Справа № 2а-0770/72/12
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа № 54903/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Шинкар Т.І.,

при секретарі
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
13.02.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 в
особі представника - ОСОБА_3 до Міського
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору експерта-оцінювача
ОСОБА_4 про визнання дій неправомірним
та скасування висновку про оцінку,-

В С Т А Н О
В И В:

12.01.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом та просив
визнати неправомірними дії Міського
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції щодо проведення
ринкової оцінки автомобіля НОМЕР_1, 2008
року випуску та скасувати висновок про
оцінку здійснений
експертом-оцінювачем ОСОБА_4.

В обґрунтування вимог зазначає, що
30.12.2011 р. позивач по справі отримав під
розписку лист відповідача від 26.12.2011 р.
№ 11-800/11 з якого випливало, що при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження № 11-800/11 з
виконання виконавчого листа № 2-2п-513
від 20.05.2011 р., виданого Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області та виконавчого напису № 1205 від
24.05.2011 р., виданого приватним
нотаріусом, позивачу надсилається
копія висновку про вартість майна
боржника.

Вважає, що дії відповідача є
неправомірними, оскільки рішенням
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 06 грудня 2011
року в справі № 2п-8813/10 автомобіль,
арештований державним виконавцем,
звільнений з-під арешту, а висновок
експерта оцінювача не може бути
достовірним, так як експерт не мав
безпосереднього доступу до автомобіля
і не міг визначити технічний стан
автомобіля, що є визначальним при
визначенні ринкової вартості
транспортного засобу, оскільки ключі
від автомобіля знаходяться у позивача.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду її
оскаржив позивач. Вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, судом порушено норми
матеріального і процесуального права
та неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи. Просить
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити, з підстав зазначених в
апеляційній скарзі.

Зокрема, зазначає, що посилання суду
першої інстанції на ч. 4 ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження»,
що у разі заперечення однією із сторін
проти результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення. Звертає
увагу на те, що на день розгляду справи
в суді, відповідачем по справі не було
призначено рецензування звіту про
оцінку.

У відповідності до вимог статті 41 КАС
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
19.10.2009 року стягувачем ОСОБА_5 в порядку
ст. ст. 3,18,24 Закону України «Про
виконавче провадження» подано заяву до
MB ДВС Ужгородського міськрайонного
управління юстиції щодо прийняття на
виконання виконавчого напису № 3486 від
08.10.2009 року, виданого Приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу про стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 суму боргу в
розмір 346 700,00 грн..

20.10.2009 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження
згідно якого надано боржнику строк для
добровільного виконання до 27.10.2009 року.
Дана постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена з
накладенням арешту на все рухоме та
нерухоме майно боржника ОСОБА_1, яку
скеровано для виконання до ВРЕР з
обслуговування м. Ужгорода,
Перечинського В.Березнянського
районів УДАІ УMBС України в
Закарпатській області, КП «БТІ м.
Ужгорода» та сторонам виконавчого
провадження для виконання.

20.10.2009 року державним виконавцем
керуючись ст. ст. 5, 6 Закону України «Про
виконавче провадження» були
направлені запити про наявність
зареєстрованих автотранспортних
засобів у боржника, про наявність
зареєстрованих банківських рахунків,
про наявність зареєстрованого
будинковолодіння, про наявність
зареєстрованих земельних ділянок, та
про місце проживання та реєстрації
боржника.

Відповідно повідомлення ВРЕР з
обслуговування м.Ужгорода,
Перечинського В.Березнянського
районів УДАІ УМВС України в
Закарпатській області встановлено за
боржницею ОСОБА_1 зареєстрований
автомобіль MAZDA З SDN AT, № кузова НОМЕР_2,
ДНЗ НОМЕР_3.

28.10.2009 року відповідно до ч. 6 ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження», п. 5.1.3. Інструкції про
проведення виконавчих дій державним
виконавцем винесено постанову про
звернення стягнення на рухоме майно
боржника.

Крім того, встановлено, що на
примусовому виконанні перебуває
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 19 185,27 грн.,
яка винесена 29.06.2009 року з примусового
виконання виконавчого напису № 975 від
05.05.2009 року, виданого Приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Ужгородського
центрального відділення ЛФВ «Київська
Русь» суму боргу в розмірі 191 852,70 грн.,
виконавчий лист № 2п-513 від 20.05.2010 року,
виданий 20.05.2010 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_8 суму боргу в розмірі
25601,00 грн. та виконавчий напис № 1205 від
24.05.2011 року, виданий Приватним
нотаріусом про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суму боргу в
розмірі 40850,00 грн..

12.12.2011 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту майна
боржник та проведено його вилучення
автомобіля MAZDA З SDN AT, № кузова НОМЕР_2
ДНЗ НОМЕР_3, який передано на
відповідальне зберігання у складське
приміщення торгівельної організації.

12.12.2011 року у відповідності до ст. 13
Закону України «Про виконавче
провадження винесено постанову про
призначення експерта для участі у
виконавчому провадженні, щодо
проведення оцінки арештованого майна,
а саме автомобіля марки «MAZDA» модель З
SDN AI ДНЗ НОМЕР_3.

12.12.2011 року у відповідності до п. 4 ст. 54
Закону України «Про виконавче
провадження» заставодержателя
повідомлено про звернення стягнення на
предмет застави відділом ДВС
Ужгородського МРУЮ.

Заставодержателем АБ «Київська Русь»
15.12.2011 року подано до відділу ДВС
Ужгородського МРУЮ повідомлення щодо
залишку заборгованості за кредитним
договором укладеним із боржницею
ОСОБА_1 на предмет спору, а саме
автомобіля MAZDA З SDN AT, № кузова НОМЕР_2,
ДНЗ НОМЕР_3. Із даного повідомлення було
встановлено, що залишкова сума
заборгованості у боржниці перед
банківською установою набагато менша,
аніж ринкова ціна спірного автомобіля,
що у свою чергу можна трактувати п. 3 ч. 2
ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження». А відтак по даному
автомобілю необхідно провести його
оцінку та в подальшому його
реалізувати у відповідності до ст. 62
Закону України «Про виконавче
провадження».

26.12.2011 року у відповідності до ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження» сторонам виконавчого
провадження рекомендованим листом
надіслано копію висновку про оцінку
майна боржника, а саме автомобіля MAZDA З
SDN AT, № кузова НОМЕР_2, ДНЗ НОМЕР_3 (а.с.52).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
02 червня 2011 року ухвалюючи постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, а також
складаючи 12 грудня 2011 року акт опису й
арешту майна відповідач діяв
правомірно, відповідно до вимог статті
27 Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд також дійшов висновку, що право на
звернення до суду, у разі незгоди з
оцінкою майна, виникає лише після
проведення рецензії звіту про оцінку
мана, передбаченого статтею 58 частини 4
Закону України «Про виконавче
провадження». Оскільки рецензія звіту
про оцінку майна боржника не була
проведена, то звернення позивача до
суду з вимогою про скасування висновку
про оцінку, що здійснена
експертом-оцінювачем є передчасним.

Зазначені висновки суду першої
інстанції, на думку апеляційного суду,
частково відповідають дійсним
обставинам справи, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Статтями 27, 28, 29, 32, 52 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
заходи, умови та порядок звернення
стягнення на кошти та інше майно
боржника.

Згідно частини 1 статті 33 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі, якщо в органах державної
виконавчої служби відкрито кілька
виконавчих проваджень про стягнення
коштів з одного боржника, вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні».

У разі, якщо визначити вартість майна
(окремих предметів) складно або якщо
боржник чи стягувач заперечує проти
передачі арештованого майна боржника
для реалізації за ціною, визначеною
державним виконавцем, державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
для проведення оцінки майна. Витрати,
пов'язані з призначенням суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання, несе сторона, яка
оспорює вартість майна, визначену
державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем.

З оглянутих матеріалів справи, слідує,
що матеріали справи містять лист МВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції № 11-800/11 від 26.12.2011
року (а.с. 52) про направлення копії
висновку про вартість майна боржника.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі заперечення однією
із сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна.
Витрати, пов'язані з рецензуванням
звіту, несе сторона, яка заперечує
проти результатів оцінки. У разі
незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її в судовому
порядку в десятиденний строк з дня
отримання відповідного повідомлення.

Таким чином, виходячи з наведеної вище
норми Закону, боржнику гарантоване
право заперечувати проти результатів
оцінки у випадку її необ'єктивності,
неповноти та недостовірності
висновків на думку боржника як сторони
виконавчого провадження, в порядку
надсилання державному виконавцю
відповідного письмового заперечення
протягом десяти днів з дня надходження
до боржника повідомлення про
проведення оцінки, що є обов'язковою
підставою для призначення державним
виконавцем рецензування звіту про
оцінку майна.

У матеріалах справи такі заперечення
відсутні, наявна лише заява адвоката
ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 (а.с.
89) в якій заявник вважає, що дії по
здійсненню оцінки автомобіля є
неправомірними, а висновок експерта не
може бути достовірним у зв'язку із чим
просив Міський відділ ДВС
Ужгородського управління юстиції
скасувати висновок про оцінку
автомобіля марки MAZDA З SDN AT, ДНЗ НОМЕР_3,
2008 року випуску здійснений
експертом-оцінювачем ОСОБА_4

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що лише у випадку проведення
рецензування звіту про оцінку майна,
боржник може скористатись правом,
передбаченим ч.4 ст. 58 Закону України
«Про виконавче провадження» та ст. 33
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», щодо оскарження
її в судовому порядку, з пред'явленням
позову про скасування відповідних
висновку та звіту з незалежної оцінки
майна. А відтак суд першої інстанції
вірно зазначив, що право на звернення
до суду, у разі незгоди з оцінкою майна,
виникає лише після проведення рецензії
звіту про оцінку майна.

Що стосується вимоги позивача про
скасування висновку про оцінку, який
здійсненний експертом-оцінювачем
ОСОБА_11 слід зазначити наступне.

Статтею 13 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
для з'ясування та роз'яснення питань,
що виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання. Як експерт
або спеціаліст може бути запрошена
будь-яка дієздатна особа, яка має
необхідні знання, кваліфікацію та
досвід роботи у відповідній галузі.
Експерт або спеціаліст зобов'язаний
надати письмовий висновок, а суб'єкт
оціночної діяльності - суб'єкт
господарювання - письмовий звіт з
питань, що містяться в постанові
державного виконавця, а також надати
усні рекомендації щодо дій, які
виконуються за його присутності.

Згідно ч.5 цієї ж статті за відмову без
поважних причин від надання висновку
чи за надання висновку, що містить
завідомо неправдиві відомості, експерт
несе кримінальну відповідальність, про
що він має бути попереджений державним
виконавцем. Збитки, завдані сторонам
внаслідок видачі такого висновку,
підлягають відшкодуванню в порядку,
встановленому законом. За недостовірну
чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт
оціночної діяльності - суб'єкт
господарювання несе відповідальність
у порядку, встановленому законом, а
оцінювач - кримінальну
відповідальність, про що він має бути
попереджений державним виконавцем.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
«Про виконавче провадження»
учасниками виконавчого провадження є
державний виконавець, сторони,
представники сторін, прокурор,
експерти, спеціалісти, перекладачі,
суб'єкти оціночної діяльності -
суб'єкти господарювання.

Як зазначалось вище, діяльність
суб'єкта оціночної діяльності
регулюється Законом України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні».

Отже, незалежно від того, що експерт
здійснив оцінку майна боржника у
процедурі примусового виконання
виконавчого напису нотаріуса
(виконавчого провадження), яке
покладається на ДВС, оцінка майна є
результатом практичної діяльності
суб'єкта оціночної діяльності, а не
діяльності відділу ДВС, а висновок
експерта не є актом ВДВС.

Крім того, вимога позивача щодо
скасування висновку експерта була
безпідставно заявлена позивачем саме
до ВДВС.

Так, згідно ч.ч.1,2 ст. 12 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» (в редакції, чинній на момент
складання оспорюваного висновку), звіт
про оцінку майна є документом, що
містить висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору.

Вимоги до змісту звіту про оцінку
майна, порядку його оформлення та
рецензування встановлюються
положеннями (національними
стандартами) оцінки майна. Зміст звіту
про оцінку майна повинен містити
розділи, що розкривають зміст
проведених процедур та використаної
нормативно-правової бази з оцінки
майна.

В силу ст.33 цього Закону спори,
пов'язані з оцінкою майна, майнових
прав вирішуються в судовому порядку, а
в силу ч.4 ст. 58 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі незгоди
з оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Отже, результатом діяльності експерта
з оцінки майна є його звіт, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна, а спори, пов'язані з
оцінкою майна, майнових прав
вирішуються в судовому порядку.

Проте, оскарження дій експерта та його
висновку не може здійснюватися за
правилами КАС України, оскільки такий
висновок не є актом суб'єкта владних
повноважень в розумінні п.1 ч.2 ст.17 КАС
України, а суб'єкт оціночної діяльності
не є суб'єктом владних повноважень в
розумінні п.7 ч.1 ст.3 КАС України.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС
України, суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень КАСУ необхідно
розуміти як нормативно-правові акти,
так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію
яких поширено на невизначене або
визначене загальними ознаками коло
осіб і які призначені для
неодноразового застосування щодо
цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії -
рішення, які є актом одноразового
застосування норм права і дію яких
поширено на конкретних осіб або які
стосуються конкретної ситуації.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
21.05.2012 № 5 «Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби»: «…у разі, якщо визначити
вартість майна (окремих предметів)
складно або якщо боржник чи стягувач
заперечує проти передачі арештованого
майна боржника для реалізації за ціною,
визначеною державним виконавцем,
державний виконавець залучає суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для проведення оцінки
майна.

У разі якщо сторони не згодні з
результатами визначення вартості чи
оцінки, вони мають право подати
державному виконавцю заперечення, що є
підставою для призначення
рецензування звіту про оцінку майна. У
разі незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її в судовому
порядку.

Судам необхідно враховувати, що суб'єкт
оціночної діяльності є учасником
виконавчого провадження, а не
посадовою особою державної виконавчої
служби, і висновки експерта є
результатом практичної діяльності
фахівця-оцінювача, а не актом
державного органу. Тому вимоги
заявника в частині оскарження оцінки
майна, визначеної за результатами
рецензування, не підлягають розгляду
адміністративними судами.

У разі якщо експерт, суб'єкт оціночної
діяльності - фізична особа, висновок
експерта слід оскаржувати в порядку
цивільного судочинства, якщо експерт,
суб'єкт оціночної діяльності - юридична
особа - у порядку господарського
судочинства…».

Отже, оспорюваний висновок експерта є
результатом практичної діяльності
фахівця-оцінювача з визначених питань
та не є актом державного чи іншого
органу, обов'язковим для виконання,
такий акт не є актом в розумінні КАС
України, а тому не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Із врахуванням наведеного, провадження
в частині вимог про скасування
висновку про оцінку, який здійснений
експертом-оцінювачем ОСОБА_4 слід
закрити.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак помилково
застосував норми матеріального права
під час вирішення вимог щодо
скасування висновку про оцінку, який
здійснений експертом-оцінювачем
ОСОБА_4, через що оскаржувану постанову
в частині цих вимог слід скасувати і
закрити провадження.

В решті постанова суду прийнята з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків прийнятого судом рішення, а
тому підстави для його скасування чи
зміни у цій частині є відсутніми.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195-196, п.п.1, 4 ч.1
ст.198, ст.200, ч.1 ст.203, п.п.1, 4 ч.1 ст.205,
ст.ст.206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 року
у справі № 2а-0770/72/12 в частині вирішення
позовних вимог щодо скасування
висновку про оцінку, який здійснений
експертом-оцінювачем ОСОБА_4 -
скасувати та провадження у цій частині
справи - закрити.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Т.І. Шинкар