Справа № 2а-501/12
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-501/12
у 1-й інстанції: Колегаєва С.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Деснянського районного
суду м. Києва від 12 квітня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва,
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянського району
в м. Києві, Київського міського центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва,
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянського району
в м. Києві, Київського міського центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення, а також
основну та додаткову пенсії,
відповідно до ст. ст. 48, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 12 липня 2006
року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 12 квітня 2012 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задоволньнити позовні вимоги.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 2-ї
групи, що підтверджується відповідними
посвідченнями.

У відповідності до статті 49 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими для І групи - 10 мінімальних
пенсій за віком, для ІІ групи - 8
мінімальних пенсій за віком, а для III
групи - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоровлю, особам, віднесеним
до категорії 1 - інвалідам І групи
складає 100 % мінімальної пенсії за
віком, інвалідам II групи - 75 %
мінімальної пенсії за віком, а
інвалідам III групи - 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи,
однією із позовних вимог позивача є
визнання протиправним рішення
відповідача про зменшення розміру
пенсійних виплат неправомірним та
зобов'язання відновити порушене право
позивача на отримання державної та
додаткової пенсії відповідно до ст. ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", починаючи з 12 липня 2006
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звернувся з позовом до суду 27 березня
2012 року, а тому, стягненню підлягають
виплати з 27 вересня 2011 року.

Разом з тим, згідно Закону України №
3491-У1 від 14 червня 2011 року, яким внесені
зміни до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", яким
доповнено прикінцеві положення
пунктом 4 такого змісту; установити, що
у 2011 році норми і положення статей
39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених КМ України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України,
зокрема, постановою КМУ № 745 від 06.07.2011
року, яка набула чинності 23.07.2011 року.

За таких обставин, перерахунок та
доплата державної та додаткової
пенсії, передбачена ст. ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", підлягала
виплаті лише по 22 липня 2011 року.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову в частині нарахування та
виплати пенсії відповідно до ст. 50,54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
оскільки з 23.07.2011 року пенсійний орган,
обчислюючи розмір надбавки повинен
застосовувати встановлені Кабінетом
Міністрів України розміри такої
надбавки.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 в частині
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 12 липня 2006
року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з урахуванням звернення до суду із
позовом - 27 березня 2012 року, позивач має
право на перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2011 та 2012 роки.

За ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», інвалідам 2 групи,
виплачується щорічна допомога на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
Законом України «Про державний бюджет
на 2011 рік» не встановлено обмежень щодо
здійснення виплат у відповідності до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян».

Таким чином, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру пенсії та щорічної
допомоги на оздоровлення позивачеві
застосуванню підлягає стаття 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанова Кабінету Міністрів
України.

Частиною 3 статті 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку пенсій виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з
частиною 1 статті 28 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється в розмірі
визначеного законом про Держбюджет на
відповідний рік прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи те, що Законом України «Про
державний бюджет на 2011 рік» не
встановлено обмежень щодо здійснення
виплат у відповідності до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
колегія суддів вважає, що позивач має
право на щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, а тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до пункту 3
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року
№ 4282-VI, у 2012 році норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

З огляду на вказане, колегією суддів
встановлено, що на 2012 рік дія ст. 48
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
обмежується нормами Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік», а тому позивач має право на
щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
р. № 562.

З матеріалів справи вбачається, що
28.01.2014 р. позивач отримав компенсацію
на оздоровлення у розмірі 120 грн. за 2011
року у відповідності до постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р.
№ 562 (а. с. 13).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги позивача про стягнення
з Управління праці та соціального
захисту населення Деснянського району
в м. Києві недоплаченої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2012 рік є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 30 серпня 2010
року (яке набрало законної сили) у
справі № 2-4468/10 позовні вимоги ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянського району
в м. Києві, Київського міського центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
неправомірними задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянського району в м. Києві провести
перерахунок недоплаченої позивач суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2007, 2008, 2009 роки відповідно до положень
ст. 8 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язано Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат виплатити недоплаченої
позивачу суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки,
відповідно до положень ст. 8 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З огляду на вищенаведене, позовні
вимоги ОСОБА_3 в частині проведення
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" вже були
розглянуті та вирішені Деснянським
районним судом м. Києва від 30 серпня 2010
року у справі № 2-4468/10.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з постановленням
нового рішення про задоволення позову
частково.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України,
судове рішення апеляційної інстанції
є остаточним та оскарженню не підлягає,
як таке, що постановлене за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 183-2, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 12 квітня 2012 року скасувати
та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянського району в м. Києві щодо
відмови у здійсненні перерахунку
ОСОБА_3 щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення в розмірі
меншому, ніж це визначено Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2011 рік.

Зобов`язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянського району в м. Києві
здійснити перерахунок, а Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат провести
виплату ОСОБА_3 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
коштів.

У решті позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.