Справа № 2а-1221/10/0370
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

09 липня 2014 року
м. Київ В/800/2981/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Юрченко В.П. - головуючого,

Веденяпіна О.А., Бухтіярової І.О., Сіроша
М.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши заяву Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 25 березня 2014 року у справі
№2а-1221/10/0370

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луцьккондитер»

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області

про стягнення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість,

в с т а н о в и в :

23 червня 2014 року Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області звернулась із
заявою про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
березня 2014 року, якою касаційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області залишено без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 12
липня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року - без змін.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм права, а саме пп.7.7.1, пп.
7.7.2 п.7 7 ст. 7 Закону України «Про податок
на додану вартість»

Як приклад неоднакового застосування
однієї і тієї ж самої правової норми,
заявник вказує на ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
квітня 2013 року (№К/9991/51959/11) та від 18
лютого 2013 року (№ К/9991/49557/12), в яких
рішення судів першої та апеляційної
інстанції скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до
положень статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно із статтею 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до пункту 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 2 від 13.12.2010 "Про судову
практику застосування статей 235- 240
Кодексу адміністративного судочинства
України" під неоднаковим застосуванням
одних і тих самих норм матеріального
права необхідно розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ураховуючи наведені положення норм
адміністративного судочинства та
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для допуску
цієї справи до провадження для
перегляду судового рішення з огляду на
таке.

Зі змісту ухвал Вищого
адміністративного суду України від 25
квітня 2013 року (№К/9991/51959/11) та від 18
лютого 2013 року (№ К/9991/49557/12), на які
посилається заявник, вбачається, що суд
касаційної інстанції скасував рішення
судів попередніх інстанцій та направив
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції на підставі статті 227
КАС України.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи приписи постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 2 від 13.12.2010 "Про судову практику
застосування статей 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України" необхідно мати на увазі, що
ухвала Вищого адміністративного суду
України про скасування ухвалених у
справі судами попередніх інстанцій
рішень та направлення справи на новий
розгляд не розв'язує спір по суті.
Відповідно такі ухвали не можуть
переглядатися Верховним Судом України,
оскільки в них не відбулося
застосування норм матеріального права
для розв'язання спору по суті.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку про
відсутність правових підстав для
допуску цієї справи до провадження для
перегляду судового рішення, оскільки
заявник посилається на ухвали від 25
квітня 2013 року (№К/9991/51959/11) та від 18
лютого 2013 року (№ К/9991/49557/12), якими
остаточне рішення по справі не
прийнято.

Враховуючи наведені положення норм
адміністративного судочинства,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для допуску цієї справи до
провадження для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 25 березня 2014 року.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Відмовити Луцькій об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області в допуску до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
березня 2014 року у справі №2а-1221/10/0370 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луцьккондитер» до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області про стягнення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Судді: