельність і фінансовий стан
Центру.

Пунктами 2, 7 та 7 зазначеної Посадової
інструкції встановлено, що заступник
головного бухгалтера здійснює
супроводження ведення бухгалтерського
обліку господарсько-фінансової
діяльності у відповідності з
Положеннями (стандартами)
бухгалтерського обліку. Здійснює
контроль за дотриманням порядку
оформлення первинних бухгалтерських
документів. Здійснює ведення
бухгалтерського обліку заробітної
плати і інших видів оплати прац.

Згідно з пунктами 7, 8 та 13 Посадової
інструкції заступника головного
бухгалтера, узгодженої головним
бухгалтером Генета І.М., начальником
відділу правової роботи, кадрової
роботи та документообігу Шевель І.П. та
затверджену в.о генерального директора
Федорчук В.О. 21.02.2013 заступник головного
бухгалтера приймає участь у складанні
фінансової звітності по всім видам
діяльності. Складає бухгалтерську,
статистичну та податкову звітність.
Виконує роботи з формування, ведення і
зберігання бази даних бухгалтерської
інформації, вносить зміни до
довідкової та нормативної інформації,
використовуваної при обробці даних.

Отже, судом першої інстанції зроблено
вірний висновок, що роботи виконані за
укладеними цивільно-правовими
договорами з ОСОБА_5 дублюють виконання
основних посадових обов'язків штатного
працівника - заступника головного
бухгалтера ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги щодо
визнання протиправним та скасування
пункту 9 вимоги викладеної в листі №
26-04-14-14/17465 від 23.12.2012 є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Також в пункті 11 вимоги викладеної в
листі № 26-04-14-14/17465 від 23.12.2013
передбачено наступне: "11.Також
встановлено порушення вимог п.7
постанови Кабінету Міністрів України
„Про суми та склад витрат на
відрядження державних службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів" від 02.02.2011 №98, п.1 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від
16.07.1999 №996-XIV, при розрахунках з
підзвітними особами в період з 01.05.2013 по
01.10.2013, а саме: безпідставна оплата
проїзду заступнику генерального
директора Козленку І.В. з Канн до Ніцци
на суму 0,19 тис. грн. та Аблякімову Р.С. з
Ніцци до Канн на суму 0,13 тис. грн.,
безпідставна оплата проживання в м.
Порденоне (Італія) генеральному 1
директору Федорчук В.О. на суму 3,02 тис.
грн., безпідставна оплата поїздки
головного бухгалтера Генети І.М. на
Міжнародний кінофестиваль (м. Одеса) на
суму 1,78 тис. грн., оплата добових в
завищених розмірах заступнику '
генерального директора Козленку І.В.
при відрядженні на 63-й Берлінський
міжнародний кінофестиваль на суму 0,8
тис. грн., внаслідок чого завдано
матеріальної шкоди (збитків) державі на
загальну суму 5,92 тис. гривень.

В зв'язку з цим Держфінінспекція в м.
Києві вимагає відшкодувати завдану
матеріальну шкоду в сумі 5,92 тис. грн. в
порядку визначеному ч.1 cm. 1166 Цивільного
кодексу України.".

Відповідно до наказу № 69к від 09.06.2012
Генета І.М. була відряджена до м. Одеса
на 3-й Міжнародний кінофестиваль „Німі
Ночі 2012", організатором якого є
благодійний фонд імені Івана та Юрія
Липів. Відповідно до запрошення,
Благодійний фонд просить Центр
посприяти в безпосередній організації
фестивалю та відрядити до Одеси для
підготовчих та організаційних робіт
спеціалістів Центру (прізвища
спеціалістів не зазначено).

Відповідно до звіту про використання
коштів, наданих на відрядження або під
звіт №32 від 22.06.2012, Генеті І.М.
неправомірно відшкодовано кошти на
відрядження, чим завдано збитків на
суму 1780,40 гривень.

Пунктом 1 Інструкції про службові
відрядження в межах України та за
кордон затвердженої наказом
Міністерства фінансів України № 59 від
13.03.1998 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 31.03.1998 за № 218/2658
встановлено, що службовим
відрядженням вважається поїздка
працівника за розпорядженням
керівника органу державної влади,
підприємства, установи та організації,
що повністю або частково утримується
(фінансується) за рахунок бюджетних
коштів (далі - підприємство), на певний
строк до іншого населеного пункту для
виконання службового доручення поза
місцем його постійної роботи (за
наявності документів, що підтверджують
зв'язок службового відрядження з
основною діяльністю підприємства).
Документами, що підтверджують зв'язок
такого відрядження з основною
діяльністю підприємства, є, зокрема
(але не виключно): запрошення сторони,
що приймає і діяльність якої
збігається з діяльністю підприємства,
що направляє у відрядження; укладений
договір чи контракт; інші документи,
які встановлюють або засвідчують
бажання встановити цивільно-правові
відносини; документи, що засвідчують
участь відрядженої особи в
переговорах, конференціях або
симпозіумах, інших заходах, які
проводяться за тематикою, що
збігається з діяльністю підприємства,
яке відряджає працівника

Враховуючи, що позивачем не було надано
документів на підтвердження факту
зв'язку службового відрядження Генети
І.М. з основною діяльністю державного
підприємства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
відшкодування Генеті І.М. у якості
коштів на службове відрядження суми в
розмірі 1780,40 грн. та відсутність
підстав для скасування пункту 11 вимоги
викладеної в листі № 26-04-14-14/17465 від
23.12.2013.

Відповідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи а також
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання. Таким
чином, колегія суддів приходить до
висновку, що судом першої інстанції
було неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи а також
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим постанова суду
першої інстанції підлягає частковому
скасуванню з прийняттям нового рішення
у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Національний центр імені
Олександра Довженка" - задовольнити
частково.
Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 травня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позову
про визнання протиправними та
скасування пунктів 2, 4, 5 вимоги
Державної фінансової інспекції в м.
Києві, викладеної в листі № 26-04-14-14/17465
від 23.12.2013 - скасувати.

Адміністративний позов Державного
підприємства "Національний центр імені
Олександра Довженка" - задовольнити в
частині визнання протиправними та
скасування пунктів 2, 4, 5 вимоги
Державної фінансової інспекції в м.
Києві, викладеної в листі № 26-04-14-14/17465
від 23.12.2013.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 2, 4, 5 вимоги Державної
фінансової інспекції в м. Києві,
викладеної в листі № 26-04-14-14/17465 від
23.12.2013.

В решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 травня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя

В.В.Файдюк

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя

Мєзєнцев Є.І.

Судді:

Чаку Є.В.