Справа № 815/1551/14
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1551/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бжассо Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької
Н.В.,

суддів
Градовського Ю.М.,

Лук’янчук О.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Худик С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Південної
митниці Міндоходів та приватного
акціонерного товариства «Виробниче
об'єднання «Одеський консервний завод»
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08 травня
2014р. в справі за позовом приватного
акціонерного товариства «Виробниче
об'єднання «Одеський консервний завод»
до Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості, визнання протиправною та
скасування картки відмови, стягнення з
Державного бюджету України суму
надмірно сплачених платежів, -

В С Т А Н О В И Л А :

06 березня 2014 року приватне акціонерне
товариство «Виробниче об'єднання
«Одеський консервний завод» (надалі -
позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Південної
митниці Міндоходів (надалі -
відповідач), в якому просило визнати
протиправними та скасувати рішення
митного органу від 14.02.2014р. №
500060006/2014/000008/2 та № 500060006/2014/000009/2 про
коригування митної вартості товарів,
які ввозилися позивачем на митну
територію України та скасувати
оформлені відповідачем картки відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 14.02.2014р. №
500060006/2014/00011 та № 500060006/2014/00012. Також
позивач просив стягнути з Державного
бюджету України на користь ПАТ
«Виробниче об'єднання «Одеський
консервний завод» суму надмірно
сплачених платежів в розмірі 241 508,23 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем для митного оформлення до
митного органу подано перелік
документів, які підтверджують умови
поставки товару, придбаного відповідно
до зовнішньоекономічного контракту №
029/13 від 29.10.2013р. з компанією ОсОО «АБАДА
ТРЕЙД», Киргизстан, відповідно до умов
якого суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності здійснює на користь
позивача поставку квасолі
продовольчої, врожаю 2013 року, що була
вирощена у Киргизстані, за
асортиментом та кількістю, вказаними у
додаткових угодах, які є невід'ємними
частинами даного контракту. Митним
органом, в свою чергу прийнято
необґрунтоване рішення про
коригування митної вартості, зокрема
митну вартість визначено із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості.

Відповідач заперечував проти позову,
зазначаючи, що необхідність
коригування митної вартості товару
викликана відсутністю всіх необхідних
даних, що підтверджують числові
значення складових митної вартості та
ваги товару. Декларанту запропоновано
в 10-тиденний строк надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості. В зв'язку з не
виконанням вимог, митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості, зокрема митну вартість
визначено із застосуванням резервного
методу визначення митної вартості.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 08 травня
2014р. позовні вимоги задоволені
частково. Визнані протиправними та
скасовані рішення Південної митниці
Міндоходів від 14.02.2014р. № 500060006/2014/000008/2
та № 500060006/2014/000009/2 про коригування
митної вартості товарів. Визнані
протиправними та скасовані картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 14.02.2014р. №
500060006/2014/00011 та № 500060006/2014/00012. В іншій
частині позову відмовлено.

Сторони, не погодились із прийнятим
рішенням, подали апеляційні скарги,
кожен посилався на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просили
постанову суду скасувати та прийняти
нову - позивач про задоволення позову в
повному обсязі, відповідач - про
івідмову у позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачаються з матеріалів справи
наступні обставини.

29.10.2013р., позивачем з ОсОО «АБАДА ТРЕЙД»,
Киргизстан, укладено
зовнішньоекономічний контракт № 029/13,
відповідно до умов якого суб'єкт
зовнішньоекономічної діяльності
здійснює на користь позивача поставку
квасолі продовольчої, врожаю 2013 року,
що була вирощена у Киргизстані, за
асортиментом та кількістю, вказаними у
додаткових угодах, які є невід'ємними
частинами даного контракту.

29.10.2013р. між сторонами
зовнішньоекономічного контракту
укладено додаткову угоду № 1 до нього,
відповідно до якої ОсОО «АБАДА ТРЕЙД»
зобов'язався поставити позивачу
квасолю продовольчу, врожаю 2013 року, що
була вирощена у Киргизстані, у
загальній кількості 128 тонн на загальну
суму 234 240, 00 доларів США.

04.11.2013р., позивачем здійснено
передоплату відповідно до умов
Договору поставки № 029/13 від 29.10.2013 року
на загальну суму 234 240 доларів США.

06.12.2013 року, позивачем укладено з ОсОО
«АБАДА ТРЕЙД», Киргизстан, Додаткову
угоду № б/н до зовнішньоекономічного
контракту № 029/13 від 29.10.2013 року,
відповідно до якої булазбільшена
загальна сума даного контракту.

06.12.2013р. укладено додаткову угоду № 2 до
зовнішньоекономічного контракту №
029/13, відповідно до умов якої ОсОО
«АБАДА ТРЕЙД» зобов'язався поставити
позивачу квасолю продовольчу, врожаю
2013 року, що була вирощена у Киргизстані,
у загальній кількості 128 тонн на
загальну суму 300 800 доларів США.

У січні 2014 року, позивачем заявлено до
митного оформлення дві партії
отриманого від ОсОО «АБАДА ТРЕЙД» за
вказаним вище контрактом товару.

В першій партії заявлено квасолю білу
продовольчу у синтетичних мішках по 50
кг, не для посіву, сушену, очищену,
врожаю 2013 р., сорту «Лопатка», виду
"Phaseolus vulgaris". 2560-мішків. Торгівельна
марка відсутня. Країна виробництва: KG.
Виробник: ОсОО «АБАДА ТРЕЙД». Позивачем
було подано до Південної митниці
Міндоходів митну декларацію
№500060006/2014/000230 та декларацію митної
вартості від 31 січня 2014 року.

Митна вартість товару визначена
позивачем за основним методом, тобто за
ціною господарської операції,
визначеної у відповідності до вимог
зовнішньоекономічного контракту № 029/13
від 29.10.2013 року, та становить 234 240, 00 USD.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої митної вартості позивачем до
митного органу надано копії
зовнішньоекономічного контракту та
додаткову угоду до нього, рахунок
фактуру, довідку про транспортні
витрати, залізничні накладні, копію
митної декларації країни відправлення,
платіжне доручення, сертифікат про
походження товару, якісне посвідчення.

У зв'язку зі спрацюванням профілю
ризику автоматизованої системи
аналізу управління ризиками (АСАУР)
щодо можливого заниження митної
вартості та у зв'язку з тим, що у
поданих документах містяться
розбіжності: зокрема в поданій до
митного оформлення митній декларації
є посилання на транспортні документи
країни відправлення (залізничні
накладні) зазначена вага в яких
відрізняється від ваги, зазначеної у
поданій до митного оформлення ВМД;
підписи керівника підприємства
експортера на зовнішньоекономічному
договорі (контракті) від 29.10.2013 року №
029/13 та додатковій угоді до нього від
29.10.2013 року № 1 відрізняються від
підписів керівника підприємства
експортера на рахунку - фактурі від
21.11.2013 року № 002998 та сертифікаті про
походження форми СТ-1 від 05.12.2013 року №
KGUA6.

Для підтвердження заявленої митної
вартості, декларанта було зобов'язано
протягом 10 календарних днів надати
додаткові документи: каталоги,
специфікації, прайс-листи виробника
товару; переклад експортної декларації
країни виробника; виписку з
бухгалтерської документації; висновок
експертної організації про вартісні та
якісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, що має
відповідні повноваження згідно із
законодавством.

14.02.2013 року, декларантом Бойчевим Ю.М.,
на вимогу митниці, за МД №500060006/2014/000230
було надано виписку б/н по валютному
рахунку підприємства одержувача від
05.11.2014 року; переклад експортної
декларації країни виробника.

Проведеним митницею аналізом даних,
встановлено, що у виписці б/н по
валютному рахунку підприємства
одержувача від 05.11.2014 року є посилання
на переказ кредитних коштів згідно з КД
010/Р2-01-03-3-0/560 від 23.07.2013 року, хоча в
поданих до митного оформлення
документах наявний
зовнішньоекономічний договір
(контракт) з іншим номером та датою, а
саме від 29.10.2013 року № 029/13, що не надало
митному органу можливості зробити
висновок щодо реальних складових
митної вартості та їх основі.

28.01.2014 року ПАТ «Виробниче об'єднання
Одеський консервний завод» було
заявлено до митного оформлення друга
партія товару - квасолі білої
продовольчої у синтетичних мішках по
50 кг, не для посіву, сушену, очищену,
врожаю 2013 р., сорту «Лопатка», виду
"Phaseolus vulgaris". 2560-мішків. Торгівельна
марка відсутня. Країна виробництва: KG.
Виробник: ОсОО «АБАДА ТРЕЙД». Позивачем
було подано до Південної митниці
Міндоходів митну декларацію
№500060006/2014/000232 та декларацію митної
вартості від 31 січня 2014 року.

Митна вартість вказаних вище
товарів визначена позивачем за ціною
господарської операції, визначеної у
відповідності до вимог
зовнішньоекономічного контракту № 029/13
від 29.10.2013 року, та становить 300 800
доларів США.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої митної вартості позивачем до
митного органу наданий аналогічний
перелік документів, що і на першу
партію товару.

У зв'язку зі спрацюванням профілю
ризику автоматизованої системи
аналізу правління ризиками (АСАУР) щодо
можливого заниження митної вартості та
у зв'язку з тим, що у поданих
документах містяться розбіжності, а
саме: в поданій до митного оформлення
митній декларації є посилання на
експортну ВМД країни відправлення від
27.12.2013 року № 911005/271213/0012332 в якої
зазначена дата закінчення терміну дії
зовнішньоекономічного договору від
29.10.2013 року № 029/13, відмінна від дати,
зазначеної у паперовому примірнику
даного договору, що був наданий разом
з комплектом документів до ВМД, а також,
що підписи керівника підприємства
експортера на зовнішньоекономічному
договорі від 29.10.2013 року № 029/13 та
додатковій угоді до нього від 06.12.2013
року № 2 відрізняються від підписів
керівника підприємства експортера на
рахунку - фактурі від 24.12.2013 року № 160563
та сертифікаті про походження товару
форми СТ-1 від 24.12.2013 року № KGUA 06.

Для підтвердження заявленої
митної вартості, декларанта,
зобов'язано надати додаткові
документи: каталоги, специфікації,
прас-листи виробника товару; переклад
експортної декларації країни
виробника; виписку з бухгалтерської
документації.

14.02.2013 року, декларантом
Бойчевим Ю.М. на вимогу митниці
додатково було надано переклад
експортної декларації країни
виробника.

Південною митницею Міндоходв під
час дослідження документів, наданих
декларантом до декларацій
№500060006/2014/000230 та №500060006/2014/000232 було
встановлено, що на підставі аналізу цін
бази даних ЄАІС ДМСУ встановлено, що
рівень митної вартості подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено є більшим, а саме по митній
декларації від 24.07.2013 року №
500010100/2013/002617, тому митну вартість
визнано на рівні 2,74 доларів США за кг
нетто.

14.02.2014 року, митним постом
«Одеса-порт» Південної митниці
Міндоходів за результатами перевірки
декларацій №500060006/2014/000230 та
№500060006/2014/000232 та доданих документів,
встановлена неможливість визначення
шляхом послідовного використання
методів, зазначених у ст.ст. 58, 59 Митного
кодексу України, митної вартості
увезених товарів, у зв'язку з чим
вирішено використати резервний метод.
У зв'язку з чим були видані картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 500060006/2014/00011
від 14.02.2014 року та № 500060006/2014/00012 від
14.02.2014 року та прийняті оскаржувані
рішення про корегування митної
вартості 500060006/2014/000008/2 від 14.02.2014 року та
500060006/2014/000009/2 від 14.02.2014 року.

Не погодившись із визначеною
відповідачем митною вартістю товару,
позивач скористався наданим ч.7 ст.55 МК
України правом на звернення до митного
органу із заявою про випуск товарів, що
декларується, у вільний обіг на умовах
фінансової гарантії. Позивачем подано
нову митну декларацію №500060006/2014/000447 від
19.02.2014 року та надано гарантію
відповідно до розділу Х Митного
Кодексу України, що підтверджується
платіжним дорученням № 868 від 18.02.2014
року (а.с. 53-55).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, не надав доказів того, що
документи надані позивачем містять
розбіжності, наявні ознаки
недостовірності документів або
документи не містять всіх відомостей,
які б підтверджували числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, тим самим відповідач не довів
існування підстав для витребування
додаткових доказів.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатка до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15 лютого 2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу
передбачається, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного кодексу передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз документів поданих товариством
до Митниці, дозволяє стверджувати, що
відповідач мав в своєму розпорядженні
всі дані, які надавали йому можливість
перевірити числові значення складових
митної вартості товарів, які були
задекларовані позивачем.

При оформленні першої партії товару,
митним органом зазначено, що вага
товару у транспортних документах
країни відправлення відрізняється від
ваги, визначеної у поданій ВМД. З
матеріалів справи вбачається, що вага
товару, яка зазначена у залізничних
накладних від 27.11.2013р. № 2000786 та № 2000785
(по 64 000кг , всього 128 000кг) не
відрізняється від ваги товару,
зазначеної у поданій до митного
оформлення декларації (всього 128 000 кг)
(а.с.39-43,53).

Щодо розбіжностей підпису директора
країни експортера, судова колегія
погоджується з доводами суду першої
інстанції, що оцінююче судження
працівника митного органу, без
достатнього обґрунтування та
спеціального дослідження, може
спричинити дискримінацію інтересів
будь-якого декларанта.

Останнє порушення також стало
підставою для витребування додаткових
документів при митному оформленні
другої партії товару.

Не заперечуючи проти права митного
ооргану на витребування додаткових
документів, судова колегія вважає, що
при митному оформленні товару,
зявленому позивачем, були відсутні
підстави для витребування додаткових
документів на підтвердження митної
вартості та ваги товару, а також
підстави для відмови в прийнятті
митної декларації, оскільки в поданих
декларантом для підтвердження митної
вартості товару відсутні недостовірні
відомості, розбіжності чи ознаки
підробок, а позивачем надані для
митного оформлення товару всі наявні
документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК
України.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Аналізуючи наведене в сукупності,
судова колегія приходить до висновку,
що оскільки позивачем подано Південній
митниці достатній пакет документів,
передбачений ст.53 МК України, на
підтвердження кількісних та вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за основним методом, відсутні підстави
для коригування митним органом митної
вартості товару.

Судова колегія звертає увагу на те, що
контроль за правильністю обчислення
декларантом митної вартості товару,
який належить до виключної компетенції
відповідача, полягає не в тому, щоб
скоригувати митну вартість товару в
бік збільшення, а визначити реальну
ціну товару, що ввозиться на територію
України.

За обставинами справи, митним органом
не взята до уваги вартість товару за
ціною договору. Митним органом не
доведена неможливість визначення
митної вартості товарів за основним
методом.

Судом першої інстанції встановлено, що
митна вартість товару за резервним
методом, була визначена на підставі
наявної у митного органу інформації
щодо митної вартості на товари, митне
оформлення яких вже було здійснено.
Цінова інформація, яка була
використана на ідентичний товар, митне
оформлення якого вже було здійснено, до
суду - не представлена.

Формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Оцінюючи викладені обставини в їх
сукупності, судова колегія приходить
до висновку, що митний орган без
достатніх підстав здійснив митне
оформлення товарів за резервним
методом обчислення митної вартості, в
зв'язку з чим судом першої інстанції
вірно скасовані картки відмови у
митному оформленні товару та рішення
про коригування митної вартості.

Правильним є і висновок суду першої
інстанції про відмову у позові в
частині стягнення з Державного бюджету
України на користь позивача суми
надмірно сплачених платежів в розмірі
241 508,23 грн.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України підстави для висновку, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

Суд, встановивши протиправність рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості. Такий висновок узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України, яка висловлена в постанові №
21-439а13 від 17.12.2013 року, та відповідно до
ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
врахування в судовій практиці. Крім
того, відповідно до ч.2 ст.161 КАС України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Підстав для скасування чи зміни
постанови суду першої інстанції
колегія суддів не вбачає, а доводи
апеляцій вважає такими, що висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Південної митниці
Міндоходів, приватного акціонерного
товариства «Виробниче об'єднання
«Одеський консервний завод» - залишити
без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Н.В.Вербицька

Суддя:

Ю.М.Градовський

Суддя:

О.В. Лук'янчук