Справа № 820/12949/14
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 р.
№ 820/12949/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.,

при секретарі судового засідання
Демченко В.В.,

представники сторін: не прибули,

розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну

справу за позовом

ОСОБА_1 до Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської
області про визнання бездіяльності
протиправною, визнання протиправним та
скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, ОСОБА_1, з адміністративним
позовом до Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської
області, в якому просить суд: визнати
протиправною бездіяльність
відповідача з припинення у
встановленому законом порядку дії
розпорядження голови Вовчанської
районної державної адміністрації від
27.08.2009 року №571 "Про затвердження
технічної документації по
встановленню зовнішніх меж земельної
ділянки та розробці документації для
оформлення права користування
земельною ділянкою із земель водного
фонду на умовах оренди для
рибогосподарських потреб на території
Петропавлівської сільської ради та
Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області"; визнати протиправним та
скасувати розпорядження голови
Вовчанської районної державної
адміністрації від 27.08.2009 року №571 "Про
затвердження технічної документації
по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки та розробці
документації для оформлення права
користування земельною ділянкою із
земель водного фонду на умовах оренди
для рибогосподарських потреб на
території Петропавлівської сільської
ради та Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області".

В обґрунтування позову зазначив, що
розпорядженням № 571 від 27.08.2009 року
Вовчанської районної державної
адміністрації Товариству з обмеженою
відповідальністю "Віса" було передано
земельну ділянку із земель водного
фонду загальною площею 57,8544 га, в тому
числі на території Юрченківської
сільської ради площею 53,5209 га, на
території Петропавлівської сільської
ради площею 4,3335 га, в оренду на 49 років
для рибогосподарських потреб. Пунктом 3
вказаного розпорядження була
встановлена вимога для ТОВ "Віса" в
місячний термін з моменту реєстрації
даного розпорядження укласти договір
оренди з Вовчанською державною
адміністрацією, яка ТОВ "Віса" не була
виконана, договір оренди не укладався,
місцевий бюджет не отримував орендної
плати, а земельна ділянка не
використовувалася за цільовим
призначенням. За таких умов та з метою
ефективного використання земель
державної власності, забезпечення
надходжень до місцевих бюджетів від
плати за землю, головою Вовчанської
районної державної адміністрації були
видані: розпорядження від 14.12. 2011 року
№ 461 "Про надання дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
складання документів, що посвідчують
право оренди на земельну ділянку із
земель водного фонду гр. ОСОБА_1 для
рибогосподарських потреб";
розпорядження від 10.04.2012 року № 200 "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та складання документів, що
посвідчують право оренди на земельну
ділянку із земель водного фонду гр.
ОСОБА_1, яка розташована за межами
населених пунктів на територіях
Юрченківської та Петропавлівської
сільських рад Вовчанського району
Харківської області", на підставі якого
позивачем було укладено договір оренди
землі, який було зареєстровано в
Управлінні Держкомзему у Вовчанському
район про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 27.06.2012 року за
№ 01023.

Позивач вважає, що існує реальна
загроза порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів як
орендаря земельної ділянки, оскільки
розпорядження голови Вовчанської
районної державної адміністрації від 27
серпня 2009 року № 571 "Про затвердження
Технічної документації по
встановленню зовнішніх меж земельної
ділянки та розробці документації для
оформлення права користування
земельною ділянкою із земель водного
фонду на умовах оренди для
рибогосподарських потреб на території
Петропавлівської сільської ради та
Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області" формально є чинним, а з боку
ТОВ "Віса" вчиняються дії на укладення
договору оренду цієї ж земельної
ділянки, в т.ч. дії з розірвання
договору оренди землі, укладеного мною
та Вовчанською районною державною
адміністрацією.

Позивач зазначає, що видаючи
розпорядження від 14.12. 2011 р. № 461 та
розпорядження від 10.04.2012 року № 200
районна державна адміністрація не
вжила жодних заходів із припинення
(визнання таким, що втратило чинність
або скасування у встановленому законом
порядку) дії розпорядження від 27
серпня 2009 року № 571 як невиконаного, та
передало ОСОБА_1 в оренду цю ж земельну
ділянку та уклала з ним договір оренди
землі.

На думку позивача, така бездіяльність
суб'єкта владних повноважень та
рішення суб'єкта владних повноважень у
формі розпорядження голови
райдержадміністрації від 27 серпня 2009
року, № 571 "Про затвердження Технічної
документації по встановленню
зовнішніх меж земельної ділянки та
розробці документації для оформлення
права користування земельною ділянкою
із земель водного фонду на умовах
оренди для рибогосподарських потреб на
території Петропавлівської сільської
ради та Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області" є протиправними, є такими, що
грубо порушує чинне законодавство
України, зокрма, надані законом
гарантії стабільності орендних
відносин. Позивач зазначає, що визнання
бездіяльності районної держаної
адміністрації щодо невжиття заходів із
припинення дії (визнання таким, що
втратило чинність, або скасування)
розпорядження голови районної
державної адміністрації та скасування
судом вказаного розпорядження є
способом захисту його прав та
інтересів як орендаря земельної
ділянки, у звязку із чим просив позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання, призначене на
22.07.2014, позивач, повідомлений належним
чином про час, дату та місце розгляду
справи, не прибув. Через канцелярію
суду представником позивача надана
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач у судове засідання,
призначене на 22.07.2014 року, не прибув,
свого представника не направив. Про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, що
підтверджується матеріалами справи,
про причини своєї неявки до суду не
повідомив. Через канцедярію суду надав
заяву про розгляд справи без його
участі. У відповідності до ст. 35 КАС
України відповідач є належно
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання.

Таким чином, враховуючи положення ч.4
ст.122 КАС України, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі сторін, за
наявними в ній доказами, в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. Таким чином,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Оскільки матеріали справи містять
докази, які в своїй сукупності повно та
всебічно висвітлюють обставини
спірних правовідносин, а завданням
адміністративного судочинства України
згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, і неухильне дотримання
судом вимог даної норми процесуального
закону є обов'язковим в кожній
адміністративній справі, то спір
підлягає вирішенню на підставі наявних
у справі документів.

Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши
матеріали справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з огляду на наступне.

За матеріалами справи судом
встановлено, що Головою Вовчанської
районної державної адміністрації 27
серпня 2009 року видане розпорядження №
571 "Про затвердження Технічної
документації по встановленню
зовнішніх меж земельної ділянки та
розробці документації для оформлення
права користування земельною ділянкою
із земель водного фонду на умовах
оренди для рибогосподарських потреб на
території Петропавлівської сільської
ради та Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області" (а.с. 10).

Згідно зазначеного розпорядження ТОВ
"Віса" було передано земельну ділянку
із земель водного фонду загальною
площею 57,8544 га, в тому числі на
території Юрченківської сільської
ради площею 53,5209 га, на території
Петропавлівської сільської ради
площею 4,3335 га, в оренду на 49 років для
рибогосподарських потреб.

З пункту 3 розпорядження № 571 від 27.08.2009
року вбачається, що зазначеним пунктом
було зобов'язано ТОВ "Віса" в місячний
термін з моменту реєстрації даного
розпорядження укласти договір оренди з
Вовчанською державною адміністрацією.

Судом з'ясовано, що вказаний пункт
Розпорядження № 571 ТОВ "Віса" не
виконаний, отже договір оренди не
укладався, місцевий бюджет не
отримував орендної плати, а земельна
ділянка не використовувалася за
цільовим призначенням.

За таких умов та з метою ефективного
використання земель державної
власності, забезпечення надходжень до
місцевих бюджетів від плати за землю,
головою Вовчанської районної
державної адміністрації були видані:
Розпорядження від 14.12.2011 р № 461 "Про
надання дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та складання
документів, що посвідчують право
оренди на земельну ділянку із земель
водного фонду гр. ОСОБА_1 для
рибогосподарських потреб" (а.с.11);
Розпорядження від 10.04.2012 року № 200 "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та складання документів, що
посвідчують право оренди на земельну
ділянку із земель водного фонду гр.
ОСОБА_1, яка розташована за межами
населених пунктів на територіях
Юрченківської та Петропавлівської
сільських рад Вовчанського району
Харківської області" (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи,
розпорядженням від 10.04.2012р. № 200
позивачу передано в оренду земельну
ділянку із земель водного фонду
загальною площею 53,5209 га, у т. ч.: землі
сільськогосподарського призначення,
сільськогосподарські угіддя 14,1537 га
сіножатей, несільськогоспо-дарські
угіддя під господарськими шляхами і
прогонами 0,1393 га, полезахисні
лісосмуги 5,7499 га, гідротехнічні
споруди 0,8318 га, болото 5,3122 га, водне
дзеркало 27,334 га, яка розташована за
межами населених пунктів на території
Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області, та земельну ділянку із земель
водного фонду загальною площею 4,3335 га,
у т.ч.: землі сільськогосподарського
призначення, сільськогосподарські
угіддя 0,8867 га сіножатей, полезахисні
лісосмуги 1,1204 га, болото 2,3264 га, яка
розташована за межами населених
пунктів на території Петропавлівської
сільської ради Вовчанського району
Харківської області, з подальшим
укладанням договору оренди на земельну
ділянку із земель водного фонду
терміном на 49 (сорок дев'ять) років для
рибогосподарських потреб.

На підставі розпорядження від 10.04.2012 №
200 ОСОБА_1 укладено договір оренди
землі, який було зареєстровано в
Управлінні Держкомзему у Вовчанському
район про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 27.06.2012 року за
№ 01023 (а.с. 13-16).

Відповідно до пункту 7 договору оренди
він набуває чинності з дати його
державної реєстрації.

Таким чином, позивач є належним
орендарем земельної ділянки, який
сплачує своєчасно та в повному обсязі
оренду плату, відповідно до вимог
пунктів 8-10 вказаного договору.

Між тим, судом з'ясовано, що існує інше
розпорядження від 27 серпня 2009 року №571,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Віса" також було
передано земельну ділянку із земель
водного фонду загальною площею 57,8544 га,
в тому числі на території
Юрченківської сільської ради площею
53,5209 га, на території Петропавлівської
сільської ради площею 4,3335 га, в оренду
на 49 років для рибогосподарських
потреб.

Як з'ясовано судом, фактичною підставою
для звернення із зазначеним позовом до
суду слугувала та обставина, що на
теперішній час існує Розпорядження
голови Вовчанської районної державної
адміністрації від 27.08.2009 року №571 "Про
затвердження технічної документації
по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки та розробці
документації для оформлення права
користування земельною ділянкою із
земель водного фонду на умовах оренди
для рибогосподарських потреб на
території Петропавлівської сільської
ради та Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області», яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Віса" було передано
земельну ділянку із земель водного
фонду загальною площею 57,8544 га, в тому
числі на території Юрченківської
сільської ради площею 53,5209 га, на
території Петропавлівської сільської
ради площею 4,3335 га, в оренду на 49 років
для рибогосподарських потреб.

Суд зазначає, що критерії
правомірності діянь суб'єкта владних
повноважень викладені законодавцем в
ч.3 ст.2 КАС України.

Так, ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
склалися між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до Конституції України та
ст.1 Земельного Кодексу України земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави.

Статтею 2 Земельного Кодексу
передбачено, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади. Об'єктами земельних
відносин є землі в межах території
України, земельні ділянки та права на
них, у тому числі на земельні частки
(паї).

Відповідно до статті 3 Земельного
кодексу України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Як передбачено статтею 33 Земельного
кодексу України, громадяни України
можуть мати на праві власності та
орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства, використання земель
особистого селянського господарства
здійснюється відповідно до закону.

Суб'єктами права власності на землю
відповідно до пункту «б» ст. 80
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України) є, зокрема, територіальні
громади, які реалізують це право
безпосередньо або через органи
місцевого самоврядування, - на землі
комунальної власності.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 83 ЗК України
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

До повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу (п. «в» ст. 12 ЗК України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду
землі» від 06 жовтня 1998 року N 161-XIV, із
змінами та доповненнями, оренда землі -
це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
оренду землі» відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим законом, Законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Договір оренди землі згідно зі ст. 14
вказаного Закону укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально.

Згідно до приписів статті 5 Закону
України "Про оренду землі" орендарями
земельних ділянок є юридичні або
фізичні особи, яким на підставі
договору оренди належить право
володіння і користування земельною
ділянкою.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі», договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», істотними умовами
договору оренди землі є об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 сумлінно здійснював
оплату орендованої землі, про що
свідчать надані до матеріалів справи
копії квитанцій про її сплату (а.с. 35-38).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України). Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
оренду землі», зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

Згідно ст. 2 Закону України «Про плату
за землю» (далі - Закон № 2535-ХІІ),
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Законом України «Про оренду землі»
визначено, що відносини щодо оренди
землі засновані на договорі та
регулюються поряд з цим Законом і
Цивільним кодексом України. Цивільним
кодексом України визначені поняття та
загальні засади договорів. Серед
основних безумовних засад договорів є
принцип свободи договору. Так,
відповідно до статті 627 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору.

Статтею 654 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Статтею 12 Земельного кодексу України
визначено повноваження сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст, до яких належить:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
викуп земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних територіальних
громад сіл, селищ, міст; організація
землеустрою; координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів;
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; обмеження,
тимчасова заборона (зупинення)
використання земель громадянами і
юридичними особами у разі порушення
ними вимог земельного законодавства;
підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
відповідно до цього Кодексу;
встановлення та зміна меж районів у
містах з районним поділом;
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок;
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; вирішення земельних
спорів; вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу
України, до повноважень місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених Земельним кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
власності громадянами та юридичними
особами на земельні ділянки, на яких
розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, відбувається в порядку,
визначеному ч. 1 ст. 128 Земельного
Кодексу. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Повноваження органів виконавчої
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування щодо передачі
земельних ділянок у власність або у
користування, визначені ст.122
Земельного кодексу, відповідно до
частини 3 якої районні державні
адміністрації на їхній території
передають земельні ділянки із земель
державної власності, крім випадків,
визначених частинами четвертою і
восьмою цієї статті, у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для
ведення водного господарства.

Право власності на земельну ділянку
згідно зі ст.125 ЗК України, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 20 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що укладений
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації, а право оренди
земельної ділянки виникає з дня
державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" містить
виключний перелік підстав, згідно яких
може бути відмовлено у державній
реєстрації прав: 1) заявлене право,
обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна або більша
його частина розміщені на території
іншого органу державної реєстрації
прав; 3) із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа; 4) подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам,що їх
посвідчують; 5) заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановле них частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; 6)
заявлене право вже зареєстровано.

Крім того, ч.4 ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме манно та їх обтяжень"
визначено, що відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом
заборонена.

Судом встановлено, що речове право на
земельну ділянку позивача було
зареєстроване за законодавством, яке
діяло до 01.01.2013 року. Тому, відповідно до
ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно та їх обтяження, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення.

Частиною 4. ст.124 Земельного кодексу
України встановлено, що передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Єдині умови реєстрації договорів
оренди та договорів суборенди
земельних ділянок в період із 01.01.2011р. -
31.12.2012р. визначались Постановою КМУ №1021
від 09.09.2009р., яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, відповідно до
якої повноваженнями по веденню
Поземельної книги, Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельні ділянки та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі в паперовому вигляді, були
наділені територіальні органи
Держкомзему за місцем розташування
земельної ділянки. Зазначена постанова
КМУ втратила чинність згідно з
постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 «Про
затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру».

З 01.01.2013р. відбулися зміни у
законодавстві стосовно реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
зокрема набули чинності ЗУ «Про
державний земельний кадастр»,
Постанова КМУ «Про затвердження
Порядку ведення Державного земельного
кадастру» №1051 від 17.10.2012 року.

Відповідно до вищезазначених
нормативно-правових актів, а також
вимог ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», на даний час державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень проводить Укрдержреєстр та
структурні підрозділи територіальних
органів Мін'юсту, що забезпечують
реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав).

Зокрема, відповідно до п. 2 Порядку
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою КМУ
№ 703 від 22.06.2011 р., державну реєстрацію
права власності та інших речових прав
проводять на нерухоме майно, крім
випадку, встановленого абзацом третім
цього пункту, а також облік
безхазяйного нерухомого майна -
структурні підрозділи територіальних
органів Мін'юсту, що забезпечують
реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, за місцем розташування
нерухомого майна або більшої за площею
його частини в межах територій, на яких
такі органи діють.

У зв'язку з викладеним, повноваження
територіальних органів
Держземагентства у частині державної
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
(суборенди) земельних ділянок,
земельного сервітуту, користування
чужою земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій) припиняються.

Як встановлено судовим розглядом, на
підставі розпорядження від 10.04.2012 № 200
укладений між ОСОБА_1 та Вовчанською
РДА у Харківській області, договір
оренди землі було зареєстровано в
Управлінні Держкомзему у Вовчанському
районі, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 27.06.2012 року за
№01023.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу України захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом визнання
прав, визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Таким чином, визнання бездіяльності
районної держаної адміністрації щодо
невжиття заходів із припинення дії
(визнання таким, що втратило чинність,
або скасування) розпорядження голови
районної державної адміністрації та
скасування судом вказаного
розпорядження є способом захисту прав
та інтересів ОСОБА_1 як орендаря
земельної ділянки.

Розв'язуючи спір, суд зауважує, що
відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами ст.11 КАС України, а
також наведених норм процесуального
закону, суд встановив, що в матеріалах
справи відсутні фактичні дані на
підтвердження факту існування
визначених ст. 118 Земельного кодексу
України перешкод у одержанні позивачем
дозволу на розроблення проекту
землеустрою.

Так, згідно з ч.5 ст.116 Земельного
кодексу України земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач - Вовчанська районні
державна адміністрація Харківської
області, в особі голов Панова В.В.
передала земельну ділянку із земель
водного фонду площею 4,3335 га, у т.ч.:
землі сільськогосподарського
призначення, сільськогосподарські
угіддя 0,8867 га сіножатей, полезахисні
лісосмуги 1,1204 га, болото 2,3264 га, яка
розташована за межами населених
пунктів на території Петропавлівської
сільської ради Вовчанського району
Харківської області, з подальшим
укладанням договору оренди на земельну
ділянку із земель водного фонду
терміном на 49 (сорок дев'ять) років для
рибогосподарських потреб, згідно до
умов укладеного договору оренди між
Вовчанською РДА Харківської області та
позивачем - ОСОБА_1, про що сторонами
складено відповідний акт
прийому-передачі земельної ділянки
(а.с. 13).

Проте, відповідачем не надано
відомостей про отримання спірної
земельної ділянки у власність або
користування згідно зі ст.ст.125 і 126
Земельного кодексу України.

Разом з тим, на сьогодні існує реальна
загроза порушення прав та охоронюваних
законом інтересів позивача як орендаря
земельної ділянки, оскільки
розпорядження голови Вовчанської
районної державної адміністрації від 27
серпня 2009 року № 571 "Про затвердження
Технічної документації по
встановленню зовнішніх меж земельної
ділянки та розробці документації для
оформлення права користування
земельною ділянкою із земель водного
фонду на умовах оренди для
рибогосподарських потреб на території
Петропавлівської сільської ради та
Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області" формально є чинним, а з боку
ТОВ "Віса" вчиняються дії на укладення
договору оренду цієї ж земельної
ділянки, в т.ч. дії з розірвання
договору оренди землі, укладеного мною
та Вовчанською районною державною
адміністрацією.

Суд зазначає, що приймаючи
розпорядження від 14.12. 2011 р. № 461 та
розпорядження від 10.04.2012 року № 200
районна державна адміністрація не
вжила жодних заходів із припинення
(визнання таким, що втратило чинність
або скасування у встановленому законом
порядку) дії розпорядження від 27
серпня 2009 року № 571 як невиконаного, та
передало в оренду ОСОБА_1 цю ж земельну
ділянку і також уклала з ним договір
оренди землі.

Суд, враховуючи вищевикладене
приходить до висновку, що
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень та рішення суб'єкта
владних повноважень у формі
розпорядження голови
райдержадміністрації від 27 серпня 2009
року, № 571 "Про затвердження Технічної
документації по встановленню
зовнішніх меж земельної ділянки та
розробці документації для оформлення
права користування земельною ділянкою
із земель водного фонду на умовах
оренди для рибогосподарських потреб на
території Петропавлівської сільської
ради та Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області" є протиправними.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Оцінивши обґрунтованість доводів
позивача, з'ясувавши обставини спірних
правовідносин та перевіривши їх
добутими доказами, суд доходить
висновку, що в ході розгляду справи
суб'єкт владних повноважень за
правилами ч.2 ст.71 КАС України не довів
правомірності та обґрунтованості
мотивів, покладених в основу
протиправної бездіяльності
відповідача - Вовчанської районної
державної адміністрації Харківської
області, натомість позивачем
правомірність викладних у позові вимог
знайшла своє підтвердження під час
розгляду справи, у зв'язку з чим позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8-14, 71, 86, 128, 159, 160-163, 167, 186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вовчанської
районної державної адміністрації
Харківської області про визнання
бездіяльності протиправною, визнання
протиправним та скасування
розпорядження - задовольнити у повному
обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність
Вовчанської районної державної
адміністрації Харківської області
щодо припинення у встановленому
законом порядку дії розпорядження
голови Вовчанської районної державної
адміністрації від 27.08.2009 року №571 "Про
затвердження технічної документації
по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки та розробці
документації для оформлення права
користування земельною ділянкою із
земель водного фонду на умовах оренди
для рибогосподарських потреб на
території Петропавлівської сільської
ради та Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області";

Скасувати розпорядження голови
Вовчанської районної державної
адміністрації від 27.08.2009 року №571 "Про
затвердження технічної документації
по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки та розробці
документації для оформлення права
користування земельною ділянкою із
земель водного фонду на умовах оренди
для рибогосподарських потреб на
території Петропавлівської сільської
ради та Юрченківської сільської ради
Вовчанського району Харківської
області".

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Заічко О.В.