Справа № 816/4493/13-а
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2014 рокум. ПолтаваСправа
№816/4493/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Кльопової І.Г.

та представників сторін:

від позивача - Масло О.М.,

від відповідача - Крещик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Завод "Лтава" до управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві про визнання
нечинним та скасування розрахунку,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Завод
"Лтава" (надалі - позивач, ПАТ "Завод
"Лтава") звернулось до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві
(надалі - відповідач, Управління) та з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог від 30 липня 2013 року вих. №2912 /т. І,
а.с. 41-42/ просило визнати нечинним та
скасувати "Розрахунок фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини другої Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б" -
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення"" за
січень-травень 2013 року в частині
включення до зазначеного розрахунку
гр. ОСОБА_3, зобов'язати відповідача
виключити з "Розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини другої
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б" -
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення"" за
січень-травень 2013 року гр. ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем до
"Розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
надісланих ПАТ "Завод "Лтава" протягом
січня-травня 2013 року, включено суму
витрат Пенсійного фонду України на
виплату і доставку пільгових пенсій гр.
ОСОБА_4, який працював на заводі
"Комплект" виробничого об'єднання
"Лтава". Стверджував про те, що ПАТ
"Завод "Лтава" не є правонаступником
заводу "Комплект" виробничого
об'єднання "Лтава", оскільки Полтавське
державне виробниче об'єднання "Лтава"
припинено за судовим рішенням, про що
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців внесено запис від 30
березня 2006 року №2004126.

Відповідач позов не визнав. У письмових
запереченнях посилався на
правомірність включення до
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за січень-травень 2013 року сум пенсій,
виплачених гр. ОСОБА_4 Зазначав, що
пенсію на пільгових умовах даному
громадянину призначено на виконання
постанови Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року у справі №1622/2а-349/11. При цьому, до
стажу роботи за списком №2 гр. ОСОБА_4
зараховано період роботи з 01 червня 1981
року по 22 серпня 1993 року на заводі
"Комплект" виробничого об'єднання
"Лтава", а за змістом архівної довідки
від 18 лютого 2010 року №М-01-07-17/84, виданої
виконавчим комітетом Полтавської
міської ради, завод "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" входив
до складу об'єднання без права
юридичної особи. Стверджував, що завод
"Комплект" фактично був філією
Полтавського електромеханічного
заводу, правонаступником якого є
підприємство-позивач.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити з підстав та
мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечувала,
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог повністю, посилаючись
на обставини, викладені у письмових
запереченнях Управління.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Публічне акціонерне товариство "Завод
"Лтава" зареєстроване як юридична
особа, , перебуває на
обліку в Управлінні як платник єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідачем протягом січня-травня 2013
року надіслано ПАТ "Завод "Лтава"
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини другої
прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій
призначених відповідно до пунктів "б-з"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за січень-травень 2013 року
/т. І, а.с. 57-61/.

До вказаних розрахунків включено суму
фактичних витрат Пенсійного фонду на
виплату і доставку пільгових пенсій гр.
ОСОБА_4, що стало підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог та
відповідним доводам сторін, суд
виходить з наступного.

Перш за все, суд зазначає, що спірні
відносини стосуються наявності у
позивача обов'язку з відшкодування
витрат Пенсійного фонду України на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах (за списком №2) гр.
ОСОБА_4.

Судом встановлено, що постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року у справі №1622/2а-349/11 /т. І, а.с. 140-148/
задоволено частково позов ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Полтавській області, комісії
при Головному управлінні Пенсійного
фонду України у Полтавській області,
управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві,
за участю третьої особи - Публічне
акціонерне товариство "Завод "Лтава"
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії; визнано
протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
Полтавській області, управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві щодо відмови в
призначенні, нарахуванні та виплаті
ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових
умовах; скасовано рішення комісії при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України у Полтавській області від 06
грудня 2010 року №249 про результати
розгляду заяви ОСОБА_4 щодо відсутності
достатніх підстав для вирішення
питання про підтвердження роботи
ОСОБА_4 з 01 червня 1981 року по 22 серпня
1993 року, передбаченої пунктом "б" статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення"; зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України у
Полтавській області підтвердити стаж
роботи ОСОБА_4 з 01 червня 1981 року по 22
серпня 1993 року, як такий, що дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком №2 "Виробництв, робіт, професій
посад та показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах" та згідно із пунктом
"б" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення"; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві
призначити, нарахувати та виплачувати
ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком №2 "Виробництв, робіт,
професій посад і показників на роботах
із шкідливими і важкими у мовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає прав на пенсію за віком на
пільгових умовах" та згідно із пунктом
"б" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", починаючи з 28
вересня 2010 року.

Як пояснила в судовому засіданні
представник відповідача, на виконання
зазначеного судового рішення гр.
ОСОБА_4 з 28 вересня 2010 року призначено
пенсію за віком на пільгових умовах.

До пільгового стажу гр. ОСОБА_4, на
підставі архівної довідки виконавчого
комітету Полтавської міської ради від
18 лютого 2010 року №М-01-07-17/84, зараховано
період роботи останнього на заводі
"Комплект" виробничого об'єднання
"Лтава" з 01 червня 1981 року по 22 серпня 1993
року на посаді шліфувальника
абразивними кругами сухим способом по
металу та інструменту,
інструментальної дільниці №40 /а.с. 98,
170-173/.

За твердженням представника
відповідача, завод "Комплект" являвся
філією Полтавського
електромеханічного заводу,
правонаступником якого стало Відкрите
акціонерне товариство "Лтава" та, в
подальшому, ПАТ "Завод "Лтава". На
підставі викладеного, відповідач
вважає, що ПАТ "Завод "Лтава" має
відшкодовувати Пенсійному фонду
України фактичні витрати на виплату і
доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_4

У свою чергу, позивач зазначені доводи
заперечує, посилаючись на те, що
виробниче об'єднання "Лтава", до складу
якого входив завод "Комплект",
ліквідовано у 2006 році без визначення
правонаступника.

Згідно з частиною першою статті 138
Кодексу адміністративного судочинства
України предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

Враховуючи наведені вище фактичні
обставини, з метою з'ясування питання
про наявність у ПАТ "Завод "Лтава"
обов'язку з відшкодування витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_4
та, як наслідок, правомірності
включення відповідачем до Розрахунків
фактичних витрат за січень-травень 2013
року відповідних сум до відшкодування
позивачем, необхідно встановити факт
правонаступництва прав та обов'язків
заводу "Комплект".

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням зібрані
у справі письмові докази та врахувавши
вимоги чинного на момент виникнення і
реалізації спірних відносин
законодавства України, встановив
наступне.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначено розділом 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного Фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19 грудня 2003 року №21-1,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за №64/8663.

Згідно з пунктом 6.1 вказаної Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

У відповідності до приписів пункту 6.4
вищезазначеної Інструкції розмір сум
до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону, які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

У разі зміни розміру пенсії або
настання обставин, які впливають на
суму відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин /абзац
2 пункту 6.8 Інструкції/.

При цьому, як встановлено пунктом 6.3
зазначеної вище Інструкції, у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства суми зазначених витрат
Пенсійному фонду вносять
правонаступники.

А відповідно до положень абзацу 2
пункту 6.9 Інструкції у разі ліквідації
підприємства без правонаступників
повідомлення для відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, органу Пенсійного
фонду України за місцезнаходженням
ліквідованого підприємства не
направляється.

З матеріалів пенсійної справи гр.
ОСОБА_4, копію якої залучено до
матеріалів справи, суд встановив, що 25
травня 1979 року гр. ОСОБА_4 прийнятий на
роботу учнем фрезерувальника в
інструментальний цех філії
Полтавського електромеханічного
заводу /т. І, а.с. 101/.

Сторони не заперечували, що на базі
Полтавського електромеханічного
заводу, на підставі наказу
Міністерства машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України від 26 жовтня 1994 року
№1384а /т. ІІ, а.с. 67/, створено Відкрите
акціонерне товариство "Лтава" (надалі -
ВАТ "Лтава").

Відповідно до пункту 3.3. Статуту ВАТ
"Лтава", затвердженого першим
заступником Міністра машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України 25 жовтня 1994
року та зареєстрованого
розпорядженням виконавчого комітету
міської ради народних депутатів м.
Полтаві від 29 листопада 1994 року №989-р,
Товариство є правонаступником
державного підприємства "Полтавський
електромеханічний завод" /т. ІІ, а.с. 68-75/.

Водночас, як підтверджено записами у
трудовій книжці гр. ОСОБА_4, останнього
01 вересня 1979 року переведено на роботу
на Полтавський завод "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" та того ж
дня прийнято в порядку переведення
учнем фрезерувальника в
інструментальний цех /т. ІІ, а.с. 84/.

Всі подальші записи, занесені до
трудової книжки гр. ОСОБА_4 у період з
01 вересня 1979 року по 22 вересня
(серпня) 1993 року, виконано від імені
Заводу "Комплект" Виробничого
об'єднання "Лтава" /т. ІІ, а.с. 84-85/.

Запис від 22 вересня (серпня) 1993 року №17
про звільнення гр. ОСОБА_4 за власним
бажанням на підставі статті 38 Кодексу
законів про працю України скріплено
печаткою заводу "Комплект" виробничого
об'єднання "Лтава" /т. ІІ, а.с. 85/.

Як зазначалось судом вище, до
розрахунку стажу гр. ОСОБА_4, що надає
право на пенсію на пільгових умовах,
зараховано саме період роботи
останнього на заводі "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" з 01
червня 1981 року по 22 серпня 1993 року та
саме даний період, за твердженням
представника відповідача, враховано до
відшкодування позивачем у спірних
Розрахунках фактичних витрат.

Суд першої інстанції в ході розгляду
даної справи протягом 2013-2014 років
неодноразово витребовував документи
щодо створення та діяльності у спірний
період виробничого об'єднання "Лтава"
та заводу "Комплект".

Зокрема, до матеріалів справи залучено
копію наказу виробничого об'єднання
"Лтава" від 29 серпня 1979 року №758"а" "О
преобразовании филиала ПЭМЗ в завод
"Комплект" /т. І, а.с. 191/, за змістом якого
з 01 серпня 1979 року філію Полтавського
електромеханічного заводу
перейменовано на Полтавський завод
"Комплект" виробничого об'єднання
"Лтава". Даний наказ підписано
генеральним директором виробничого
об'єднання "Лтава".

Аналізуючи зміст даного наказу, суд
звертає увагу на приписи Положення про
виробниче об'єднання (комбінат),
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 27 березня 1974
року №212, яким було врегульовано
питання діяльності виробничого
об'єднання в СРСР та союзних
республіках.

Так, відповідно до пункту 1 вказаного
Положення виробниче об'єднання
(комбінат) являє собою єдиний
виробничо-господарський комплекс, до
складу якого входять фабрики, заводи,
науково-дослідні, конструкторські,
проектно-конструкторські,
технологічні організації та інші
виробничі одиниці.

Виробничі одиниці, що входять до складу
виробничого об'єднання (комбінату), не є
юридичними особами і на них не
поширюється дія Положення про
соціалістичне державне виробниче
підприємство.

Виробнича одиниця має своє
найменування, в якому повинно бути
вказано і найменування виробничого
об'єднання (комбінату), до складу якого
вона входить /пункт 10 Положення про
виробниче об'єднання (комбінат)/.

Наведене вище, за відсутності будь-яких
інших правовстановлюючих документів
виробничого об'єднання "Лтава" та
заводу "Комплект", є підставою для
висновку про те, що завод "Комплект"
входив до складу виробничого
об'єднання "Лтава" на правах виробничої
одиниці та був підпорядкований саме
виробничому об'єднанню "Лтава", а не
державному підприємству "Полтавський
електромеханічний завод".

Крім того, до матеріалів справи
залучено копії документів з кадрових
та виробничих питань діяльності заводу
"Комплект", що надані архівним відділом
Полтавської міської ради.

Зокрема, у матеріалах справи наявна
копія наказу заводу "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" від 02
червня 1981 року "Про переведення на іншу
роботу", за змістом якого гр. ОСОБА_4,
робітника 40 цеху, з 01 червня 1981 року
переведено на роботу за професією
шліфувальник абразивними кругами
сухим способом по металу та
інструменту /т. І, а.с. 187/.

Як підтверджено копією особової картки
ОСОБА_4, останній працював на вказаній
посаді у період з 01 червня 1981 року по 22
вересня 1993 року /т. І, а.с. 190/.

Наказом по заводу "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" від 25
грудня 1991 року №446 "По кадрам"
ОСОБА_4 присвоєно 5-й розряд
шліфувальника металевих виробів та
інструменту абразивними кругами сухим
способом /а.с. 183-185/.

Наказом по заводу "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" від 22
вересня 1993 року №261 гр. ОСОБА_4
звільнено з роботи за власним бажанням
/т. ІІ, а.с. 186/.

Наказом по заводу "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" від 26
червня 1994 року №104 "Про результати
проведення атестації робочих місць"
затверджено "Виписку із переліку
виробництв, робіт, професій, посад, які
дають право на пільгове пенсійне
забезпечення" /т. І, а.с. 192-193/. Відповідно
до зазначеної виписки право на
пільгове пенсійне забезпечення мають
особи, зайняті на роботах, що пов'язані
з шліфуванням металевих виробів та
інструментів абразивними кругами
сухим способом /т. І, а.с. 194-196/.

Аналізуючи зміст зазначених
документів, суд дійшов висновку про те,
що гр. ОСОБА_4 працював на заводі
"Комплект" (що сторонами не
заперечується), який був виробничою
одиницею виробничого об'єднання "Лтава"
без статуту юридичної особи, як те
передбачено пунктом 1 Положення про
виробниче об'єднання (комбінат),
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 27 березня 1974 року
№212.

Дійсно, згідно зі статтею 23 Цивільного
кодексу Української РСР від 18 липня
1963 року юридичними особами визнаються
організації, які мають відокремлене
майно, можуть від свого імені набувати
майнових і особистих немайнових прав і
нести обов'язки, бути позивачами і
відповідачами в суді, арбітражі або в
третейському суді.

Статтею 31 Цивільного кодексу
Української РСР встановлено, що
юридична особа може відкривати філіали
і представництва в порядку,
встановленому законодавством Союзу
РСР або Української РСР.

Керівник філіалу або представництва
діє на підставі довіреності, одержаної
від відповідної юридичної особи.

У взаємозв'язку з наведеними нормами
Цивільного кодексу Української РСР,
суд враховує приписи пункту 38
Положення про виробниче об'єднання
(комбінат), відповідно до якого майно
виробничого об'єднання (комбінату)
складається з основних і оборотних
коштів, що утворюють його статутний
фонд, а також з фондів та іншого майна,
закріпленого за об'єднанням.

Майно, закріплене за об'єднанням,
відображається на його самостійному
балансі.

Зазначене вище є підставою для
висновку про те, що згідно цивільного
законодавства СРСР, зокрема
Української РСР, виробниче об'єднання
являлось юридичною особою. Отже,
виробниче об'єднання "Лтава" являлось
юридичною особою, а завод "Комплект"
входив до даного об'єднання як
відокремлена виробнича одиниця.

Також, до матеріалів справи залучено
копію розпорядження виконавчого
комітету Полтавської міської ради
народних депутатів від 27 лютого 1992 року
№149-р "Про державну реєстрацію
Полтавського державного виробничого
об'єднання "Лтава" /т. ІІ, а.с. 57/.

За змістом пункту 1.2. Статуту
Полтавського виробничого об'єднання
"Лтава", затвердженого Головою
Державного комітету України по
оборонній промисловості і
машинобудуванню 19 листопада 1991 року,
об'єднання являється виробничим
комплексом підприємств, яке здійснює
спільну діяльність на основі
централізації делегованих йому
учасниками об'єднання функцій
науково-технічного і виробничого
розвитку, а також інвестиційної,
зовнішньоекономічної і іншої
діяльності /т. ІІ, а.с. 58-62/.

Пунктом 1.4. Статуту Полтавського
виробничого об'єднання "Лтава"
визначено, що до складу об'єднання за
рішенням трудових колективів входять:
Полтавський електромеханічний завод -
головне самостійне підприємство;
Завод "Комплект" м. Полтава (без права
юридичної особи); Завод "Сектор" м.
Жмеринка Вінницької області; СКБ при
Полтавському електромеханічному
заводі; Зіньківська філія Полтавського
електромеханічного заводу, м. Зіньків
Полтавської області;
Техніко-торгівельний центр
"Електроніка", м. Полтава. Вказані
підприємства наділені правами
юридичної особи /т. ІІ, а.с. 60/.

Таким чином, Завод "Комплект" у 1992 році
ввійшов до складу Полтавського
виробничого об'єднання "Лтава" на
правах самостійної організаційної
одиниці, хоча і без права юридичної
особи.

Разом з цим, суд враховує, що відповідно
до пункту 1.1. Статуту ПАТ "Завод "Лтава"
останнє є правонаступником всіх прав
та обов'язків ВАТ "Лтава", заснованого
на виконання наказу Мінмашпрому
України від 26 жовтня 1994 року №1384а та на
підставі Указу Президента України від
15 червня 1993 року №210/93 "Про
корпоратизацію державних підприємств"
шляхом перетворення Державного
підприємства "Полтавський
електромеханічний завод" у Відкрите
акціонерне товариство "Лтава" та
перейменовано в Публічне акціонерне
товариство "Завод "Лтава" на виконання
вимог Закону України "Про акціонерні
товариства" від 17 вересня 2008 року №516-VI
/т. І, а.с. 216-218/.

За змістом наказу Міністерства
машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України від 26 жовтня 1994 року
№1384а та Статуту ВАТ "Лтава", останнє
засновано шляхом перетворення
державного підприємства "Полтавський
електромеханічний завод" у відкрите
акціонерне товариство та є
правонаступником державного
підприємства "Полтавський
електромеханічний завод" /т. ІІ, а.с. 67-75/.

При цьому, зазначені документи не
містять жодних посилань на те, що на
момент створення ВАТ "Лтава" до складу
державного підприємства "Полтавський
електромеханічний завод" входив завод
"Комплект" виробничого об'єднання
"Лтава".

Водночас, у штатному розписі ВАТ "Лтава"
на 1995 рік відомості про завод "Комплект"
(інструментальний цех №40) відсутні /т.
ІІ, а.с. 77/.

За вищевикладених обставин, суд дійшов
висновку про те, що завод "Комплект" на
праві виробничої одиниці входив до
складу виробничого об'єднання "Лтава"
як головної юридичної особи.

За змістом архівної довідки від 18
лютого 2010 року №М-01-07-17/84, на яку, як на
підставу для врахування у спірних
Розрахунках фактичних витрат сум
коштів, виплачених гр. ОСОБА_3,
посилається Управління, ОСОБА_4
працював на заводі "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" /т. І, а.с.
170/.

При цьому, як встановлено судом, завод
"Комплект" у спірний період являвся
виробничою одиницею виробничого
об'єднання "Лтава". У 1992 році завод
"Комплект" ввійшов до складу
Полтавського державного виробничого
об'єднання "Лтава". У свою чергу, на базі
державного підприємства "Полтавський
електромеханічний завод" у 1994 році
створено ВАТ "Лтава", що стало
правонаступником Полтавського
електромеханічного заводу.

Полтавське державне виробниче
об'єднання "Лтава" припинено за судовим
рішення 30 березня 2006 року без
визначення правонаступників, що
підтверджено наявною в матеріалах
справи копією витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців /т. І, а.с.
25-26/. А ВАТ "Лтава" у 2011 році
перейменовано на ПАТ "Завод "Лтава".

Наведене є підставою для висновку про
те, що ПАТ "Завод "Лтава" не являється
правонаступником заводу "Комплект",
адже останній, будучи відокремленою
виробничою одиницею без права
юридичної особи, припинив свою
діяльність разом з припиненням
Полтавського державного виробничого
об'єднання "Лтава" 30 березня 2006 року.

А відтак, у позивача відсутній
обов'язок щодо відшкодування витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_4,
до пільгового стажу якого зараховано,
окрім іншого, період роботи з 01 червня
1981 року по 22 серпня 1993 року на заводі
"Комплект" виробничого об'єднання
"Лтава".

В силу положень частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Водночас, як передбачено частиною
другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У спірних відносинах сторонами жодним
чином не заперечується право гр. ОСОБА_4
на отримання пенсії на пільгових
умовах. Дане право підтверджено
постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року у справі №1622/2а-349/11. Однак,
вказаним судом рішенням не встановлено
будь-яких фактів правонаступництва
заводу "Комплект" виробничого
об'єднання "Лтава", а лише зобов'язано
управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві
призначити, нарахувати та виплачувати
ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком №2 "Виробництв, робіт,
професій посад і показників на роботах
із шкідливими і важкими у мовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає прав на пенсію за віком на
пільгових умовах" та згідно із пунктом
"б" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", починаючи з 28
вересня 2010 року.

Позивач не оскаржує рішення Управління
про призначення пенсії гр. ОСОБА_4 на
пільгових умовах. Натомість, ПАТ "Завод
"Лтава" оспорює факт врахування у
Розрахунках фактичних витрат,
надісланих підприємству протягом
січня-травня 2013 року, сум витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пенсії гр. ОСОБА_4

Позиція відповідача щодо наявності у
ПАТ "Завод "Лтава" обов'язку з
відшкодування витрат Пенсійного фонду
України на виплату і доставку
пільгових пенсій гр. ОСОБА_4 фактично
ґрунтується на доводах про те, що
позивач є правонаступником заводу
"Комплект" виробничого об'єднання
"Лтава". Однак, в порушення вимог
частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, жодних доказів на
підтвердження вказаної позиції
відповідачем не надано.

Посилання Управління на архівну
довідку від 18 лютого 2010 року №М-01-07-17/84
як на підставу для врахування у
Розрахунках фактичних витрат гр.
ОСОБА_4 спростовуються змістом самої
довідки, в якій зазначено, що ОСОБА_4
працював на заводі "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава" /т. І, а.с.
170/.

З приводу посилань сторін на окремі
судові рішення, суд зазначає, що дійсно
в силу положень частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Наведеною нормою Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено преюдиційні обставини, тобто
ті обставини, що встановлені в судовому
рішенні, яке набрало законної сили.
Зазначені преюдиційні обставини є
підставами для звільнення від
доказування.

За змістом частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України учасники адміністративного
процесу звільнені від надання доказів
на підтвердження обставин, що
встановлені судом при розгляді іншої
адміністративної, цивільної чи
господарської справи. Натомість, такі
учасники мають право посилатися на
зміст судового рішення у відповідних
справах, що набрало законної сили, в
якому відповідні обставини зазначені
як установлені.

Разом з цим, передбачене частиною
першої статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
звільнення від доказування не має
абсолютного характеру та може бути
спростовано під час судового розгляду
обставин, які зазначені в іншому
судовому рішенні.

Зважаючи на різні, суперечливі один
одному за своїм змістом висновки судів
щодо спірних відносин, суд витребував
необхідні документи та перевірив
відповідність доводів позивача і
відповідача фактичним обставинам
справи.

За наслідками такої перевірки, суд,
спираючись на зібрані у справі
письмові докази та власне внутрішнє
переконання, дійшов висновку про те, що
відповідач неправомірно врахував у
Розрахунках фактичних витрат,
надісланих позивачу протягом
січня-травня 2013 року, суми витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_4,
адже ПАТ "Завод "Лтава" не являється
правонаступником заводу "Комплект"
виробничого об'єднання "Лтава".

Враховуючи той факт, що позивач не
оспорює рішення Пенсійного фонду про
призначення пенсії на пільгових умовах
гр. ОСОБА_4, а визнання неправомірними
дій Управління щодо врахування у
Розрахунках фактичних витрат,
надісланих позивачу протягом
січня-травня 2013 року, сум витрат
Пенсійного фонду України на виплату і
доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_4 не
призведе до фактичного відновлення
порушено права позивача, що (порушення)
полягає у покладенні на останнього
обов'язку з відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій
вказаному громадянину, суд дійшов
висновку про те, що необхідним способом
захисту порушеного права ПАТ "Завод
"Лтава" є визнання протиправними та
скасування "Розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини другої
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б" -
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення"" за
січень-травень 2013 року в частині
включення до зазначених розрахунків
відомостей про гр. ОСОБА_4

Таким чином, позов ПАТ "Завод "Лтава" в
даній частині слід задовольнити.

З приводу позовної вимоги про
зобов'язання відповідача виключити з
"Розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"" за
січень-травень 2013 року гр. ОСОБА_3, суд
зазначає, що за своєю правовою природою
визнання спірних розрахунків
протиправними та їх скасування матиме
наслідком втрату чинності з дати їх
формування, а тому, в даній частині
позову слід відмовити.

За таких обставин, позов ПАТ "Завод
"Лтава" необхідно задовольнити
частково.

Підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Завод "Лтава"
до управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві про
визнання нечинним та скасування
розрахунку, зобов'язання вчинити певні
дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
"Розрахунки фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"" за
січень-травень 2013 року в частині
включення до зазначених розрахунків
відомостей про громадянина ОСОБА_4.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним поданням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено 21
липня 2014 року.

Суддя
О.О. Кукоба