Справа № 808/3258/14
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року 16:46Справа № 808/3258/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Сірик К.Л.,

представника позивача: Грек О.В.,

представника відповідача: Ніколенка
М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали адміністративної
справи

за позовною заявою: Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до: Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь»

про: стягнення суми адміністративно -
господарських санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році у розмірі 5 498 811 грн. 19 коп.,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2014 Запорізьке обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі - позивач) звернулося до
Запорізького окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» (далі -
відповідач) про стягнення суми
адміністративно - господарських
санкцій та пені за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі 5 498 811 грн. 19 коп.

Ухвалою суду від 22.05.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№808/3258/14, закінчено підготовче
провадження та призначений судовий
розгляд справи на 05.06.2014.

Ухвалою суду від 05.06.2014 провадження у
справі зупинено до 19.06.2014 за
клопотанням відповідача для надання
додаткових доказів.

19.06.2014 провадження у справі поновлено
зі стадії судового розгляду. У судовому
засіданні оголошувалась перерва до
03.07.2014.

Ухвалою суду від 03.07.2014 провадження у
справі зупинено до 17.07.2014 за
клопотанням відповідача для надання
додаткових доказів.

17.07.2014 провадження у справі поновлено
зі стадії судового розгляду.

Розгляд справи здійснювався за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
«Камертон».

У судовому засіданні 17.07.2014 на підставі
ст.160 Кодексу адміністративного
судочинства України судом проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Позивач у судовому засіданні підтримав
вимоги позовної заяви з підстав,
викладених у позові та додаткових
поясненнях. В обґрунтування позовних
вимог посилається на ст.69
Господарського кодексу України,
ст.ст.19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі - Закон
України від 21.03.1991 №875-ХІІ), Постанову
Кабінету Міністрів України від 31.012007
№70 «Про порядок сплати підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, суми адміністративно -
господарських санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів» (далі -
Постанова КМУ від 31.01.2007 №70) та
зазначає, що середньооблікова
кількість штатних працівників, що
працювали у відповідача у 2013 році
склала 16 355 осіб. Таким чином,
середньооблікова кількість інвалідів,
відповідно до нормативу, встановленого
ч.1 ст.19 Закону України від 21.03.1991
№875-ХІІ на підприємстві відповідача
повинна складати 654 особу. Згідно
відомостей, наданих відповідачем у
звіті за 2013 рік, середньооблікова
кількість інвалідів на підприємстві
склала 577 осіб, що є меншим ніж
установлено нормативом. Просить позов
задовольнити та стягнути з відповідача
суму адміністративно - господарських
санкцій та пені за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі 5 498 811 грн. 19 коп.

Відповідач з позовними вимогами не
погодився з підстав, зазначених у
наданих письмових запереченнях.
Вважає, що викладені у позові вимоги є
безпідставними та не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства України,
у зв'язку з чим, позовні вимоги не
підлягають задоволенню. Зазначає, що
відповідачем було видано
розпорядження №75 від 11.02.2013 «Про заходи
щодо забезпечення виконання у 2013 році
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів», яким
зарезервовані на 2013 рік робочі місця
для працевлаштування інвалідів у
кількості 962 штатних працівника.
Відповідач відзвітував Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.
Відповідачем було у повній мірі
виконано зобов'язання щодо
інформування органів виконавчої влади
з питань праці та соціальної політики,
органів місцевого самоврядування та
громадських організацій інвалідів про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів. На
підставі вищевикладеного просить у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відкрите акціонерне товариство
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» ()
зареєстроване як юридична особа 18.04.2000
виконавчим комітетом Запорізької
міської ради та відноситься до
категорії суб'єктів господарювання,
яким, відповідно до ст.19 Закону України
від 21.03.1991 №875-ХІІ встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до Звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів форми 10-ПІ
річна-поштова, затвердженої наказом
Мінпраці України від 10.02.2007 № 42 (далі -
Звіт 10-ПІ), наданого відповідачем,
середньооблікова кількість штатних
працівників, що працювали у
відповідача за 2013 рік склала 16 355 осіб,
середньооблікова кількість інвалідів,
що працювали у відповідача у 2013 році
склала 577 осіб, кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до ст.19 Закону України від
21.03.1991 №875-ХІІ повинна складати 654 осіб.

Відповідачем у Звіті 10-ПІ самостійно
визначена сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 5440058,47грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 20 Закону України від 21.03.1991
№875-ХІІ підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до приписів ст.19 Закону
України від 21.03.1991 №875-ХІІ для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі 4%
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого Законом, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунку кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Як свідчать дані Звіту 10-ПІ про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, середньооблікова
кількість працюючих на підприємстві
відповідача у 2013 році складала 16 355
осіб.

Отже, відповідно до ст.19 Закону України
від 21.03.1991 №875-ХІІ норматив робочих
місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів у
відповідача повинен складати 654 осіб.
Згідно Звіту середньооблікова
кількість працевлаштованих інвалідів
склала 577 особи (різниця складає - 77
осіб).

Відповідач зазначає про те, що він
звітував Запорізькому міському центру
зайнятості по формі № 3-ПН, але
відповідно до листа Запорізького
міського центру зайнятості від 29.05.2014
ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» були надані
звіти лише 09.10.2013 року (60 вакансій),
01.11.2013 року (60 вакансій), 05.12.2013 року (10
вакансій).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 року № 316
була затверджена форма звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
«вакансії» та Порядку її подання.
Відповідно до вказаного порядку, форма
подається за наявності у роботодавця
попиту на робочу силу (вакансії) не
пізніше 10-ти робочих днів з дати
відкриття вакансії (й). Датою відкриття
вакансій є наступний день після
створення робочого місця чи припинення
трудових відносин з працівником,
робоче місце якого стає вакантним, або
дата, починаючи з якої може бути
укладений трудовий договір з найманим
працівником.

Окрім того, відповідно до Звіту форми №
3-ПН, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики від 19.12.2005 року № 420 (яка була
чинна до затвердження нової форми
звітності)- термін подання звітності
при наявності вакансій.

Згідно ч.3 ст. 18 Закону України від
21.03.1991 №875-ХІІ підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно діючого законодавства органами,
що сприяють працевлаштуванню
інвалідів є державна служба
зайнятості, управління праці та
соціального захисту населення. Як
свідчать матеріали справи,
відповідачем направлялися Звіти 3-ПН до
органу працевлаштування, однак,
інформацію про наявність робочих
місць, на яких може використовуватися
праця інвалідів, подано відповідачем
до центру зайнятості лише у жовтні,
листопаді та грудні 2013 року. Як
свідчать наявні у справі матеріали
Звіти 3-ПН, у січні, лютому, березні,
квітні, травні, червні, липні, серпні та
вересні до центру зайнятості не
подавалися. Крім того, відповідачем
зазначалася кількість вакансій менша,
ніж потрібно згідно нормативу. Отже, ні
центр зайнятості, ні інші органи, на які
законом покладено обов'язок
працевлаштування інвалідів, не могли
сприяти відповідачу у
працевлаштуванні інвалідів, оскільки
не мали протягом 2013 року належної та
своєчасної інформації щодо наявності у
останнього відповідних вакансій для
такої категорії громадян. Доказів щодо
виконання заходів, передбачених ч.4 ст.19
Закону України 21.03.1991 №875-ХІІ , у якій
йдеться про співпрацю з підприємствами
громадських організацій інвалідів,
відповідач також не надав.

Тобто, відповідач не вжив необхідних
заходів, передбачених законодавством,
чинним на момент виникнення спірних
відносин, щодо недопущення
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою для
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою цієї статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно ст.20 Закону України від 21.03.1991
№875-ХІІ, в порядку, передбаченому п.2
Постанови КМУ від 31.01.2007 № 70 відповідач
був зобов'язаний самостійно - не
пізніше 15 квітня року, що настає за
звітним сплатити відповідну суму
адміністративно-господарських
санкцій, в розмірі, передбаченому ст.20
Закону.

Таким чином, об'єктом даного
правопорушення є, зобов'язальні
правовідносини відповідача, і
полягають у необхідності виконання
нормативу, або сплати
адміністративно-господарських санкцій
самостійно.

За таких обставин, враховуючи, що
самостійно відповідну суму не
сплачено, вина відповідача полягає у
несплаті суми
адміністративно-господарських
санкцій, що передбачено Законом та
регламентовано Постановою КМУ від
31.01.2007 № 70.

Згідно ч.2 ст.20 Закону України від
21.03.1991 №875-ХІІ порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нараховану на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Пунктом 4 Постанови КМУ від 31.01.2007 № 70
зазначено, що порядок нарахування пені
та встановлення строку її сплати
затверджується Мінпраці.

На виконання зазначеного положення
Постанови КМУ від 31.01.2007 № 70 Наказом
Мінпраці від 15.05.2007 № 22 було
затверджено «Порядок нарахування пені
та її сплати».

Згідно п.3.4 Порядку нарахування пені
здійснюється з наступного дня
граничного строку сплати санкцій
(тобто з 16 квітня наступного за роком, у
якому відбулося порушення нормативу).
Пеня розраховується відповідно до п.3.7
Порядку на дату подання позовної заяви.

Таким чином, матеріали справи
підтверджують факт невиконання
відповідачем вимог законодавства щодо
працевлаштування інвалідів, тобто
вчинення правопорушення у сфері
господарської діяльності та
обґрунтованість розрахунку
адміністративно-господарських
санкцій, здійснених позивачем.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 5 498 811 грн. 19 коп. є
обґрунтованими та такими, які
підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб`єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» про стягнення суми
адміністративно - господарських
санкцій та пені за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі 5 498 811 грн. 19 коп., - задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» (вул.Південне
шосе, буд.72, м.Запоріжжя, 69008, ) на користь Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
(вул.Гоголя, буд.147, м.Запоріжжя, 69095, , р/р 0004, , одержувач: Держбюджет
Заводського району м.Запоріжжя, 50070000
«Надходження до Фонду соціального
захисту інвалідів за 2013 рік», ГУДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015) суму
адміністративно - господарських
санкцій та пені за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році у
розмірі 5 498 811 (п'ять мільйонів
чотириста дев'яносто вісім тисяч
вісімсот одинадцять) грн. 19 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.Садовий