Справа № 349/967/14-а
Суддя: Лошак О. О.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 349/967/14-а
Провадження № 2-а/349/44/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 липня 2014 року
м. Рогатин

Рогатинський районний суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак
О.О.

з участю секретаря Сірко
І.В.

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Ольвач М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 4 в м. Рогатині
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Рогатинському районі
Івано-Франківської області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі
Івано-Франківської області в якому
просить визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі щодо виплати їй
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів, зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі нарахувати та
виплатити їй грошову допомогу у
розмірі 10 місячних посадових окладів
при виході на пенсію як державному
службовцю.

У позовній заяві зазначено, що
позивачка відповідно до наказу №127 від
01.12.1994 року з 01.12.1994 року була прийнята
на посаду спеціаліста І категорії
Рогатинського районного відділу ПФУ,
де працювала до 19.06.2002 року, а з цього
часу в управлінні пенсійного фонду
України в Рогатинському районі. 30.08.2011
року її було звільнено з посади
заступника начальника відділу
управлінян Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи
відповідно до п.2 ст.40 КзпП України.

З 31.08.2011 року позивачці
призначено пенсію за віком відповідно
до Закону України "Про державну службу".

На письмову заяву про виплату
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів їй було відмовлено в
2011 році та в 2014 році після
опублікування рішення Контитуційного
суду України у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України "Про державну службу" в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні" № 11-рп/2013 від
26.11.2013 року. Просила позовні вимоги
задовольнити повністю.

У судовому засіданні позивачка
позов підтримала у повному обсязі із
підстав, наведених у позовній заяві,
просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.
Пояснив, що наказом управління
Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі від 30.08.2011 року
№23-О ОСОБА_1 звільнено з посади у
зв'язку з виявленою невідповідності
займаній посаді внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
даної роботи відповідно до п.2 ст.40
Кодексу Законів про працю. Про що було
зроблено запис у трудовій книжці. 31.08.2011
року ОСОБА_1 звернулася до відділу з
призначення пенсій УПФ України в
Рогатинському районі за призначенням
їй пенсії як державному службовцю
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Згідно протоколу №3168
від 08.09.2011 року ОСОБА_1 було призначено
пенсію за віком як державному
службовцю за станом здоров'я. На час
виходу на пенсію загальний трудовий
стаж ОСОБА_1 становив 36 років 02 місяці,
стаж державної служби - 16 років 09
місяців. Відповіднодо п.13 ст.37 Закону
України «Про державну службу»
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачувалася
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів. При цьому під
виходом на пенсію слід розуміти
фактичний вихід, тобто звільнення
державного службовця від займаної
посади у зв'язку з виходом на пенсію.
ОСОБА_1 було звільнено з посади у
зв'язку з невідповідністю займаній
посаді внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи
відповідно до п.2 ст.40 Кодексу законів
про працю України. Тому в ОСОБА_1 не було
права на отримання 10 місячних
посадових окладів при виході на пенсію.
Крім того, п.13 ст.37 Закону України «Про
державну службу» відповідно до Закону
України №1166-VІІ від 27.03.2014 року, який
набрав чинності з 01.04.2014 року виключено.
Просила в задоволенні позову
відмовити повністю.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши всі докази в
їх сукупності, судом встановлено такі
факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 31.08.2011 року було призначено
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про державну службу», що
підтверджується довідкою, виданою УПФ
України в Рогатинському районі (а.с.5).

15.11.2011 року УПФ України в Рогатинському
районі ОСОБА_1 було відмовлено у
виплаті грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів відповідно
до ст.37 ЗУ «Про державну службу» з тих
підстав, що вона звільнена з роботи на
підставі п.2 ст.40 КзпП України (а.с.17).

26.06.2014 року ОСОБА_1 повторно відмовлено
у виплаті грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів відповідно
до ст.37 ЗУ «Про державну службу» з тих
підстав, що вона звільнена з роботи на
підставі п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.9).

Як вбачається із записів в трудовій
книжці, ОСОБА_1 30.08.2011 року звільнена з
посади у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає їй продовження даної
роботи (п.2 ст.40 КЗпП України) (а.с.16).

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується паспортом серія
НОМЕР_1, виданим 26 червня 1999 року
Рогатинським РВ УМВС (а.с.7).

За змістом ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У рішенні Конституційного суду України
у справі за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
"Про державну службу" в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
№ 11-рп/2013 від 26.11.2013 року зазначено, що,
Україна є демократична, соціальна,
правова держава; права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави; в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права; громадяни мають
право на соціальний захист (стаття 1,
частина друга статті 3, частина перша
статті 8, частина перша статті 46
Основного Закону України).

Складовою конституційного права на
соціальний захист є право на пенсійне
забезпечення.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 92 Конституції України основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами України.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, законами
України "Про пенсійне забезпечення" від
5 листопада 1991 року N 1788-XII з наступними
змінами, "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року N 1058-IV з наступними
змінами.

За змістом вказаних законів право на
пенсію за віком особа набуває не лише
після досягнення загальновизначеного
пенсійного віку чи пенсійного віку,
встановленого спеціальним
законодавством, а також у разі
дострокового виходу на пенсію за
певних обставин. Так, у статті 21 Закону N
3721 передбачено випадки, коли пенсійний
вік для визначеного в ній кола осіб,
зокрема державних службовців, знижено
на півтора року порівняно із
загальновстановленим.

Пенсійні правовідносини певних
категорій осіб, у тому числі тих, які
мають статус державного службовця,
регулюються додатково також
спеціальними законами або окремими
положеннями вказаних законів.

Засади державної служби, умови, порядок
реалізації громадянами України права
на державну службу, а також права на
пенсійне забезпечення державних
службовців врегульовано
законодавством про державну службу.

Право на одержання пенсії державних
службовців мають чоловіки, які досягли
віку 62 роки, та жінки, які досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - страховий стаж), у
тому числі стажу державної служби не
менш як 10 років, та які на час
досягнення зазначеного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш як 20
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку (частина перша статті
37 Закону N 3723).

Державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів (частина тринадцята
статті 37 Закону N 3723).

Таким чином, грошова допомога в розмірі
10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону N
3723 не встановлено.

Конституційний Суд України зазначив,
що грошова допомога, передбачена
вказаним законодавчим положенням, має
разовий характер. Право на її одержання
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця. Тому розірвання трудового
договору з державним службовцем з
підстав, визначених у пункті 2 частини
першої статті 40 Кодексу (зокрема,
виявленої невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи),
не може нівелювати право державного
службовця на отримання зазначеної
грошової допомоги за умови наявності
стажу державної служби не менше 10
років. Отже, державний службовець у
разі дострокового (не раніше ніж за
півтора року до встановленого
законодавством строку) виходу на
пенсію державного службовця на
підставі пункту 2 частини першої статті
40 Кодексу у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді за
станом здоров'я та неможливістю
переведення, за його згодою, на іншу
роботу відповідно до частини другої
статті 40 Кодексу, за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, як і інші державні
службовці, які виходять на пенсію з
посад державних службовців після
досягнення віку, зазначеного в частині
першій статті 37 Закону N 3723, має право на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів.

В аспекті конституційного звернення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України "Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року N 3723-XII з наступними
змінами в системному зв'язку з
положеннями пункту 2 частини першої,
частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
від 16 грудня 1993 року N 3721-XII з наступними
змінами необхідно розуміти так, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України "Про державну службу".

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Конституція України (ст. 58) встановлює
зворотну силу законів та інших
нормативно-правових актів, що
пом'якшують або скасовують будь-яку
юридичну відповідальність. До
цивільних відносин, які виникли раніше,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до тих прав та
обов'язків, які виникли з моменту
набрання ним чинності. Виключення п.13
ст.37 Закону України «Про державну
службу» відповідно до Закону України
№1166-VІІ від 27.03.2014 року, який набрав
чинності з 01.04.2014 року не може бути
підставою для відмови ОСОБА_1 у виплаті
10 місячних посадових окладів.

На підставі викладеного,
керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.161-163, ст.256 КАС
України суд,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Рогатинському районі щодо виплати
ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10
місячних посадових окладів.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Рогатинському районі
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Рогатинський районний суд
Івано-Франківської області шляхом
подачі апеляційної скарги .

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягомдесяти днів з дня отримання
копії постанови.

Головуючий:
О.О.Лошак