Справа № 2а/0270/2265/11
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/0270/2265/11
Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

при секретарі: Бондаренко С.А.

за участю:

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: Міровського
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Вінницькій області
про скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міністерства
доходів і зборів у Вінницькій області
про скасування рішення.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 12 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

В судове засідання позивач не
з'явилася, на адресу суду надіслала
заяву про відкладення судового
засідання у зв'язку з перебуванням її
представника на лікуванні.

Представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги та просив
суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
19 листопада 2010 року проведено планову
перевірку з питань дотримання фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3 порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій. За наслідками проведеної
перевірки складено акт №1208/02/32/23/НОМЕР_1
від 19 листопада 2010 року.

В ході проведеної перевірки виявлено
порушення суб'єктом господарювання
пункту 1 статті 3 та пункту 6 статті 9
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

Суть виявлених порушень полягає у тому,
що під час проведення розрахункових
операцій при продажу товарів позивачем
не застосовано реєстратор
розрахункових операцій, чим не
забезпечено роздрукування
відповідного розрахункового
документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції.

Крім того, в акті перевірки посадовими
особами податкового органу зазначено,
що книга обліку доходів і витрат за
місцем проведення розрахунків
відсутня та не ведеться.

На підставі виявлених порушень
державною податковою інспекцією у м.
Вінниці 06 грудня 2010 року прийнято
рішення №, яким до фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 застосовано
штрафні (фінансові) санкції.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
податковим органом безпідставно та не
обґрунтовано винесено податкове
повідомлення - рішення № від
06.12.2010 року в результаті чого
протиправно з порушенням норм чинного
законодавства застосовано до позивача
штрафні санкції. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з наступного

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг врегульовано
Законом України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг " (підлягає
застосуванню в редакції, що діяла на
момент прийняття оскарженого рішення).

Так, пунктом 1 статті 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" передбачалося, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно з пунктом 6 статті 9 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки не
застосовуються при продажу товарів
(наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

З аналізу наведених норм слідує, що
відсутність у позивача реєстратора
розрахункових операцій передбачає
ведення останнім книги обліку доходів
і витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, висновок про відсутність
обліку товарів за місцем їх реалізації
та підставами для застосування до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
штрафних (фінансових) санкцій
податковий орган обґрунтовує
відсутністю на момент перевірки у
позивача книги обліку доходів і витрат.

Колегія суддів апеляційної інстанції
критично оцінює такі посилання
відповідача, оскільки в ході судового
розгляду першої інстанції позивач
пояснила, що облік товарів
здійснюється у встановленому
законодавством порядку та надала для
огляду книгу обліку доходів і витрат. В
ході дослідження наданої книги судом
першої інстанції встановлено
наявність запису у ній про суму
отриманої позивачем виручки саме 19
листопада 2010 року.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Тобто, законодавець надав можливість
суб'єкту господарювання обирати, де
йому проводити облік товарів: або за
місцем реалізації, або за місцем
зберігання.

Крім того, при проведенні обліку за
місцем реалізації товарів (послуг) не
заборонено використовувати ці
документи за межами місця торгівлі чи
зберігання за певних обставин.

Чинним на момент прийняття оскарженого
рішення законодавством передбачалося,
що книга обліку доходів і витрат
ведеться суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами
відповідно до Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2001 року №1269. Правила
такого обліку передбачали лише
сумарний облік доходів і витрат, а
реалізація таких правил не потребувала
наявності первинних документів на
придбаний підприємцем товар.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку про безпідставність
застосування до позивача штрафних
санкцій.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 12
травня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
28 липня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.