Справа № 813/4387/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2014 року 09 год. 43 хв. м.
Львів № 813/4387/14
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Кедик М.В.,
за участю секретаря судового засідання
представник позивача - Горбань О.В.,
представник відповідача - не прибув
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Львівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Публічного акціонерного товариства
«Вірність» про стягнення
заборгованості в сумі 6905,03 грн,
Львівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
ЛОВ ФСЗ інвалідів, позивач) звернулось
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Вірність»
(далі - ПАТ «Вірність», відповідач) про
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів в сумі
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідно до
вимог ст. 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» для ПАТ «Вірність»
встановлено в 2013 році норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів в
кількості 1 особа. Оскільки у звітному
2013 році на підприємстві фактично
працюючих інвалідів 0 осіб,
підприємство згідно ст. 20 цього Закону
зобов'язане сплатити на користь
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за незабезпечення встановленого
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів у сумі
6772,73 грн (основний борг), а також пеню в
Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю з підстав наведених у
позовній заяві. Просили позов
задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не
прибув, явку уповноваженого
представника до суду не забезпечив,
хоча належним чином був повідомлений
про дату, час і місце судового розгляду
справи. Заяви про розгляд справи за
його відсутності до суду не надходило.
За таких обставин суд вважає, що справу
можливо розглядати за відсутності
відповідача на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, відповідно
до ст. 71 КАС України.
Заслухавши пояснення представників
позивача, безпосередньо, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши наявні у
справі докази, давши їм оцінку, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року №
875-XII (далі - Закон) з метою реалізації
творчих і виробничих здібностей
інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язанні виділити та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів та
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у
встановленому чинним законодавством
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», виконанням
нормативу робочих місць у кількості,
визначеній згідно з частиною першою
цієї статті, вважається
працевлаштування підприємством,
установою, організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
Для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
адміністративно-господарських санкцій
або пені чи неможливості їх сплати за
рішенням суду їх стягнення в
примусовому порядку може бути звернено
на майно підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, в порядку,
передбаченому законом.

Судом встановлено, що відповідно до
поданого звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу в ПАТ
«Вірність» становила 22 особи, з них 0
осіб, яким відповідно до чинного
законодавства встановлено
інвалідність. Однак норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів в
2013 році для ПАТ «Вірність» становить 1
особу.

Підприємством не було фактично
працевлаштовано інвалідів у кількості,
визначеній згідно з ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», отже
норматив робочих місць відповідачем не
було виконано.

Львівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів провело
розрахунок
адміністративно-господарських
санкцій, які підлягають сплаті.
Середньорічна заробітна плата
штатного працівника за 2013 рік у
відповідача становила 6772,73 грн, отже
позивачем нараховано 6772,73 грн
основного боргу.

Виходячи з норм законодавства,
останній день сплати
адміністративно-господарських санкцій
є 15 квітня 2014 року, проте відповідачем у
визначений строк нараховані суми не
було сплачено.

Як вбачається з розрахунку, сума пені
за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
за період з 16.04.2014 року по 17.06.2014 року
становить 132,3 грн. Загальна сума боргу
6905,03 грн.

Докази, які б спростовували
встановлені судом обставини в
матеріалах справи відсутні.

Докази сплати відповідачем
заборгованості суду не надано.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням положень ст. 94 КАС
України судові витрати у формі
судового збору у даній справі з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути Публічного акціонерного
товариства «Вірність» (,
вул. Українська, 66, м. Сокаль, Львівська
область,) на користь Львівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (, м. Львів, пл. Маланюка, 6,)
заборгованість в розмірі 6905 (шість
тисяч дев'ятсот п'ять) гривень 03 коп.

Судові витрати з відповідача стягненню
не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього ж Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 21.07.2014
року.

Суддя
Кедик
М.В.