Справа № 2а-0770/4356/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа №
54956/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Шинкар Т.І. та Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного підприємства
«Тара» на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
24.01.2012 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області до Відкритого
акціонерного підприємства «Тара» про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О
В И В:

20.12.2011 року позивач звернувся з
вищезазначеним позовом до суду та
просив з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог стягнути з
Відкритого акціонерного підприємства
«Тара» на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області 1693,38грн. заборгованості зі
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що ВАТ «ТАРА» в добровільному
порядку не було відшкодовано фактичні
витрати на виплату та доставку
громадянам пільгових пенсій, а відтак
заборгованість відповідача зі збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до п.п. «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» підлягає стягненню в
судовому порядку.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 року
позов задоволено. Стягнуто з
відкритого акціонерного товариства
«Тара» на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій в сумі 1693,38
грн..

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідачем подано
апеляційну скаргу. Вважає, що суд
першої інстанції неповно та не
всебічно з'ясував обставини, що мають
значення для справи та виніс рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Зокрема звертає увагу на те, що
відповідно до ст.13 ч.5 Закону України «
Про пенсійне забезпечення», «Порядок
пенсійного забезпечення осіб, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається ст. 100 даного Закону».
Стаття 100 вищевказаного Закону
передбачає встановлення пенсій особам
які працювали до введення в дію цього
Закону на умовах за раніше діючим
законодавством.

Зазначає, що як вбачається з документів
доданих до позовної заяви самим
позивачем ОСОБА_1 працював на
газозварювальних роботах на
підприємстві в період з 17.07.1981 року по
23.06.1983 року звідки звільнився за
власним бажанням ( тобто до введення в
дію Закону України «Про пенсійне
забезпечення»), а раніше діючим
законодавством не було передбачено
покриття виплат на пенсійне
забезпечення пенсіонера, як не
існувало законів «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» та інструкцій по їх
стягненню, тобто законів на які, як на
правове обґрунтування вимог
посилається позивач. Вважає заявлені
позовні вимоги та здійснені
нарахування не відповідають вимогам
Закону і є безпідставними

У відповідності до вимог статті 41 КАС
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
громадянин ОСОБА_1 пропрацював у
шкідливих і важких умовах праці на ВАТ
«Тара», на посаді електрозварювальника
з 17.07.1981 р. по 23.06.1983 р. (1 рік 11 місяців та 7
днів), що підтверджується довідкою
виданою підприємством 19.04.2010 року
(а.с.11), а тому частка відшкодування
даного підприємства становить 19,36 % від
фактично виплаченої суми пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що згідно з
вимогами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, відповідач зобов'язаний
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
так як громадянину ОСОБА_1 було
виплачено за період з 01.06.2011р. по 30.11.2011р.
пенсію в сумі 8612,46 грн. (а.с.8), то
відшкодуванню підприємством ВАТ
«Тара» підлягають витрати на виплату
пенсії (19,36%), що становить 1667,37 грн. та
доставку пенсії (1,56%), що становить 26,01
грн..

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку суду апеляційної інстанції
відповідає нормам матеріального права
та є правильним з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ВАТ «Тара»
зареєстровано в Управлінні Пенсійного
фонду України в м. Хуст та Хустському
районі, як платник збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

В силу абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» для платників збору
об'єктом оподаткування є фактичні
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п. п. «б»-«з»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 цього Закону.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку вказаних пенсій.

Пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремими
законодавчими актами через професійні
та корпоративні фонди.

У відповідності до Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383 (зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 1 грудня
2005 р. за № 1451/11731) при визначенні права
на пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків.

Відповідно до ч. 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року,
зберігається порядок покриття
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до п. п.
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Крім сум
виплачених пенсій відшкодуванню
підлягають також витрати на їх
доставку, які згідно із змінами до
граничних тарифів на основні послуги
зв'язку згідно з наказом
Держкомзв'язку та інформації України
від 22.07.2004 року за № 166, становлять для
міста 0,79 відсотків та для села 1,56
відсотків.

Позивачем проведено фактичну виплату
пільгової пенсії та витрат на її
доставку громадянину, та згідно
розрахунків сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, які
позивачем було надіслано відповідачу,
за період з червня по листопад 2011 року
відшкодуванню підлягає 1693,38 грн..

Відповідно до п.п. 6.8. зазначеної
Інструкції підприємства щомісяця до
25-го числа вносять до Пенсійного фонду
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апеляційний суд
вважає, що Відкрите акціонерне
підприємство «Тара» в добровільному
порядку не здійснило Управлінню
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області відшкодування сум фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій за
віком на пільгових умовах, в зв'язку з
чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій у
розмірі 1693,38 грн., яку судом першої
інстанції правомірно стягнено з
відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 41, 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного підприємства «Тара»
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 року
у справі № 2а-0770/4356/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
Т.І. Шинкар

В.В. Гуляк