Справа № 757/4110/14-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Матійчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Безименної Н.В., Федотова
І.В.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 26.05.2014 року по справі за його
позовом до Пенсійного фонду України,
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області, третя особа Державна
казначейська служба України про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання поновити виплату
пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до Печерського
районного суду міста Києва з
адміністративним позовом про визнання
протиправною бездіяльність Пенсійного
фонду України щодо незабезпечення
своєчасного та повного фінансування і
виплати пенсії, визнання протиправною
бездіяльності УПФ України у
Тульчинському районі Вінницької
області щодо не поновлення, не
нарахування і не виплати пенсії за
віком, а також дії щодо відмови у
поновленні пенсії, зобов'язання
відповідача Управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області поновити виплату
пенсії за віком (включаючи надбавки,
підвищення, додаткові пенсії, тощо) за
межі України з 11.09.1997 року, з
проведенням її індексації і
здійсненням компенсації втрати
частини доходу у зв'язку з несвоєчасною
виплатою незаконно не поновленої, не
нарахованої та невиплаченої пенсії та
допустити негайне виконання в межах
платежу за 1 місяць.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 26.05.2014 року позовну заяву про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання поновити виплату
пенсії за період з 11.09.1997 року по 18.08.2013
року - залишено без розгляду в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з даним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, ухвалу суду першої інстанції, а
справу направити для продовження
розгляду. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи слідує, що позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом 19.02.2014 року.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав,свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала,
не знайде підстав для поновлення
строку, про що постановляється ухвала.

В обґрунтування своїх доводів апелянт
зазначає, що йому має бути виплачена
пенсія за минулий час без обмеження
будь-яким строком.

Проте з такими доводами погодитись не
можна, з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з виїздом позивача у 1994 році на
постійне місце проживання в Державу
Ізраїль нарахування та виплату пенсії
позивачу в Україні було припинено.

Відповідно до положень частини 2 статті
46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів. Оскільки після
виїзду позивача з України пенсія йому
не нараховувалась, то зазначені
положення частини 2 статті 46 Закону
щодо спірних правовідносин
застосуванню не підлягають.

Також, колегія суддів не може не
зауважити, що ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цього Закону.

Таким чином, норма вказаної статті
пов'язує час поновлення пенсії з
настанням обставин для відновлення її
виплати.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 19.02.2014 року № К/800/61950/13.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
починаючи з 19.08.2013 року, а не з 11.09.1997
року, тобто в межах шестимісячного
строку звернення до суду, який
обчислюється з дня звернення до суду.

В обґрунтування своїх доводів апелянт
посилається на постанову Верховного
Суду України від 21.06.2012 року по справі №
21-39а12, зі змісту якої слідує, що:
«суб'єкт владних повноважень мав право
вимагати застосувати наслідки
пропущення строків звернення до
адміністративного суду, але він не мав
права посилатися на положення статті 99
КАС як на підставу для обмеження
виплат, встановлених статтею 48 Закону
№ 796-ХІІ, оскільки стаття 99 КАС
встановлює строки звернення до
адміністративного суду і не
регламентує порядок діяльності
суб'єкта владних повноважень при
нарахуванні та здійсненні виплат,
встановлених статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Зважаючи на те, що суб'єкт владних
повноважень, здійснюючи свої владні
управлінські функції, повинен діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовувати
правомірність своїх рішень, дій чи
бездіяльності він може, посилаючись на
норми права, які регламентують його
діяльність, а не діяльність суду.»

Отже, в зазначеному судовому рішення
йдеться про неможливість
обґрунтування правомірності саме дій
суб'єкта владних повноважень
посиланням на процесуальні норми КАС
України, оскільки вони не
регламентують його діяльність. Разом з
тим, вказана постанова не містить
посилань на заборону застосування
наслідків пропуску строку звернення до
суду в частині реального проведення
виплат.

Проаналізувавши викладене вище, та
враховуючи те, що ОСОБА_2 не надано
жодних доказів на підтвердження
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правомірно залишено без
розгляду позовну заяву про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання поновити виплату пенсії
за період з 11.09.1997 року по 18.08.2013 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Тому, апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись, ст.ст. 155, 160, 189, 199, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 26.05.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття та подальшому оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Федотов І.В.