Справа № 2а-1415/10/0970
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2014 р. м. Київ
К/800/51371/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Юрченко В.П.,при секретарі
Луцак А.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_5 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року

у справі № 2а-1415/10/0970

за позовом Приватного
підприємця ОСОБА_5

до Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську

про визнання
протиправними та скасування
податкових

повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И
В

Приватний підприємець ОСОБА_5 (надалі
також - позивач, ПП
ОСОБА_5) звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську (надалі також -
відповідач, ДПІ) про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень від 19 серпня 2010 року
№ /0, № /0 та №
/0.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року апеляційну скаргу ПП ОСОБА_5
залишено без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 26
листопада 2010 року - без змін.

Позивач в касаційній скарзі, вказуючи
на допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2013 року і прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, що
беруть участь у справі, обговоривши
доводи касаційної скарги та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ДПІ проведено позапланову
виїзну комплексну документальну
перевірку дотримання вимог
законодавства про оподаткування
позивача, за результатами якої
складено акт від 12 серпня 2009 року
№9133/17-3/НОМЕР_1, в якому зафіксовано
порушення вимог статей 13, 14 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з доходів
громадян» №13-92, пунктів 1.3, 1.6 статті 1,
пунктів 17.1, 17.2 статті 17, пункту 22.3
статті 22 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» , внаслідок чого
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в загальній сумі 566124,45
грн., а саме: за IV квартал 2007 року в сумі
7875 грн., за 2008 рік в сумі 555975, 00 грн. та за
2009 рік в сумі 2274,45 грн.; статей 2, 3,
пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту
7.3 статті 7, пункту 9.3 статті, внаслідок
чого донараховано податок на додану
вартість за 2008 рік в загальній сумі
942400,00 грн.

За результатами контрольного заходу
ДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення від 19 серпня 2009
року:

- №/0 про визначення
податкового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб в сумі
563850,00 грн.;

- №/0 про визначення податкового
зобов'язання за платежем податок з
доходів найманих працівників в сумі
6823,35 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 2274,45 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 4548,90 грн.;

- №/0 про визначення податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в розмірі 1413600,00 грн., в
тому числі за основним платежем в
розмірі 942400,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 471200,00
грн.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, у період з грудня 2007 року
по грудень 2008 року позивач здійснював
операції з брухтом кольорових і чорних
металів перебуваючи на загальній
системі оподаткування відповідно до
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
доходів громадян». Розрахунки з
найманими працівниками та з
громадянами за зданий металобрухт
проводились готівкою. У
підприємницькій діяльності позивач
використовував працю найманих
працівників. Заготовлений позивачем
металобрухт відвантажувався, шляхом
транспортування залізничним
транспортом приватним підприємством
«Інком трейд» (Дніпропетровська
область). Розрахунки із покупцями за
відвантажений металобрухт
здійснювались через картковий рахунок
Visa 377954, відкритий в
Івано-Франківському Регіональному
Управлінні філії Відкритого
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра».

За результатами проведеної перевірки
та виявлених порушень, 26 серпня 2009 року
старшим слідчим з ОВС відділення
розслідування кримінальних справ
слідчого відділу податкової міліції
ДПА в Івано-Франківській області
Грицківим В.В. порушена кримінальна
справа №314903 відносно ОСОБА_5 за
ознаками злочинів, передбачених
частиною 1 статті 213, частиною 3 статті 212
Кримінального кодексу України.

Вироком Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 30
серпня 2010 року в кримінальній справі
№1-834/210 року ОСОБА_5 визнано винним у
вчинені злочину, передбаченого статті
213 частини 1 Кримінального кодексу
України, та призначено покарання у
вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Відповідно до частини 4 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України вирок суду в кримінальній
справі, який набрав законної сили, є
обов'язковим для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою.

З врахуванням наведеного даний вирок є
обов'язковим для адміністративного
суду при розгляді цієї
адміністративної справи, зокрема:
вирок набрав законної сили, вина ОСОБА_5
в скоєнні злочину знайшла своє
підтвердження і його дії кваліфіковано
за частиною 1 статті 213 Кримінального
кодексу України, як організація
незаконних пунктів прийому, схову та
збуту металобрухту, а також здійснення
операцій з брухтом кольорових та
чорних металів без спеціального
дозволу (ліцензії), одержання якого
передбачено законодавством.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції, з яким погодився й суд
апеляційної інстанції, прийшов до
вірного висновку про правомірність дій
ДПІ при винесенні оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень, що
підтверджено матеріалами справи та
вірно враховано, що позивач свідомо
ухилявся від сплати податків шляхом
неповідомлення органів державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про фактичне
здійснення господарської діяльності у
вигляді прийому металобрухту та в
подальшому його реалізації. Такі
висновки підтверджуються відсутністю
документального оформлення таких
поставок та взаємодії між позивачем та
товароотримувачем, а також отримання
позивачем коштів від підприємницької
діяльності через картковий рахунок
фізичної особи - громадянина,
відсутність відкритого банківського
рахунку на суб'єкта підприємницької
діяльності.

З урахуванням наведеного, суди
попередніх інстанцій, забезпечивши
повне, всебічне та об'єктивне
з'ясування обставин на підставі
доказів, що містяться у матеріалах
справи та з урахуванням положень
частини 4 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зробили юридично правильні
висновки щодо правильної кваліфікації
ДПІ дій позивача у зв'язку із
встановленими порушеннями
законодавства у сфері оподаткування та
правомірно відмовили у задоволенні
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанції
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
не знаходить свого підтвердження за
матеріалами справи та не ґрунтується
на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій слід залишити
без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну Приватного підприємця
ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

В.П. Юрченко