Справа № 809/2314/14
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.
Справа № 809/2314/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі судді
Лучко О.О. розглянувши у письмовому
провадженні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Городенківському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 року Державна податкова
інспекція у Городенківському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі - ДПІ у
Городенківському районі) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1) про стягнення податкового
боргу в розмірі 1835,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності 13.06.2002 року
та згідно поданої заяви від 17.01.2012 року
про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності ОСОБА_1 перейшов на спрощену
систему оподаткування та обрав вид
діяльності - посередництво в торгівлі
сільськогосподарської сировини живими
тваринами, текстильною сировиною та
напівфабрикатами та будівництво
житлових і нежитлових будівель та
відповідно до Рішення Копачинської
сільської ради Городенківського
району Івано-Франківської області
зобов'язаний був сплачувати єдиний
податок щомісяця не пізніше 20 числа
наступного місяця у розмірі 20
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати. Однак, відповідач
взятих на себе податкових зобов'язань
вчасно не виконував, а саме: за період з
травня по грудень 2013 року допустив
заборгованість по єдиному податку з
фізичних осіб в розмірі 1835,20 грн.
Заборгованість станом на день розгляду
справи боржником не сплачена. На
підставі наведеного позов просив
задовольнити повністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. На адресу суду
подав клопотання про розгляд справи за
його відсутності. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду. Правом на подання
письмового заперечення проти
заявленого позову не скористався. Заяв
та клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
надав.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
та оцінивши подані докази, суд прийшов
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог, а тому позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач як
суб'єкт підприємницької діяльності
зареєстрований Реєстраційною службою
Городенківського районного управління
юстиції в Івано-Франківській області
13.06.2002р. та взятий на облік у ДПІ
Городенківському районі (а.с. 9-10).

Згідно поданої заяви від 17.01.2012р. про
застосування спрощеної системи
оподаткування відповідач переведений
на спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності. Відповідно до
обраного виду діяльності
(посередництво в торгівлі
сільськогосподарської сировини живими
тваринами, текстильною сировиною та
напівфабрикатами та будівництво
житлових і не житлових будівель) та
відповідно до Рішення Копачинської
сільської ради Городенківського
району Івано-Франківської області
відповідач зобов'язаний був сплачувати
єдиний податок щомісяця не пізніше 20
числа наступного місяця у розмірі 20
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати (а.с. 13-14).

Однак, як вбачається з матеріалів
адміністративної справи та
підтверджується розрахунком суми
заборгованості за ФОП ОСОБА_1 станом на
01.07.2014 року рахується податковий борг в
розмірі 1835,20 грн. - заборгованість по
єдиному податку з фізичних осіб за
період з 20.05.2013 року по 20.12.2013 року
(щомісячний платіж - 229,40 грн.) (а.с. 5).

Оскільки, за відповідачем рахується
податковий борг, який виник раніше, і
ДПІ у Городенківському районі
надсилала ОСОБА_1 першу податкову
вимогу про сплату податкового боргу за
№110-19 від 20.04.2013 року, нова податкова
вимога відповідачу додатково не
надсилалась (а.с. 15).

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (далі - ПК
України), який, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно із п.6.1 ст.6 ПК України податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори. До місцевих
належать податки та збори, що
встановлені відповідно до переліку і в
межах граничних розмірів ставок,
визначених цим Кодексом, рішеннями
сільських, селищних і міських рад у
межах їх повноважень, і є обов'язковими
до сплати на території відповідних
територіальних громад (пункт 8.3).

Згідно із п.п.10.1.2 п.10.1 ст.10 ПК України до
місцевих податків належить єдиний
податок.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлюються главою 1
розділу ХІV ПК України.

Так, спрощена система оподаткування,
обліку та звітності - це особливий
механізм справляння податків і зборів,
що встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 ст.297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

В п.291.3 ст.291 ПК України передбачено, що
юридична особа чи фізична
особа-підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Згідно із п.291.4 ст.291 ПК України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності поділяються на першу,
другу, третю, четверту, п'яту та шосту
групи платників єдиного податку.

До другої групи платників єдиного
податку відносяться фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб та обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень (абз.2 п. 291.4 ст.291 ПК України).

Відповідно до п.295.1 ст.295 ПК України
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску
не пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. При цьому такі платники
єдиного податку можуть здійснити
сплату єдиного податку авансовим
внеском за весь податковий (звітний)
період ( квартал, рік), але не більш як
до кінця поточного звітного року.

Для обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву
(п.п.298.1.1 п.298 ст.298 ПК України).

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1,
перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування відповідно до свідоцтва
платника єдиного податку Серії А №347216,
зобов'язаний сплачувати єдиний податок
в розмірі 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Однак, визначений Законом обов'язок
щодо сплати єдиного податку відповідач
виконувавав неналежним чином,
внаслідок чого допустив
заборгованість.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України
орган державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість та законність
позовних вимог про стягнення з ФОП
ОСОБА_2 заборгованості по сплаті
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 1835,20 грн.

Наявність податкового боргу
відповідача підтверджується
дослідженими матеріалами справи,
доказів сплати заборгованості суду
відповідачем не представлено.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, а тому позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійсненні позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі ст.124 Конституції України,
керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
вул.Незалежності, буд.2, село Копачинці,
Городенківський район,
Івано-Франківська область, 78110) за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків, в дохід місцевого
бюджету податковий борг в розмірі 1835,20
грн. (одну тисячу вісімсот тридцять
п'ять гривень двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга подається до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Івано-Франківський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України
постанова набирає законної сили після
закінчення встановлених строків
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Лучко
О.О.