Справа № 826/10512/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовом

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління

Міндоходів у м.Києві

до

Головного управління юстиції в м.Києві

про

скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в місті Києві від 26 червня 2014 року ВП № 26067718 про накладання штрафу у розмірі 1360,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали позовної заяви, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Частина третя статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Суд звертає увагу, що до позовної заяви та доданих до неї матеріалів не додано квитанції про сплату судового збору.

У листі Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2012 року № 165/11/13-12 визначено, що адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про скасування постанови про накладання штрафу у розмірі 1360,00 грн., яке є рішеннями про визначення грошових зобов'язань, позивач повинен сплатити судовий збір відповідно до частини першої статті 4 Закону України “Про судовий збір” у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, пункт 21 частини 1 статті 5 Закону України “Про судовий збір”, яким серед іншого встановлено, що від сплати судового збору звільняються органи доходів і зборів, у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів не звільняє позивача від обов’язку сплати судового збору за звернення до адміністративного суду із майновим позовом, оскільки зміст позовних вимог свідчить про відсутність ознак пов’язаності із безпосередніми повноваженнями позивача.

Позивачем оскаржується постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в місті Києві від 26 червня 2014 року ВП № 26067718 про накладання штрафу у розмірі 1360,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог, позивачу, в даному випадку, за звернення до адміністративного суду із майновим позовом слід сплатити 1827,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, належною сплатою судового збору з урахуванням ставки та приписів частини 3 статті 4 Закону України “Про судовий збір”, вважалась би сплата судового збору у розмірі 182,70 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не додано до позовної заяви документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” в редакції чинній на момент звернення до суду.

Відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб’єктом владних повноважень. Суб’єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов’язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

В якості доказу направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками позивачем надано опис вкладення поштового відправлення.

Разом з тим, Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв’язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, визначено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв’язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв’язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.

Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв’язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв’язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України належним доказом надіслання суб’єктом владних повноважень відповідачу і третім особам у справі копії позовної заяви та доданих до неї документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.

Аналогічна правова позиція доведена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 16 листопада 2011 року № 2091/11/13-11.

Крім того, відповідно до підпункту 3.1.2.2 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв’язку “Укрпошта” від 12 травня 2006 року №211, визначено, що про прийняте для пересилання рекомендоване поштове відправлення відправнику видається касовий чек або розрахункова квитанція.

У розрахунковій квитанції зазначається: порядковий номер розрахункової квитанції; номер поштового відправлення (через дріб після номера квитанції), вид поштового відправлення, особлива відмітка, якщо рекомендоване відправлення подається з повідомленням про вручення, з відміткою “Судова повістка”, “Вручити особисто”; місце призначення; його маса; сума плати за пересилання тощо. У визначеному місці розрахункової квитанції проставляється відбиток календарного штемпеля. Касовий чек повинен містити таку саму інформацію, за виключенням номера розрахункової квитанції.

Таким чином, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач до позовної заяви не додано доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Вказані недоліки позивач може усунути у дводенний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили шляхом подання до суду доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а саме, розрахунковий документ з особливою відміткою про відправлення з повідомленням про вручення або доказ вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів; документу про сплату судового збору в розмірі, встановленому пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір”.

Згідно з частиною другою статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Керуючись статтями 106, 108, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві без руху.

2. Встановити позивачу дводенний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник