Справа № 816/2432/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

816/2432/14

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2014 року

м. Полтава

Справа №816/2432/14

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними (скасування) податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем порушено права та законні інтереси ВАТ "Полтавський ГЗК" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне донарахування грошового зобов’язання зі сплати податку на прибуток, зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Зазначав, що доводи податкової інспекції про порушення ВАТ "Полтавський ГЗК" вимог податкового законодавства не відповідають фактичним обставинам справи, адже господарські правовідносини позивача з його контрагентами за спірний період є реальними, товарними, направленими на досягнення економічного ефекту та на отримання прибутку. Крім того, стверджував, що укладені позивачем договори не мають ознак нікчемності або фіктивності, не суперечать інтересам держави, оскільки були укладені та реалізовані в рамках законної господарської діяльності суб’єктів господарювання.

Відповідач позов не визнав, у наданих до суду письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому, посилався на обставини, встановлені плановою виїзною документальною перевіркою ВАТ "Полтавський ГЗК" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року та викладені в акті перевірки від 23 травня 2014 року №1447/16-03-22-01-08/00191282.

У судове засідання 18 липня 2014 року з’явився представник відповідача.

Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, що судом задоволено.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведені обставин, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

У період з 15 жовтня 2013 року по 16 травня 2014 року працівниками Кременчуцької ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки складено акт від 23 травня 2014 року №1447/16-03-22-01-08/00191282 (надалі - Акт перевірки) /т. І, а.с. 19-159/, в якому зафіксовано порушення ВАТ "Полтавський ГЗК" вимог:

- підпункту 138.1.1 пункту 138.1, підпунктів 138.10.2, 138.10.3 пункту 138.10, пунктів 138.2, 138.4 статті 138 Податкового Кодексу України, наслідком чого визначено заниження позивачем податку на прибуток загалом в розмірі 2 856 236 грн (в т.ч., ІІ квартал 2012 року - 918 406 грн, ІІІ квартал 2012 року - 257 236 грн, IV квартал 2012 року - 1 680 595 грн);

- пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість загалом в розмірі 5 498 439 грн (в т.ч., за травень 2012 року - 744 778 грн, червень 2012 року - 345 268 грн, липень 2012 року - 313 041 грн, серпень 2012 року - 459 379 грн, вересень 2012 року - 2 534 191 грн, жовтень 2012 року - 350 061 грн, листопад 2012 року - 222 957 грн, грудень 2012 року - 528 764 грн;

- пунктів 198.3, 198.4, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено завищення позивачем від’ємного значення різниці між сумою податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість загалом в розмірі 2 099 507 грн за грудень 2012 року.

Не погодившись з висновками Акта перевірки, ВАТ "Полтавський ГЗК", листом від 28 травня 2014 року вих. №4605/20, надало свої заперечення /т. І а.с. 160-187/.

На підставі зазначених вище висновків Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ сформовано податкові повідомлення-рішення:

Не погодившись з переліченими податковими повідомленнями-рішення, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб’єкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку з чим перевіряє чи прийнято дані рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що підставою для донарахування позивачу грошового зобов’язання зі сплати податку на прибуток загалом в розмірі 956 086 грн є доводи контролюючого органу про формування платником податків валових витрат на підставі правочинів, що не спричиняють настання правових наслідків.

Вказані доводи контролюючий орган мотивував відомостями, викладеними в актах перевірок контрагентів ВАТ "Полтавський ГЗК", що складені органами доходів і зборів.

Що ж стосується тверджень відповідача про завищення ВАТ "Полтавський ГЗК" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість загалом в розмірі 792 801 грн та завищення від’ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2012 року в розмірі 38 622 грн, то такі мотивовано безтоварністю господарських операцій у ланцюгах постачання та відсутністю у контрагентів позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності.

Зазначені вище доводи контролюючого органу стосуються правовідносин ВАТ "Полтавський ГЗК" (як покупця, замовника) з наступними контрагентами (продавцями, виконавцями):

Суд зазначає, що у спірний період порядок адміністрування податку на прибуток та податку на додану вартість (надалі також ПДВ) було визначено Податковим кодексом України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Також, в силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об’єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об’єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

У свою чергу, за приписами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом /пункт 200.2 статті 200 Податкового кодексу України/.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду /пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України/.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, головною умовою виникнення у платника права на бюджетне відшкодування сум ПДВ є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Таким чином, визначальним у питанні перевірки правомірності формування платником податків показників податкової звітності є безпосереднє дослідження факту здійснення господарської операції (її реальності/товарності), на підставі якої таким платником сформовано дані податкового обліку.

Судом встановлено, що спірні відносини між позивачем та його контрагентами стосувалися придбання товарно-матеріальних цінностей, будівельно-монтажних робіт та послуг на підставі відповідних договорів.

До матеріалів справи залучено копії договорів:

- від 13 квітня 2012 року №1079, укладеного між ТОВ "Газпромсталь" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець), за умовами якого постачальник зобов’язувався передати у власність покупця товар згідно письмових заявок в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у рахунках та видаткових накладних, разом з усіма його складовими та документами, що стосуються товару, а покупець - прийняти товар і оплатити його вартість /т. ІІІ, а.с. 2-3/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. ІІІ, а.с. 5-40/;

- від 21 січня 2011 року №202/4638 /т. ІІІ, а.с. 49-51/ та від 24 січня 2012 року №173 /т. ІІІ, а.с. 41-43/, укладених між ПП "Фірма "Швейпром" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець), за умовами яких постачальник зобов’язувався поставити, а покупець - прийняти і оплатити товар, номенклатура, об’єми та ціна якого визначаються у специфікаціях або рахунках. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків на оплату, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. ІІІ, а.с. 44-48, 52-118/;

- від 13 грудня 2010 року /т. VII, а.с. 17-20/, від 22 лютого 2012 року №531 /т. VII, а.с. 37-40/, від 26 квітня 2012 року №531 /т. VII, а.с. 78-80/, від 01 червня 2012 року №1763 /т. VII, а.с. 1-4/, від 22 червня 2012 року №1952 /т. VII, а.с. 68-71/, від 09 липня 2012 року №2105 /т. VII, а.с. 47-50/, від 24 жовтня 2012 року №3271 /т. VII, а.с. 91-94/, укладених між ВАТ "Полтавський ГЗК" (замовник) та ТОВ "УСЕМ" (підрядник) щодо виконання будівельно-монтажних робіт. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії додатків до договорів підряду про затвердження завдань підряднику, списків робітників, листів оцінки відповідності підрядника вимогам безпеки, попередніх графіків виконання робіт, приймально-здавальних актів, договірних цін, графіків виконання робіт, розрахунків затрат, платіжних доручень, рахунків-фактур, податкових накладних, довідок про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3), актів приймання-передачі виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), звітів про витрачання матеріалів, актів списання витрачених матеріалів /т. VII, а.с. 5-16, 21-36, 41-46, 51-67, 72-77, 81-90, 95-257/;

- від 13 вересня 2011 року №3232, укладеного між ТОВ "Укрспецкомплект" (продавець) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) з приводу купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей, кількість та асортимент яких визначається у рахунках і специфікаціях /т. VІІІ, а.с. 1-2/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. VІІІ, а.с. 3-87/;

- від 30 грудня 2011 року №4308, укладеного між ТОВ "НВО "Індустрія Інвест" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. VІІІ, а.с. 88-90/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. VІІІ, а.с. 91-113/;

- від 13 лютого 2012 року №406, укладеного між ТОВ "Дніпрозварка" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) з приводу поставки товарно-матеріальних цінностей /т. VІІІ, а.с. 114-115/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії податкової та видаткової накладної, рахунка, товарно-транспортної накладної та платіжного доручення, а також прибуткового ордера /т. VІІІ, а.с. 116-121/;

- від 16 лютого 2012 року №457, укладеного між ТОВ "РАН Україна" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. VІІІ, а.с. 122-123/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, порівняльних таблиць, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. VІІІ, а.с. 124-160/;

- від 08 лютого 2011 року №530/4638 /т. VІІІ, а.с. 169-170/ та від 19 жовтня 2012 року №3226 /т. VІІІ, а.с. 171-172/, укладених між ТОВ "Промагроресурс" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків на оплату, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. VІІІ, а.с. 173-210/;

- від 29 лютого 2012 року №602, укладеного між ВАТ "Полтавський ГЗК" (замовник) та ТОВ "Віском Плюс" (підрядник) щодо виконання ремонтних робіт /т. ІХ, а.с. 1-4/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії додатків до договорів підряду про затвердження завдань підряднику, списків робітників, листів оцінки відповідності підрядника вимогам безпеки, попередніх графіків виконання робіт, приймально-здавальних актів, договірних цін, графіків виконання робіт, розрахунків затрат, платіжних доручень, рахунків-фактур, податкових накладних, довідок про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3), актів приймання-передачі виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), звітів про витрачання матеріалів, актів списання витрачених матеріалів /т. ІХ, а.с. 5-87/;

- від 08 грудня 2010 року №2672/4638, укладеного між ТОВ "Южхімресурси" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. XVI, а.с. 190-192/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікації, податкової та видаткової накладної, рахунка, акта отримання багажу вантажоотримувачем, платіжного доручення та прибуткового ордера /т. ІХ, а.с. 88-93; т. XVI, а.с. 193/;

- від 26 січня 2012 року №204, укладеного між ТОВ "МВС "Зевс" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. ІХ, а.с. 94-106/;

- від 13 липня 2012 року №2194, укладеного між ПП "Криворіжвентиляція" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. ІХ, а.с. 107-109/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. ІХ, а.с. 110-166/;

- від 02 липня 2012 року №2034, укладеного між ТОВ "ІТЕУ" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. ІХ, а.с. 168-171/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікації, податкової та видаткової накладної, рахунка-фактури, товарно-транспортної накладної, платіжного доручення та прибуткового ордера /т. ІХ, а.с. 172-179/;

- від 23 січня 2012 року №145, укладеного між ТОВ "ЕК "Хай-Тек-Енергія" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. ІХ, а.с. 180-181/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. ІХ, а.с. 182-207/;

- від 15 червня 2012 року №1878, укладеного між ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) та ТОВ "Бюро стандартних зразків" (постачальник) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. ІХ, а.с. 208-210/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків, платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. ІХ, а.с. 211-224/;

- від 03 квітня 2012 року №932, укладеного між ПП "Енергосталь" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. ІХ, а.с. 225/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікації, порівняльної таблиці, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. ІХ, а.с. 226-243/;

- від 09 квітня 2012 року №1006, укладеного між ТОВ "Укрінформзв’язок" (постачальник) та ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. XVI, а.с. 182-183/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних та платіжних доручень, а також прибуткових ордерів /т. Х, а.с. 1-12/;

- від 21 серпня 2012 року №2657, укладеного між ТОВ "Укрснабкомп" (постачальник) ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. Х, а.с. 13-15/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії специфікацій, податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, платіжних доручень, товарно-транспортних накладних, а також прибуткових ордерів /т. ІХ, а.с. 16-28/;

- від 11 квітня 2012 року №1041, укладеного між ТОВ "Елконт" (постачальник) ВАТ "Полтавський ГЗК" (покупець) щодо поставки товарно-матеріальних цінностей /т. XVI, а.с. 184-189/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії податкових та видаткових накладних, рахунків-фактур, платіжних доручень, товарно-транспортних накладних, а також прибуткових ордерів /т. Х, а.с. 29-185/;

- від 28 березня 2011 року №1274, укладеного між ВАТ "Полтавський ГЗК" (замовник) та ТОВ "Транс Ком Логістік" (експедитор) з приводу надання транспортно-експедиційних послуг /т. ХІ, а.с. 1-3/. На підтвердження належного виконання сторонами договірних зобов’язань позивачем надано копії податкових накладних, актів наданих послуг, товарно-транспортних накладних, рахунків на оплату, платіжних доручень, прибуткових ордерів /т. ХІ, а.с. 4 - т. XVI, а.с. 175; т. XVI, а.с. 194/.

Дослідивши перелічені вище документи, судом встановлено, що складені суб’єктами господарювання письмові свідоцтва здійснення господарських операцій відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", отже є первинними документами бухгалтерського обліку у розумінні зазначеного Закону. Відтак, суд приймає наведені документи в якості належних, у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, письмових доказів у справі.

Акт перевірки містить відомості про дослідження ревізорами-інспекторами перелічених вище договорів та первинних документів бухгалтерського обліку. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту та форми первинних документів в Акті перевірки відсутні.

Окрім того, судом встановлено, що позивачем до податкового кредиту та витрат віднесено суми коштів, сплачених у листопаді 2011 року працівниками ВАТ "Полтавський ГЗК" за проживання у готельному комплексі "Верховина" ТОВ "Ілліс". На підтвердження даної обставини до матеріалів справи залучено копії наказів про відрядження, посвідчень про відрядження, рахунків та фіскальних чеків /т. VIII, а.с. 161-168/.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи в повному обсязі підтверджено товарність спірних господарських операцій та факт сплати позивачем у ціні придбаних товарів (послуг) ПДВ.

З приводу господарських правовідносин позивача з ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс", суд зазначає, що Акт перевірки не містить відомостей про конкретні господарські операції, за якими здійснено донарахування позивачу грошового зобов’язання зі сплати податку на прибуток та зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ. Водночас, на стор. 31 Акта перевірки вказано, що первинні документи бухгалтерської та податкової звітності щодо правовідносин з ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" у ВАТ "Полтавський ГЗК" вилучено згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 30 липня 2013 року /т. І, а.с. 48/.

До матеріалів справи залучено копії ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2013 року, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 30 липня 2013 року, додатка до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 19 серпня 2013 року /т. XVI, а.с. 195-199/.

З огляду на викладене, суд звертає увагу на те, що отримання контролюючим органом акта перевірки контрагента платника податків, в якому викладені висновки про вчинення таким контрагентом нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий контролюючий орган від виконання обов’язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, адже акт перевірки контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

А відтак, зменшення ВАТ "Полтавський ГЗК" витрат на 574 850 грн та податкового кредиту з ПДВ на 114 970 грн стосовно господарських правовідносин з ТОВ "ВСП "Гірмашсервіс" не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та є протиправним.

Суд зазначає, що допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару та заявлення до бюджетного відшкодування від'ємного значення з ПДВ. Так само, наведені обставини не позбавляють добросовісного платника податків права на формування витрат за наслідками вчинення відповідних господарських операцій.

Підставою для донарахування платнику податків грошових зобов'язань зі сплати податків може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Так само, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Як визначено частиною другою статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Крім того, частиною першою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування витрат та податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни контрагентами платника податків.

Висновок про те, що платник не несе відповідальності за порушення, допущені його контрагентом узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у рішенні від 22 січня 2009 року (справа "Булвес"АД проти Болгарії (заява № 3991/03), Суд зазначив, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на викладене, висновок податкової інспекції про порушення позивачем зазначених вище вимог Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

Виходячи з визначення поняття штрафна санкція, що міститься в підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого дана санкція може бути застосована до платника податків лише у разі вчинення останнім порушення вимог податкового законодавства, а такі порушення в діях позивача відсутні, суд дійшов висновку, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями також неправомірно застосовано до ВАТ "Полтавський ГЗК" штрафні (фінансові) санкції.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об’єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Разом з цим, долученими до матеріалів справи копіями первинних документів бухгалтерського обліку підтверджено право позивача на віднесення до витрат та податкового кредиту спірних сум.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з’ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано ці рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

За таких обставин, адміністративний позов ВАТ "Полтавський ГЗК" слід задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Водночас, згідно з підпунктом 3 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у разі безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відображає в обліку відповідні бюджетні зобов'язання розпорядника бюджетних коштів, з вини якого виникли такі зобов'язання. Погашення таких бюджетних зобов'язань здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань цього розпорядника бюджетних коштів. Одночасно розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний привести у відповідність з бюджетними асигнуваннями інші взяті бюджетні зобов'язання.

Отже, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, необхідно стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для утримання Кременчуцької ОДПІ.

Разом з цим, при розподілі судових витрат суд враховує той факт, що за звернення до суду з даним позовом ВАТ "Полтавський ГЗК" судовий збір сплачено без врахування положень частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в силу якої під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору.

Як визначено пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов’язаннями Кременчуцької ОДПІ на користь ВАТ "Полтавський ГЗК" витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 грн 20 коп., а решту суми - повернути позивачу з Державного бюджету України як надміру сплачену.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними (скасування) податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Кукоба