Справа № 825/2287/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/2287/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представника позивача -
Ковальчука В.Д.,

представника відповідача -
Полегешко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства "Ніжинський
хліб" до Ніжинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.07.2014 року звернувся з позовом
до Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області і просить визнати протиправним
і скасувати повністю податкове
повідомлення-рішення відповідача від 21
серпня 2013 р. за № 000062200 про застосування
штрафних санкцій до ПАТ "Ніжинський
хліб" у розмірі 259 008,50 грн. і суми
недоплати ПДВ у розмірі 518 017,00 грн.;
стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Ніжинський хліб»
судові витрати в розмірі 487,20 грн. Свої
вимоги мотивує тим, що висновки в акті
перевірки Ніжинської ОДПІ не
відповідають дійсності, оскільки
позивачем не було допущено порушень
податкового законодавства. Як на
підставу безпідставності висновків
Ніжинської ОДПІ посилається на те, що в
наказі про проведення перевірки не
наведено жодних підстав, перелічених в
пункті 73.3 ст. 73 Податкового кодексу
України для призначення позапланової
виїзної перевірки. Акт перевірки не
містить жодного посилання податкового
органу на встановлення порушень
підприємством позивача вимог норм
податкового законодавства. Позивач
наполягає на безпідставності
тверджень Ніжинської ОДПІ про
відсутність у контрагентів позивача
трудових ресурсів, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів, майна,
які економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
діяльності тощо, що може свідчити про
відсутність необхідних умов для
здійснення відповідної господарської,
економічної діяльності. Для проведення
документальної перевірки на
підприємстві перевіряючим самостійно
не зроблено аналізу правочинів між ПАТ
«Ніжинський хліб», TOB «PTC - Україна» та
ТОВ «Вторметекспорт». Підприємство не
повинно нести відповідальність за
господарську діяльність контрагентів.
Позивач зазначає, що не може нести
відповідальність за діяльність своїх
контрагентів, також Ніжинська ОДПІ в
акті перевірки не має права
встановлювати нікчемність вчинених
правочинів. Реальність господарських
операцій підтверджується первинними
документами - договорами, накладними,
податковими накладними, видатковими
накладними, актами приймання - передачі
товару, вантажно-митними деклараціями.
Вартість отриманого товару сплачена в
повному обсязі шляхом перерахування
грошових коштів на банківські рахунки
підприємств, що підтверджується
наявними платіжними дорученнями та
банківськими виписками. Враховуючи
наведене, позивач вваж є, що податкове
повідомлення-рішення Ніжинської ОДПІ є
протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що під
час проведення перевірки позивача
Ніжинською ОДПІ отримано акти
перевірки його контрагентів TOB «PTC -
Україна» та ТОВ «Вторметекспорт». Атом
перевірки по TOB «PTC - Україна»
встановлено, що останнє здійснювало
закупівлю товару у ТОВ «Ферко»
первинні документи, що оформлювали
поставки товару мають дефекти змісту
та походження, крім того існують акти
перевірки ТОВ «Ферко», які свідчать про
здійснення цим підприємством
господарської діяльності без мети
настання реальних наслідків. Придбану
у ТОВ «Ферко» продукцію TOB «PTC - Україна»
реалізувало позивачу. Таким чином,
Ніжинська ОДПІ вважає, що реальних
поставок товару до позивача від TOB «PTC -
Україна» не відбувалось. Щодо ТОВ
«Вторметекспорт», то Ніжинською ОДПІ
було отримано акт про неможливість
проведення зустрічної звірки цього
суб'єкта господарювання, а відтак
документально не підтверджено
реальність господарських відносин
позивача з ТОВ «Вторметекспорт».
Враховуючи зазначене, Ніжинська ОДПІ
вважає, що позивачем не було дотримано
вимог податкового законодавства, а
тому податкове повідомлення-рішення
про донарахування податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість є правомірним та не підлягає
скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками
Ніжинської ОДПІ було проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку Публічного акціонерного
товариства "Ніжинський хліб" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ «РТС Україна»,
відображених в податковій звітності з
податку на додану вартість за вересень
2012 року та з ТОВ «Вторметекспорт»,
відображених в податковій звітності з
ПДВ за березень, квітень 2013 року,
червень 2013 року. За результатами
перевірки був складений акт № 1228/22-00381054
від 11.03.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ
«Ніжинський хліб» п. 198.1, п. 198., п. 198.6 ст.
198 Податкового Кодексу України в
результаті чого встановлено заниження
суми податку на додану вартість, яка
підлягає сплаті в бюджет на загальну
суму 79993,52 грн., в тому числі: за вересень
2012 року на суму 72742,32 грн., за березень 2013
року на суму 2770,00 грн., за квітень 2013
року на суму 2111,20 грн., за червень 2013
року на суму 2370,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки
Ніжинською ОДПІ було винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 26.03.2014 року, яким ПАТ
«Ніжинський хліб» збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 119990,28, з них
79993,52 грн. основного платежу та 39996,76 грн.
- штрафних (фінансових) санкцій.

В ході судового засідання було
встановлено, що між ПАТ «Ніжинський
хліб», як покупцем та ТОВ «РТС Україна»,
як постачальником було укладено
договір поставки № 14052 від 14.05.2012 року
(а.с. 44-45). Відповідно до умов договору
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти й оплатити
товар на умовах, що передбачені цим
договором. Кількість, асортимент, ціна
товару, терміни передачі й оплати
товару, місце постачання товару,
визначаються додатками до цього
договору, які є його невід'ємними
частинами.

Поставка товару (гороху продовольчого
українського походження врожаю 2012
року) до позивача від ТОВ «РТС Україна»
підтверджується видатковими
накладними № 148 від 28.09.2012 року, № 135 від
10.09.2012 року та актами прийому-передачі
товару № 1 від 28.09.2012 року, № 2 від 10.09.2012
року (а.с. 54,52, 48, 47).

Оплата за поставлених горох
здійснювалась позивачем на підставі
рахунків на оплату № 97 від 28.09.2012 року,
№ 87 від 10.09.2012 року та відповідно до
платіжних доручень №4043 від 14.09.2012р. на
суму 618 658,20 грн.; № 4318 від 01.10.2012р. на суму
20 000,00 грн.; № 4401 від 04.10.2012р. на суму 10 000,00
грн.; № 4653 від 15.10.2012р. на суму 10 000,00 грн.;
№ 4690 від 17.10.2012р. на суму 24 780,00 грн.; № 5224
від 14.11.2012р. на суму 974 314,73 грн.; № 5245 від
15.11,2012р. на суму 10 000,00 грн.; № 5280 від
16.11.2012р. на суму 10 000,00 грн.; № 5293 від
19.11.2012р. на суму 20 000,00 грн.; № 5349 від 20.1
1,2012р. на суму 10 000,00 грн.; № 5351 від 21.11.2012р.
на суму 517220,00 грн.; № 5371 від 21.11.2012р. на
суму 15 000,00 грн.; № 5379 від 22.11.2012р. на суму
15 000,00 грн.; № 5425 від 23.11,2012р. на суму 15 000,00
грн.; № 5485 від 26.11,2012р. на суму 7 030,75 грн.;
№ 5671 від 05.12.2012р. на суму 10 000,00 грн.; № 5716
від 06.12.2012р. на суму 10 000,00 грн.; № 5724 від
07.12.2012р. на суму 10 000,00 грн.; № 5795 від
10.12.2012р. на суму 16 721,76 грн. (а.с. 46,53, 56-76).

На суму сплаченого в ціні товару ПДВ,
ТОВ «РТС Україна» виписано податкові
накладні № 13 від 28.09.2012 року та № 1 від
10.09.2012 року.

Також в ході судового засідання судом
встановлено, що між позивачем, як
комітентом та ТОВ «Вторметекспорт», як
комісіонером було укладено договір
комісії № К01252 від 23.01.2013 року (а.с. 77-79).
Відповідно до умов цього договору
комітент доручає, а комісіонер
зобов'язується за доручення комітента
за плату здійснити від імені та на
рахунок комітента реалізацію на
експорт з України товар, що належить
комітенту. Найменування, асортимент,
кількість і ціна товару визначається в
додатках до договору. Укладати
експортні договори купівлі-продажу,
оформляти і підписувати інші необхідні
для здійснення продажу документи в
інтересах комітента, а також діяти в
інтересах комітента в рамка уже
укладених зовнішньоекономічних
експортних контрактів. Укладати
договори (митного оформлення
продукції) з підприємствами
(брокерами), що мають свідоцтва про
визнання підприємства декларантом.
Вчиняти інші дії пов'язані з
вищевикладеними операціями, необхідні
для виконання доручень комітента.

Відповідно до додатку до договору
комісії № 3 від 29.03.2013 року комісіонер
від свого імені, але за рахунок і на
користь комітента продає на експорт
товар: соєві боби (для технічних
потреб), українського походження,
врожаю 2012 року (а.с. 91). Відповідно до
акту прийому-передачі товару на
комісію № 1 від 29.03.2013 року до додатка №
3 комісіонер отримав товар в кількості
120 т (а.с. 92).

Згідно додатку до договору комісії № 4
від 29.03.2013 року комісіонер від свого
імені, але за рахунок і на користь
комітента продає на експорт товар:
соєві боби (для технічних потреб),
українського походження, врожаю 2012
року (а.с. 93). Відповідно до акту
прийому-передачі товару на комісію № 1
від 29.03.2013 року до додатка № 4
комісіонер отримав товар в кількості
87,120 т (а.с. 94).

Згідно додатку до договору комісії № 5
від 29.04.2013 року комісіонер від свого
імені, але за рахунок і на користь
комітента продає на експорт товар:
соєві боби (для технічних потреб),
українського походження, врожаю 2012
року (а.с. 110). Відповідно до акту
прийому-передачі товару на комісію № 1
від 29.04.2013 року до додатка № 5
комісіонер отримав товар в кількості 235
т (а.с. 109).

Підтвердженням здійснення
комісіонером своїх зобов'язань є
зовнішньоекономічні контракти С 8/2013 - V
від 28.03.2013 р., С 18/2013 - V від 23.05.2013р
вантажно-митні декларації №
508040000/2013/001183, № 508040000/2013/00118, 500060703/2013 (а.с.
80-88, 97-99, 104-106). Також підтвердженням
здійснено реалізації товару
комісіонером в інтересах ПАТ
«Ніжинський хліб» можуть слугувати
фітосанітарні сертифікати, звіт
комісіонера від 30.04.2013р. про повне
виконання робіт до Додатку №3 від
29.03.2013р. і Додатку №4 від 29.03.2013р. до
Договору комісії № 01252 від 25.01.2013р., звіт
комісіонера про повне виконання робіт
до Додатку №5 від 29.04.2013р. до Договору
комісії № 01252 від 25.01.2013р, а також
екологічна декларація № 41288 (а.с. 95, 96, 102,
108, 107).

ТОВ «Вторметекспорт» здійснено оплату
за товар згідно платіжних доручень
№482187 від 26.03.2013р. на суму 1197950,88 грн.; № 494
від 13.05.2013р. на суму 522 742,20 грн.; № 495 від
13.05.2013р. на суму 379 510,84 грн.; № 6 від
19.06.2013р. на суму 1 023703,48 грн.; № 2052 від
10.12.2013р. на суму 546 721,20 грн. (а.с. 111-115).

За надані послуги комісії ТОВ
«Вторметекспорт» виставлено позивачу
рахунки на оплату № 193 від 04.04.2013 року, №
118 від 30.04.2013 року (а.с. 89, 100). Між
сторонами складено акти наданих послуг
комісії № 249 від 30.04.2013 року та від 04.06.2013
року (а.с. 90, 101).

На суму податкових зобов'язань з ПДВ
ТОВ «Вторметекспорт» було виписано
податкові накладні № 25 від 30.04.2013 року
та 27 від 04.06.2013 року.

Згідно ст.. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт отримання товару від іншої особи
та документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки було
встановлено наявність підтверджуючих
проведення господарської операції
документів, а саме видаткові накладні,
платіжні доручення, податкові
накладні. Як свідчить акт перевірки, -
Ніжинська ОДПІ не встановила недоліків
форми та змісту зазначених первинних
бухгалтерських документів. Зазначене
свідчить про відповідність
вищезазначених первинних
бухгалтерських документів вимогам ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88. Тобто, зазначені
документи повністю відображають
реальність проведених господарських
операцій між ПАТ «Ніжинський хліб» та
TOB «PTC - Україна» та ТОВ
«Вторметекспорт».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
визначає податкові накладні. Наявність
таких податкових накладних було
встановлено в судовому засіданні. Тому
у позивача були законні підстави для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що Ніжинська ОДПІ зробила висновки про
відсутність здійснення реальної
господарської операції між позивачем
та його контрагентами на підставі
висновків актів:

ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві від 18.11.2013 року №
19361/22-01/30127924 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Вторметекспорт» щодо підтвердження
господарських відносин з
контрагентами за період з 01.01.2012 року по
30.09.2013 року»;

ДПІ у Приморському р-ні м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
2571/15-53-22-3/13903152 від 11.11.2013 року «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«РТС Україна» з питань дотримання
податкового законодавства при
здійсненні господарських відносин з
ТОВ «Ферко» за період з 01.09.2012 року по
31.12.2012 року».

Зазначеними актами встановлено
неможливість реального здійснення ТОВ
«Вторметекспорт» та ТОВ «РТС Україна»
по ланцюгу від
контрагенти-постачальники до
контрагенти-покупці. Ніжинською ОДПІ
зроблено висновки, що правочини
позивача та зазначених платників
податку не спричинили реального
настання правових наслідків.

Суд вважає, що такі висновки Ніжинської
ОДПІ є безпідставними та
неправомірними, оскільки при
дотриманні контрагентами законодавчо
встановлених вимог щодо оформлення
відповідних документів підстави для
висновку про недостовірність або
суперечливість відомостей, зазначених
у таких податкових накладних, відсутні,
якщо не встановлені обставини, що
свідчать про обізнаність покупця про
зазначення продавцем недостовірних
відомостей. Суд вважає, що позивач не
може нести відповідальності за дії або
бездіяльність своїх контрагентів. В
судовому засіданні встановлена
наявність підтверджуючих документів,
що свідчать про реальність здійснених
господарських операцій, отримані
товари та послуги оприбутковані
позивачем належним чином у
бухгалтерському обліку, позивачем
здійснено оплату поставлених товарів
(послуг). Також, актами інших податкових
органів не було досліджено реальність
господарських операцій ПАТ
«Ніжинський хліб» та ТОВ
«Вторметекспорт» та ТОВ «РТС Україна»,
а тому висновки про їх відсутність на
підставі таких актів перевірки є
документально необґрунтованими.

Крім того, чинним податковим
законодавством не передбачено право
Ніжинської ОДПІ при складанні акту
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
іншого платника податків, як підставу
для висновку про наявність порушень з
боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що
позивачем при формуванні податкового
кредиту з податку на додану вартість
дотримано вимоги Податкового кодексу
України, а відповідачем зроблено
неправомірні висновки про завищення
позивачем суми податкового кредиту з
податку на додану вартість, а тому
позовні вимоги про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Ніжинської ОДПІ № 000062200 від 21.08.2013 року
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області № 000062200 від 21.08.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
487 грн. 20 коп. судових витрат на користь
Публічного акціонерного товариства
"Ніжинський хліб".

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур