Справа № 264/5981/14-а
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5981/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.
м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в особі судді
Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області про
визнання бездіяльності неправомірної
та зобов'язання нарахувати та сплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за 2014
рік, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання зробити нарахування та
виплати доплати до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 1 січня 2014 року. В обґрунтування
заявлених вимог позивач вказав на те,
що він віднесен до категорії дітей
війни, тому відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» він має право з 2014 року на
доплату до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Натомість
доплати до пенсії нараховувалися і
сплачувалися відповідачем не у
належному розмірі, чим були порушені
його права. На підставі викладеного
просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язати його зробити нарахування
та провести виплату доплати до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 1 січня 2014 року, зобов'язати
відповідача виплачувати підвищення в
подальшому.

Позивач до судового засідання не
з'явився, в матеріалах справи міститься
клопотання про розгляд справи за його
відсутністю.

Представник відповідача УПФУ
Іллічівського району м.Маріуполя до
судового засідання не з'явилася, надала
заяву, в якій просила справу розглянути
за її відсутністю та письмові
заперечення в яких вказала, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні,
отримує пенсію, має статус «діти війни»
та отримує надбавку. Висновки позивача
є помилковими з огляду на
підтвердження Рішеннями
Конституційного Суду України від 26.12.2011
№20-рп/2011 та від 25.01.2012 №3-рп/2012
законності повноважень КМУ
встановлювати розміри пенсійних
виплат, а отже підстав для проведення
нарахування спірної доплати іншим
способом, ніж це визначено діючою
постановою КМУ №1381 не має. Відсутній
публічно-правовий спір між управлінням
та позивачем з приводу нарахування та
виплати підвищення «дітям війни» з
01.01.2014 року, отже відсутні підстави для
розгляду даного питання в судовому
порядку відповідно до норм КАС. Органи
ПФ на підставі п.18 ч.1 ст.5 ЗУ «Про
судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI
звільняються від сплати судового
збору.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає заявлені позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» до
дітей війни віднесені особи, які є
громадянами України та яким на час
закінчення Другої світової війни (2
вересня 1945 року) було менше 18 років.

Суд встановив розглядом справи, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до
категорії дітей війни та знаходиться
на обліку в УПФУ Іллічівського району
м.Маріуполя Донецької області, як
такий, що отримує пенсію за віком, що
було визнано представниками
відповідача та підтверджується копією
пенсійного посвідчення позивача.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

За ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (в редакції від 28
грудня 2007 року на підставі Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України») дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із законів.

Разом з тим Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані неконституційними,
серед іншого, і положення підпункту 2
пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакцію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Внаслідок цього рішення
Конституційного Суду України була
відновлена редакція ст.6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни» в
первинній редакції від 1 січня 2006 року,
за якою дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 % від мінімальної
пенсії за віком.

На підставі ст.7 згаданого Закону
фінансове забезпечення соціальних
гарантій, передбачених цим законом,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не було визначено
жодних обмежень щодо застосування
положень ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
редакції від 1 січня 2006 року.

Тому посилання представників
відповідача на рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року є безпідставними, бо
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не було надано
повноважень Кабінету Міністрів
України визначати розмір та порядок
застосування положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

За п.4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»
було встановлено, що дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» і
«;Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», провадиться у розмірі 7%
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Однак суд відхиляє посилання
представника відповідача на
необхідність застосування до спірних
правовідносин положень Постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», бо вищу
юридичну силу над підзаконними актами,
яким є зазначена Постанова КМУ № 1381,
мають закони, яким є Закон України «Про
соціальний захист дітей війни».

На підставі переліченого при
визначенні розміру доплати до пенсії
дитині війни слід керуватися розміром
надбавки, визначеним у ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», внаслідок чого розмір пенсії
позивачці з 1 січня 2014 року повинен
підвищуватись на 30% від мінімальної
пенсії за віком.

На час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначений ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює розміру, визначеного законом,
прожиткового мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

За ст.2 Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
було встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум в розрахунку на місяць на
особу, що втратила працездатність: з 1
січня - 949 грн.

Враховуючи, що фактично позивач
отримує підвищення до пенсії у розмірі,
визначеному п.4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№ 1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення», замість розміру,
визначеного ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», то суд
вважає встановленим, що заявлені
позовні вимоги підлягають задоволенню
на підставі викладеного вмотивування
шляхом визнання протиправною
бездіяльність відповідача та
зобов'язанням УПФУ Іллічівського
району м.Маріуполя провести позивачу
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність.

Стосовно застосування до спірних
правовідносин строку позовної
давності суд приходить до наступного.

Статтею 99 КАС України встановлено, що
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду із даним
позовом 07 липня 2014 року, в якому просить
суд відновити її порушене право,
починаючи з 01 січня 2014 року, тобто поза
межами встановленого шестимісячного
строку для звернення до суду,
відповідного клопотання про
поновлення строку суду не заявляє.
Відтак суд вважає за можливе
застосувати до спірних правовідносин
встановлений законом шестимісячний
строк звернення до суду та відновити
порушене право позивачки на
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії за останні шість
місяців, які передують даті звернення
до суду позивачкою, тобто з 07 лютого 2014
року.

При цьому суд зазначає, що у заявлених
позовних вимогах позивачем не обмежено
кінцевим строком поновлення його
порушених прав, внаслідок чого суд
вважає за необхідне задовольнити його
вимоги частково та поновити порушене
право останнього на пенсійне
забезпечення, починаючи з 07 лютого 2014
року та по момент ухвалення судового
рішення у справі, оскільки вирішувати
наперед правовідносини, які ще не стали
спірними, суд немає компетенції.

Згідно до ст.94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

На підставі зазначеного з державного
бюджету України підлягає стягненню
судовий збір на користь позивача у
розмірі 73,08 грн., сплачений ним при
поданні позову до суду.

Керуючись ст.ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірної та
зобов'язання нарахувати та сплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за 2014
рік, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Іллічівському районі
м.Маріуполя Донецької області провести
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, нарахування та
виплату щомісячної доплати до пенсії,
встановленого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 07 лютого 2014 року по 24 липня
2014 року включно, з відрахуванням
фактично проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, з
державного бюджету України витрати по
сплаті судового збору в сумі 73,08грн.

На постанову може бути подана апеляція
в Донецькій Апеляційний
адміністративний суд через
Іллічівський районний суд м.Маріуполя
з одночасним надсиланням її копії
особою, що її подає, до суду апеляційної
інстанцій протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом ч.3 ст.160 КАС України,
а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя:
Т. В. Пустовойт