Справа № 755/8476/14-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/8476/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Антипова
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23.04.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
м. Києві, головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
Сергія Володимировича, за участю
третьої особи Управління пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва про визнання дій протиправними,
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження, поновлення
виконавчого провадження та стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 23.04.2014 року у позові
відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати вказану постанову, оскільки
вважає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В провадженні старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіна
С.В. перебував виконавчий лист
Дніпровського районного суду м. Києва
№ 2-а-1971/1/09 від 21.06.2011 р. про зобов'язання
Управління пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
здійснити перерахунок пенсії позивача,
як дитині війни, підвищивши її на 30 %
надбавку.

Після відкриття 25.06.2011 р. виконавчого
провадження належні їй грошові кошти,
згідно судового рішення в процесі
виконавчого провадження боржником
нараховані, але не виплачені за
відсутності грошових коштів.

Державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
м. Києві Мурихіним С.В. винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 27.06.2012 року у зв'язку з
повідомленням відповідача про
виконання ним рішення суду в межах
своєї компетенції.

Позивач, вважаючи свої права
порушеними, звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем не доведено факт
наявності у діях відповідачів, як
суб'єктів владних повноважень,
протиправних дій, у зв'язку з чим
підстави для задоволення позовних
вимог відсутні.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі,
якщо виконати рішення неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до ст. 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Як встановлено в судовому засіданні,
25.06.2011 року старшим державним
виконавцем підрозділу примусового
викання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Мурихіним
С.В. винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження про
примусове виконання виконавчого листа
№ 2-а-1971/1/09, виданого 21.06.2011 року
Дніпровським районним судом міста
Києва, про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
здійснити нарахування та виплату
позивачу як дитині війни, щомісячну
державну соціальну надбавку в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком,
передбачену ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 05.08.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009
р. по 15.09.2009 р. з урахуванням проведених
виплат (ВП № 27657712).

Суд першої інстанції в постанові
вказав, що відповідно поданого
державному виконавцю повідомлення від
13.03.2012 року, Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва на виконання рішення суду
здійснило перерахунок пенсії позивачу,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Проте, суд апеляційної інстанції
звертає на увагу на те, що жодних
належних та допустимих доказів
перерахування та отримання позивачем
коштів за виконавчим листом, у справі
не міститься, а тому, вважає, що
державний виконавець передчасно
прийняв постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Окрім того, згідно із ст. 8 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону від 23.02.2006 р. № 3477-IV
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» зазначається, що суди при
розгляді справ застосовують Конвенцію
та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав
людини і основоположних свобод» 1950 р.,
ратифікованої ВР України 17.07.1997 р.,
передбачено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до рішення Європейського
Суду з прав людини від 15.10.2009р. у справі
«Юрій Миколайович Іванов проти
України» (Заява № 40450/04), зазначено про
те, що Суд повторює, що право на суд,
захищене статтею 6, було б ілюзорним,
якби національна правова система
Високої Договірної Сторони дозволяла,
щоб остаточне, обов'язкове для
виконання судове рішення залишалося
невиконаним на шкоду будь-якій зі
сторін (див. рішення у справі «Горнсбі
проти Греції»(Hornsby v. Greece), від 19 березня
1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).
Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (див.
рішення у справі «Іммобільяре
Саффі»проти Італії»(Immobiliare Saffi v. Italy), [GC],
№ 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Таким чином, невжиття державним
виконавцем достатніх заходів щодо
виконання судового рішення, яке
винесено з метою захисту прав позивача,
порушує права позивача, гарантовані
йому Конвенцією про захист прав людини
і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до п. 38 рішення
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року по справі "Жовнер проти
України" державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Відповідно до п. 29 рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року по справі "Васильєв проти
України" виконання рішення щодо
боржника залишається обов'язком
держави.

Таким чином, з огляду на наведене, суд
апеляційної інстанції важає, що вимоги
щодо визнання протиправними дій
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
м. Києві в частині прийняття 27.06.2012 р.
постанови про закінчення виконавчого
провадження № 27657712, скасування
постанови Управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві від 27.06.2012
р. про закінчення виконавчого
провадження та зобов'язання
відповідача поновити виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа Дніпровського районного суду м.
Києва від 21.06.2011 р., підлягають
задоволенню.

При цьому, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача про
стягнення моральної шкоди задоволенню
не підлягають, оскільки оскільки не
доведено факт їх завдання.

Встановивши, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального права та
неповно з'ясовані обставини справи, що
мають значення для правильного
вирішення спору, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 23.04.2014 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
м. Києві щодо проведення виконавчих дій
з виконання виконавчого листа
Дніпровського району м. Києва від 21.06.2011
р. за № 2-а-1971/1/09 про зобов'язання
Управління пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва
нарахувати та виплатити ОСОБА_2,
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
соціальну надбавку з урахуванням
проведених виплат та відсутністю
належного контролю за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
даного рішення;

Визнати протиправними дії Управління
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві в частині
прийняття 27.06.2012 року постанови про
закінчення виконавчого провадження №
27657712.

Скасувати постанову Управління
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у м. Києві від 27.06.2012
року про закінчення виконавчого
провадження № 27657712 та зобов'язати
відповідача поновити виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа Дніпровського районного суду м.
Києва від 21.06.2011 року.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Головуючий суддя

Межевич М.В.

Судді:

Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.