Справа № 826/19217/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому су домову
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГОРИЗОНТ
ФІШ» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГОРИЗОНТ
ФІШ» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про визнання
протиправними дій, скасування рішень
та стягнення надмірно сплачених
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ГОРИЗОНТ ФІШ» (далі -
позивач або ТОВ «ГОРИЗОНТ ФІШ»)
звернулося до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів (далі - відподвіач-1),
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
(далі - відповідач-2), про визнання дій
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів щодо складання рішення про
коригування митної вартості товарів
від 05.11.2013 року № 100250000/2013/610066/2
протиправними; визнання дій Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
щодо складання картки відмови в
прийняті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 05.11.2013 року №
100250000/2013/10091 протиправними; визнання
протиправним та скасування рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 05.11.2013 року №
100250000/2013/610066/2; визнання протиправною та
скасування картки відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийняті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 05.11.2013 року №
100250000/2013/10091; стягнення з Державного
бюджету через ГУ ДКСУ у м. Києві
надмірно сплачених при митному
оформленні товару ТОВ «Горизонт Фіш»
коштів: податок на додану вартість на
суму 108 879,12 грн. та митного збору на суму
10 674,42 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
лютого 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, ТОВ «ГОРИЗОНТ ФІШ» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції вважаючи, що судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, які суд вважає
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
допущено порушення норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційних скарг та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.п. 1, 4 ч. 1 ст.
202 КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано судом
обставин, що мають значення для справи,
допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом та як свідчать
матеріали справи, позивачем ТОВ
«Горизонт Фіш» (Покупець) було укладено
генеральний (зовнішньоекономічний)
контракт від 25.07.2013 року №04 з фірмою
нерезидентом «Салмонес Каманчака С.А.»,
Чилі (Продавець) на купівлю товару -
«форель свіжоморожена. патрана, без
вмісту солі та спецій, не піддана
кулінарній та термічній обробці, не в
первинній упаковці виробник: «Salmones
Camanchaca S.A.», країна виробництва - Чилі (CL).

31.10.2013 року позивачем (декларантом
позивача) було подано до митного органу
(відповідача) електронну митну
декларацію №100250000/2013/008322 в режимі
імпорт та товаросупровідні документи
на товар, зазначені в графі 44 такої ВМД.

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом
визначення митної вартості, а саме - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Однак, за результатами розгляду
поданих позивачем до митного
оформлення документів, на підставі
спрацювання критерію ризику АС АУР
(автоматизована система аналізу та
управління ризиками), відповідачем
було виявлено, що митна вартість
поданого до митного оформлення товару
є заниженою з порівнянням до подібних
товарів.

В результаті такого контролю, на думку
митного органу, було також встановлено,
що документи, надані позивачем на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, а
також містять неточності та
розбіжності.

Зважаючи на таке, відповідно до частини
3 статті 53 Митного кодексу України,
посадовою особою митного органу було
запропоновано декларанту надати
додаткові документи на підтвердження
заявленої митної вартості товару, про
що декларант був повідомлений.

На вимогу митного органу, позивачем
було подано всі затребувані документи
крім висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Проте Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів було прийнято
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товарів від 05.11.2013 року
№ 100250000/2013/610066/2 із застосуванням
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості товару, а також
складено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 05.11.2013 року №
100250000/2013/10091.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог та надаючи
аналіз законодавчим актам, що
регулюють спірні правовідносини
дійшов до висновку, зокрема, що
прийняте митним органом оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості товарів повністю відповідає
вимогам статті 55 Митного кодексу
України щодо коригування митної
вартості та послідовності
застосування методів, про що зроблена
відмітка у Рішенні про визначення
митної вартості.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як вбачається із матеріалів справи та
сторонами не спростовується позивачем
були подані передбачені ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України документи.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи, які
підтверджують митну вартість товару,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

За правилами Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Тобто, з аналізу наведених норм
законодавства з питань митної справи
вбачається, що право митного органу на
витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі наявності обґрунтованого сумніву
у повноті та/або достовірності
відомостей про митну вартість товарів,
однією з підстав виникнення якого є
виявлення розбіжностей у поданих
декларантом документах і такі
розбіжності мають впливати саме на
числове значення складових митної
вартості товарів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. Ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи,
митний орган вказав на певні
розбіжності в поданих декларантом
документах, які на його думку, дають
підстави для обґрунтованого сумніву у
достовірності відомостей про митну
вартість товарів. Зокрема, митним
органом встановлено, що відповідно до
правил «Інкотермс» умови поставки СІF
«Вартість, страхування, фрахт» означає,
що продавець несе ті ж обов'язки, що за
умовами СFR, проте він повинен
забезпечити морське страхування від
ризику загибелі або пошкодження товару
під час перевезення, продавець укладає
договір страхування і виплачує
страховику страхову премію. Покупець
повинен прийняти до відома, що згідно з
умовами СІF від продавця потрібно лише
забезпечення страхування на
мінімальних умовах. Даний термін може
застосовуватися лише при перевезенні
товару морським або внутрішнім водним
транспортом. Однак, за результатами
перевірки виявлено, що відповідно до
комерційних умов поставки СІF, окрім
іншого до вартості товару включено
витрати на страхування, проте органу
доходів і зборів (митному органу) не
надано документи, що містять такі
відомості.

Водночас колегія суддів надаючи оцінку
визначеним Митницею недолікам,
зазначає, що в матеріалах справи
міститься страхове свідоцтво та
експортний рахунок-фактура, які
визначають вартість товару з
урахуванням ціни страхової сплати.

Разом з тим, судова колегія, звертає
увагу на те, що позивачем на
підтвердження визначеної вартості
товару на вимогу відповідача було
додатково надано витребувані
відповідачем документи. Проте суд
першої інстанції вказує, що за
результатами розгляду поданих
документів, виявлено відсутність
висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Водночас колегія суддів звертає увагу,
що надання таких висновків не є
обов'язковим, тоді як позивачем надано
митному органу сертифікат
відповідності товару, який повністю
підтверджує якісні та вартісні
характеристики товару позивача.

Відтак колегія суддів дійшла висновку,
що у відповідача були в наявності всі
документи необхідні для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
митний орган безпідставно застосував
шостий (резервний) метод визначення
митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що сумніви Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
стосовно достовірності наданих ТОВ
«ГОРИЗОНТ ФІШ» до митного оформлення
відомостей є обґрунтованими. Відтак
знайшли свого підтвердження доводи
позивача про протиправність дій
митного органу.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що не знайшли свого
підтвердження доводи відповідача-1
щодо розбіжностей у поданих
декларантом документах, що вплинули на
рівень задекларованої митної вартості,
а також не встановлено застережень
щодо застосування основного методу
визначення митної вартості. За таких
обставин, у суду немає підстав вважати
задекларовану позивачем митну
вартість товарів заниженою чи
несправедливою.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку, що
відповідач приймаючи спірні картку
відмови у митному оформленні (випуску)
товарів від 05.11.2013 року № 100250000/2013/10091
рішення про коригування митної
вартості товарів від 05.11.2013 року №
100250000/2013/610066/2.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
не підлягає задоволенню позовна вимога
про повернення позивачу надміру
сплачених коштів.

Так, відповідно до ст. 27 Митного кодексу
України якщо задоволення скарги на
рішення, дії або бездіяльність органів
доходів і зборів або їх посадових осіб
пов'язане з виплатою грошових сум, їх
виплата здійснюється за рахунок
державного бюджету органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Водночас позивачем не була дотримана
процедура, передбачена розділом ІІІ
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково або надміру
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митним
органом, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007року № 618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за
№1097/14364, зокрема в частині поданні
відповідної заяви до відповідача-1 з
наданням підтверджуючих документів, а
тому колегія судів не вбачає
порушеного права позивача.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги знайшли своє часткове
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи, через що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з винесенням нового рішення про
часткове задоволення позову, визнання
протиправними дій Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
щодо складання рішення про коригування
митної вартості товарів від 05.11.2013 року
№ 100250000/2013/610066/2, картки відмови в
прийняті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 05.11.2013 року №
100250000/2013/10091; визнання протиправним та
скасування рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 05.11.2013 року № 100250000/2013/610066/2
та картки відмови в прийняті митної
декларації, митному оформлені випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
05.11.2013 року № 100250000/2013/10091.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГОРИЗОНТ
ФІШ» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГОРИЗОНТ ФІШ» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про визнання
протиправними дій, скасування рішень
та стягнення надмірно сплачених
коштів, - скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
щодо складання рішення про коригування
митної вартості товарів від 05.11.2013 року
№ 100250000/2013/610066/2 та картки відмови в
прийняті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 05.11.2013 року №
100250000/2013/10091.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 05.11.2013 року
№100250000/2013/610066/2.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийняті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 05.11.2013 року
№100250000/2013/10091.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 21.07.2014
року.

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.