Справа № 461/6044/13 а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Справа №
876/5243/14Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Шинкар Т.І.

суддів
Гудима Л.Я.,

Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового засіданні
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 24 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В :

12.07.2011р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися в суд
з адміністративним позовом до
Управління пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області (далі-Управління) та
з урахуванням поданих уточнень
просили залучити в якості відповідача
Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області (далі-ГУ
ПФ) та співвідповідача Управління, та
визнати протиправною бездіяльність ГУ
ПФ щодо не нарахування та не виплат
позивачам соціальної допомоги,
передбаченої вимогам ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»; зобов'язати ГУ ПФ нарахувати
позивачам недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум, починаючи з 15.01.2011р. і в подальшому
до зменшення розміру встановленого
законодавством; стягнути з ГУ ПФ на
користь позивачів, як дітям війни
щомісячну державну соціальну допомогу
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, передбаченої ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» і
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням виплачених
сум, починаючи з 15.01.2011р. і в подальшому
до зменшення розміру встановленого
законодавством.

21.01.2014р. Галицьким районним судом м.
Львова у відкритому судовому засіданні
виключено з числа відповідачів
Управління пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 24 березня 2014 року позов
задоволено частково: зобов'язано ГУ ПФ
провести нарахування та виплату
ОСОБА_4, ОСОБА_5 підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
на підставі положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з врахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 15 січня 2011 року по 24 березня 2014
року включно. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області оскаржило його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі апелянт
просить постанову Галицького
районного суду м. Львова від 24 березня
2014 року скасувати і прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що у видаткову частину Закону
України «Про державний бюджет на 2011
рік» зміни не були внесені, тому кошти
на виплату спірного підвищення були
відсутні. В Прикінцевих положеннях
законів України про Державний бюджет
на 2011-2013 роки встановлено, що положення
статей 5 та 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабміном виходячи з
наявних фінансових ресурсів. Окрім
того, Рішенням Конституційного Суду
України від 26.11.2011р. №20-рп/2011 та від
25.01.2012 №3-рп/2012 підтверджена законність
повноважень Кабміну встановлювати
розмір пенсійних виплат, що судом не
було враховано при винесені постанови.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав.
Позивачі явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, належним чином
повідомлені про розгляд справи, що у
відповідності до вимог ст.196 КАС
України не є перешкодою для розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі мають статус дітей війни,
проте у підвищення до пенсії як дитям
війни їм виплачувалось не у
відповідності з вимогами ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Пунктом 7 частини першої Закону
України від 14 червня 2011 року №3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4 яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не
визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для вирішення спорів
зазначеної категорії, необхідно
надавати перевагу тій із них, що
прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься
у Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Отже, до набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів
України, тобто до 23 липня 2011 року, при
вирішенні справ цієї категорії щодо
розміру підвищення до пенсії дітям
війни застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону про
соціальний захист дітей війни.

За таких умов виплата спірного
підвищення повинна здійснюватися за
період з 15.01.2011р. по 22.07.2011р. включно в
розмірах, передбачених ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

В Прикінцевих положеннях законів
України про Державний бюджет на 2011-2013
роки встановлено, що положення статей 5
та 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабміном виходячи з наявних фінансових
ресурсів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.11.2011р. №20-рп/2011 та від 25.01.2012
№3-рп/2012 підтверджено законність
повноважень Кабміну встановлювати
розмір пенсійних виплат.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі ГУ ПФ, а також
виходячи з вимог п.15 Положення про
Пенсійний фонду України, затвердженого
постановою Кабміну № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Окрім того, колегія суддів вважає за
потрібне наголосити, що реалізація
особою права, яке пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, котра
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань судом не
приймається до уваги.

Так, у справі «Кечко проти України»
Європейський Суд з прав людини
констатував, що не приймає аргумент
Уряду щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань. Суди не повинні приймати
до уваги обставини, коли з набуттям
чинності певним законом, його нормами
призупиняється дія положень закону, що
був прийнятий раніше. І тому до спірних
правовідносин застосовується закон, що
діяв на момент виникнення у особи
відповідного права.

Щодо покликань відповідача в
апеляційній скарзі на те, що позивачами
пропущено строк звернення до суду, що є
підставою для для залишення позову без
розгляду, не заслуговують на увагу
суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції,
про порушення своїх прав позивачі
довідались 29.06.2011р. з листа Управління,
а до суду за захистом порушених прав
звернулись 12.07.2011р., тобто в межах
шестимісячного строку, а відтак вимоги
апелянта про пропуск строку звернення
до суду є безпідставними.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому належить
визнати дії відповідача щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачам підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» протиправними; зобов'язати ГУ ПФ
провести нарахування та виплату
позивачам підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 15.01.2011р. по 22.07.2011р.
включно, із урахуванням вимог ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат. В
решті позову слід відмовити.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції
частково не відповідають обставинам
справи, що є підставою постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області задовольнити
частково.

Постанову Галицького районного суду м.
Львова від 24 березня 2014 року у справі
№461/6044/13-а - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області щодо не
нарахування та не виплати ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 соціальної допомоги,
передбаченої вимогам ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області нарахувати та виплатити ОСОБА_4
та ОСОБА_5 недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням виплачених
сум, за період з 15.01.2011р. по 22.07.2011р.
включно.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Повний текст Постанови складено
23.07.2014р.