Справа № 583/2196/14-а
Суддя: Ільченко В. М.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/2196/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого - судді
Ільченко В.М.

при секретарі
Вербі Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирка
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області,
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження, зобов'язання вчинити дії
щодо виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2014 року позивач звернувся до суду з
позовами до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
про скасування постанов про закінчення
виконавчого провадження, зобов'язання
вчинити дії щодо виконання судового
рішення. Свої вимоги мотивує тим, що
постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду у справі
адміністративного судочинства №
2-а-435/2010 задоволений його
адміністративний позов, зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Охтирської районної
державної адміністрації нарахувати та
вчинити дії по виплаті ОСОБА_1
одноразової грошової компенсації, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом другої групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи за 2007-2008
роки в розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та здійснити відповідні
виплати з урахуванням проведених
позивачу виплат. На виконання даного
судового рішення 24.07.2013 року були
видані виконавчі листи. 06.06.2014 року
позивач отримав постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 20.05.2014 року. Вважає дані постанови
незаконними та такими, що підлягають
скасуванню, оскільки судове рішення
фактично не виконано, прийняте рішення
про закінчення виконавчого
провадження без врахування обставин
справи, з порушенням норм закону. Тому
просить визнати незаконними та
скасувати постанови від 20.05.2014 року про
закінчення виконавчих проваджень №
39161950 та № 39163366, зобов'язати відповідача
застосувати заходи по виконанню
постанови Харківського апеляційного
адміністративного суду у справі
адміністративного судочинства №
2-а-435/2010.

Ухвалою суду від 15.07.2014 року по справі
залучений другий відповідач -
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, надали заяву
про розгляд справи без їх участі, позов
підтримують в повному обсязі та
просять задовольнити.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
слухання справи повідомлені в
установленому законом порядку, заяв
про відкладення розгляду справи не
надходило.

В зв'язку з відсутністю сторін судове
засідання проводиться без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно до ст. 41 КАС України.

Суд проаналізував матеріали справи,
дослідив письмові докази, дійшов
наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.05.2014 року
державним виконавцем на підставі п. 11 ч.
1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанови про
закінчення виконавчих проваджень ВП №
39161950 та ВП № 39163366 з виконання
виконавчих листів № 2-а-435/2010, виданих
24.07.2013 року Харківським апеляційним
адміністративним судом, про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Охтирської районної державної
адміністрації нарахувати та вчинити
дії по виплаті ОСОБА_1 одноразової
грошової компенсації, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом другої групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи за 2007 рік та
2008 рік в розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та здійснити відповідні
виплати з урахуванням проведених
виплат.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно положень ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти
робочих днів з дня його накладення
повторно перевіряє стан виконання
рішення.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до ст. 89 цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії, чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, суду не надано доказів, що
відповідачем вживалися передбачені
законом заходи щодо примусового
виконання постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду.

Разом з тим, як вбачається з постанов
про закриття виконавчих проваджень,
неможливість виконання судового
рішення пояснюється відсутністю
відповідних бюджетних призначень,
виділених виключно на цілі для
погашення заборгованості.

Ч. 5 ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно п. 38 рішення Європейського
суду з прав людини від 29 червня 2004 року
по справі «Жовнер проти України»
державний орган не може посилатися на
відсутність коштів, щоб не виплачувати
борг, підтверджений судовим рішенням.

З матеріалів справи не вбачається, що
неможливість виконання судового
рішення підтверджується будь - якими
доказами, таким чином висновки
державного виконавця про наявність
підстав для закінчення виконавчого
провадження є необґрунтованими.

Крім того, відповідно пп. 29, 30, 31 рішення
Європейського суду з прав людини від 13
липня 2006 року по справі «Васильєв проти
України», виконання рішень суду, в яких
відповідачем є державні органи, є
можливим, якщо державою передбачені та
визначені асигнування на відповідні
видатки Державного бюджету України
шляхом здійснення відповідних
законодавчих заходів. Суди, Державна
виконавча служба не мають повноважень
на скасовування закону або
примушування держави вносити зміни до
Закону «Про Державний бюджет». Тому,
виконання рішення щодо боржника
залишається обов'язком держави.

Ст. 38 Закону України «Про виконавче
провадження», передбачені наслідки
закінчення виконавчого провадження. У
разі закінчення виконавчого
провадження скасовуються інші
здійснені державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із закінченням виконавчого
провадження. Закінчене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачене цим
Законом. Таким чином, позивач
позбавлений права повторно пред'явити
виконавчий лист до виконання.

На підставі наведеного, суд дійшов
висновку, що закриття виконавчого
провадження є фактично відмовою у
виконанні судового рішення.

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. До
матеріалів справи не надано доказів
звернення державного виконавця до суду
із заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Враховуючи викладене та зважаючи на те,
що постанова про закінчення
виконавчого провадження є правовим
актом індивідуальної дії, який
відповідно до повноважень суду,
встановлених ч. 2 ст. 162 КАС України,
визнається судом протиправним і
скасовується, суд дійшов висновку про
наявність підстав для визнання
протиправними та скасування постанов
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 20.05.2014 року
ВП № 39161950 та ВП № 39163366 з примусового
виконання виконавчих листів № 2-а-435/2010,
виданих 24.07.2013 року Харківським
апеляційним адміністративним судом.

Разом з тим, обов'язок щодо вжиття
заходів по виконанню судового рішення
визначений Законами України «Про
державну виконавчу службу» та «Про
виконавче провадження», в зв'язку з чим
вимоги щодо зобов'язання відповідача
вжити всіх заходів по зобов'язанню
Управління праці та соціального
захисту населення Охтирської районної
державної адміністрації виконати
судове рішення задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6-14, 69-71, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 39161950 від 20 травня 2014
року з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-435/2010, виданого 24
липня 2013 року Харківським апеляційним
адміністративним судом.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 39163366 від 20 травня 2014
року з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-435/2010, виданого 24
липня 2013 року Харківським апеляційним
адміністративним судом.

В задоволенні решти вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Охтирський міськрайонний суд протягом
Сумської області десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови з одночасним надсиланням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області
В.М.
Ільченко