Справа № П/811/2367/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
У Х В А Л А

21 липня 2014 року
Справа № П/811/2367/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді - Нагібіної Г.П.

при секретарі - Дигас В.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідачів - Копотій
Л.В., Сокирко Н.О., Балакіної Т.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в місті Кіровограді
адміністративну справу

за адміністративним
позовом ОСОБА_6 до Міністерства доходів
і зборів України та Кіровоградської
митниці Міндоходів у Кіровоградській
області про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про:

- зобов'язання Міністерства доходів і
зборів України поновити позивача на
посаді начальника Кіровоградської
митниці Міндоходів;

- стягнення з Кіровоградської митниці
Міндоходів середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 04.08.2010 р.
по 15.09.2011 р. - 111733,51 грн.;

- стягнення з Міністерства доходів і
зборів України за час затримки
поновлення позивача на роботі за
період з 15.09.2011 р. по 08.07.2014 р. - 282746,63 грн.

В обґрунтування адміністративного
позову ОСОБА_6 зазначив, що наказом
Державної митної служби України від
04.08.210 р. №1498-к «Про припинення
перебування на державній службі»,
припинено його перебування на
державній службі в митних органах
України.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 р.,
залишеною без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.09.2011 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.03.2014 р., наказ №1498-к від
04.08.2010 р. визнаний неправомірним та
скасовано. На виконання вищезазначених
рішень, 16.06.2014 р. у трудовій книжці
зроблено відповідний запис.

Проте, не зважаючи на рішення судів, на
посаді начальника Кіровоградської
митниці ОСОБА_6 не поновлений, що стало
приводом для звернення до суду.

До матеріалів позову долучено
клопотання про поновлення строку на
звернення до суду, яке обгрунтоване
тим, що незважаючи на наявність
постанови Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 р.,
яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.09.2011 р.,
ОСОБА_6 і досі не поновлений на роботі.
Поважність причин пропуску строку
ОСОБА_6 обгрунтовує тим, що він при
зверненні до суду з позовом про
скасування наказу про припинення
перебування на державній службі
помилково вважав, що задоволення судом
його вимог буде означати поновлення на
роботі. Проте, як зазначено в
клопотанні, в порушення статті 235 КЗпП
України, судами не було прийнято
рішення про поновлення його на роботі
(а.с.31-32).

В попередньому судовому засіданні
представник позивача підтримала
клопотання про поновлення строку на
звернення до суду, просила суд поновити
строк на звернення до суду, оскільки
через дефектність судових рішень про
скасування наказу про звільнення, не
вирішено питання про поновлення ОСОБА_6
на посаді.

Представники відповідачів в
попередньому судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, надали
клопотання про залишення позову без
розгляду, яке мотивоване тим, що ОСОБА_6
пропустив місячний строк на звернення
до суду з позовом про нововлення на
роботі, долучивши до заперечення
постанову Верховного Суду України від
27.05.2014 р. (а.с.60).

Заслухавщи представників сторін,
дослідивши клопотання про поновлення
строку та долучені до нього документи,
суд дійшов висновку про
необгрунтованість клопотання позивача
про поновлення строку, з огляду на
наступне.

Наказом Державної митної служби
України від 04.08.2010 р. №1498-к «Про
припинення перебування на державній
службі», припинено перебування ОСОБА_6
на державній службі в митних органах
України (а.с.8-10).

Не погодившись з вказаним наказом,
позивач оскаржив його до суду.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 р.
визнано незаконним та скасовано наказ
Державної митної служби України від
04.08.2010 р. №1498-к «Про припинення
перебування на державній службі»
(а.с.12-13), яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.09.2011 р.
(а.с.14).

Позивач 03.11.2011 р. звернувся з заявою до
Державної митної служби України про
поновлення на роботі, але отримав
відмову, в зв'язку з оскарженням
постанов суду в касаційному порядку та
виконання судових рішень в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.03.2014 р. постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 р. та
ухвалу Дніпропетровському
апеляційному адміністративному суду
від 15.09.2011 р. залишено без змін (а.с.15-19).

Суд, проаналізувавши долучені до
матеріалів справи судові рішення,
встановив, що предметом їх розгляду
було лише правомірність винесення
наказу Державної митної служби України
від 04.08.2010 р. №1498-к «Про припинення
перебування на державній службі», яким
ОСОБА_6 звільнено з посади начальника
Кіровоградської митниці.

При цьому, позовних вимог щодо
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в ході розгляду
адміністративної справи №2а-2953/10/1170
позивачем заявлено не було. Тому,
рішення суду про поновлення ОСОБА_6 на
посаді не приймалось.

Пізніше, 01.04.2014 р. позивач звернувся до
Міністерства доходів і зборів України
з вимогою виконати рішення
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 р. та
поновити його на державній службі в
митних органах.

Міністерство доходів та зборів України
листом від 28.04.2014 р. за вих.
№2728/К/99-99-24-03-14 повідомило позивача, що
на виконання рішень судів, наказом
Державної митної служби України від
18.04.2014 р. №14-к скасовано наказ Державної
митної служби України від 04.08.2010 року за
№1498-к та надано копію відповідного
наказу, що свідчить про фактичне
виконання рішення суду.

З огляду на викладе, суд вважає, що
ОСОБА_6 про своє порушене право щодо
непоновлення його на роботі дізнався
19.10.2010 р., тобто з прийняттям
Кіровоградським окружним
адміністративним судом постанови за
результатами розгляду справи ОСОБА_6

Крім того, суд вважає за необхідне
відзначити, що позивач, отримавши
судові рішення без вирішення питання
щодо поновлення його на роботі, ні
апеляційної скарги, ні касаційної не
подавав, тобто судові рішення ним не
були оскаржені.

Отже, посилання позивача щодо
помилкового незнання щодо
необхідності заявлення позовних вимог
про поновлення на роботі, не
приймаються судом, оскільки отримавши
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 р. без
зазначення у резолютивній чистині
вказівки про поновлення на роботі,
позивач не оскаржив дану постанову, та
не звернувся з новим позовом.

Крім того, згідно електронної системи
Діловодства спеціалізованого суду,
позивач звертався до суду з позовом до
Державної митної служби України про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі у 2012 році
(адмін.справа №1170/2а-4196/12).

Так, за результатом розгляду
адміністративної справи №1170/2а-4196/12
Кіровоградським окружним
адміністративним судом винесено
постанову від 25.12.2012 р., якою відмовлено
в задоволенні позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у сумі 336026 грн.
(а.с.36-38), яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2013 р.
(а.с.63-65).

Дані судові рішення мотивовані тим, що
оскільки позивач при зверненні до суду
з позовом про оскарження наказу про
припинення перебування на державній
службі не ставив вимогу про поновлення
на службі, а тому не може бути стягнуто
середній заробіток за час не
поновлення позивача на службі.

Отже, вже після отримання
вищезазначених судових рішень, якими
позивачу відмовлено в позові про
стягнення середнього заробітку,
позивач, навіть, якщо погодитись з його
помилковістю ототожнення оскарження
наказу та поновлення на роботі, був
обізнаний про те, що ним повинна бути
заявлена самостійна позовна вимога про
поновлення на роботі.

З'ясовуючи питання щодо наясності
судового рішення про стягнення
середнього заробітку, представник
позивача зазначив, що даний спір
заявлений з інших підстав, ніж був
заявлений в іншому процесі.

Проте, протягом більше, як півтора року,
позивач до суду не звертався.

Згідно з частиною 1статті 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини третьої цієї ж
статті для звернення до суду у справах
щодо прийняття громадян на публічну
службу, її проходження, звільнення з
публічної служби встановлюється
місячний строк.

Більш того, позивач надав суду копію
листів відповідачів на заяви позивача
щодо поновлення його на роботі, які
датовані починаючи з 2011 р., а отже
позивачу було достоменно відомо про не
поновлення його на посаді.

Статтею 100 КАС України встановлено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 121 КАС
УКраїни, за наслідками підготовчого
провадження суд у порядку письмового
провадження або в судовому засіданні
на розсуд суду постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без розгляду.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС
України, суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Позовна заява ОСОБА_6 не містить
будь-якої інформації, на підставі якої
суд мав би можливість встановити
поважність підстав через які позивач
більше як три роки не звертався до суду
за захистом свого порушеного права.

Пропущений строк на звернення до суду
може бути поновлений судом, проте з
одночасним визнанням поважними причин,
які зумовили пропуск такого строку.

Позивачем в клопотанні про поновлення
строку для звернення до суду не
наведено взагалі поважність причин,
через які позивач не мав обгрунтованої
можливості звернутись до суду протягом
більш як 3-х років.

Позивач, як було зазначено
представниками відповідачів має дві
вищі освіти, займав керівну посаду в
органах митної справи тривалий час, а
тому, як на думку суду, не міг не
усвідомлювати обставин щодо
необхідності, в разі, якщо він мав намір
продовжити державну службу,
своєчасного зверення до суду про
поновлення його на такій службі.

Не звертаючись до суду більше 3-х років,
позивач при зверненні з даним позовом
просить суд стягнути середній
заробіток у розмірі 394480,14 грн., що як на
думку суду свідчить про навмисне
своєчасне незвернення до суду, що може
привести до значних втрат бюджету.

Оскільки з матеріалів, які спрямовано
до суду ОСОБА_6, встановлено пропущення
строку звернення до адміністративного
суду, зважаючи на всі наведені
обставини в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що заява про поновлення
строку не підлягає задоволенню,
оскільки із матеріалів справи та
наданих пояснень представника
позивача суд не вбачає підстав для його
поновлення.

Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від
27.05.2014 р., а згідно з статтею 244-2 КАС
України суд зобов'язаний привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до статті 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, у тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(наприклад, справи "Девеер проти
Бельгії" рішення від 27.02.80, "Голдер проти
Сполученого Королівства" рішення від
21.02.75).

Керуючись статтями 121, 133, 155, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В :

Задовольнити клопотання
представника відповідача про
залишення позову без розгляду та
відмовити в задоволенні клопотання
позивача про поновлення строку на
звернення до суду.

Адміністративий позов ОСОБА_6 до
Міністерства доходів і зборів України
та Кіровоградської митниці Міндоходів
у Кіровоградській області про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку залишити без
розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
у порядку та строки, визначені статтею
254 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 5-денний строк з
дня отримання повного тексту ухвали
суду.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П. Нагібіна