Справа № 872/11851/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2014 рокусправа № 804/6218/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України, третя особа: Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Державної казначейської служби
України, в якому просив визнати
протиправними дії Державної
казначейської служби України щодо
повернення виконавчого листа
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.09.2012 року
по №2а-1476/10. Зобов'язати Державну
казначейську службу України прийняти
та виконати шляхом безспірного
списання коштів виконавчий лист
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.09.2012 року
по справі № 2а- 1476/10 про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеного залежно від розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з 09 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008
року по 22 липня 2011 року

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що Державною
казначейською службою України
здійснюється виконання судових рішень,
за якими боржником є державний орган,
лише про стягнення коштів. Оскільки
позивач звернувся з виконавчим листом
не про стягнення коштів, а з вимогою
зобов'язального характеру, то Державна
казначейська служба України
правомірно повернула виконавчий
документ.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач
оскаржив його в апеляційному порядку,
шляхом надіслання апеляційної скарги,
в якій посилаючись на не повне
з'ясування обставин справи просив
постанову окружного суду скасувати та
прийняте нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги позивача.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 21 лютого 2013
року на виконання постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року позивач звернувся з виконавчим
листом до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області з приводу
примусового виконання вказаного
рішення.

26 лютого 2013 постановою державного
виконавця Двоєносенко Вадиму
Миколайовичу було відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа.

Державним виконавцем було роз'яснено
позивачу про необхідність пред'явлення
виконавчого документу до відповідного
територіального органу Державної
казначейської служби України.

12 березня 2013 року позивачем було
направлено до Державної казначейської
служби України оригінал виконавчого
листа від 28 вересня 2012 року та
додаткові документи, однак відповідач
посилаючись на ст. 7 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» та ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме, на
відсутність правових підстав для
виконання рішення суду зобов'язального
характеру повернув оригінал
виконавчого листа та доданих до нього
документів.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбаченні Конституцією
та законами України.

У відповідності до вимог ст.2 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган;
державні підприємство, установа,
організація.

За п.1, п.2 ст. 3 вказаного Закону
визначено, що виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Крім того, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
рішення про стягнення коштів з
державних та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
03.08.2011р. за № 845 було затверджено
Порядок (Далі Порядок №845) виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників за
п.3, п.6 якого передбачено, що рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій); у разі прийняття рішення
про стягнення коштів стягувач подає
органові Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб: заяву про
виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який слід перерахувати
кошти, або даних про перерахування
коштів у готівковій формі через банки
або підприємства поштового зв'язку,
якщо зазначений рахунок
відсутній;оригінал виконавчого
документа; судові рішення про
стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету. До заяви можуть додаватися
інші документи, які містять відомості,
що сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо).

З аналізу наведених норм вбачається, що
Державною казначейською службою
України здійснюється виконання
судових рішень, за якими боржником є
державний орган, виключно про
стягнення коштів.

Між тим, як вбачається з виконавчого
листа Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі міста Кривого Рогу здійснити
перерахунок і виплатити ОСОБА_1
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеного залежно від розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по 22 липня 2011 року з урахуванням
виплачених сум.

Відповідно до п. 9 Порядку №845 орган
Казначейства повертає виконавчий
документ стягувачу у разі, коли
виконавчий документ, зокрема, не
підлягає виконанню органом
Казначейства.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до
Державного казначейства України з
виконавчим листом зобов'язального
характеру, а не про стягнення сум, то
орган Казначейства правомірно
повернув оригінал виконавчого листа та
доданих до нього документів.

Щодо посилання заявника
апеляційної скарги на обов'язок
державного виконавця щодо звернення до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення, у разі якщо
рішення суду не виконане на протязі
двох місяців, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» визначено, що
виконання рішень суду про зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна боржником
за якими є державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження», з урахуванням
особливостей встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені
в частині першій цієї статті, не
виконані протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Між тим, оскільки державним
виконавцем не було винесено постанови
про відкриття виконавчого провадження,
то посилання ОСОБА_1 на обов'язок
державного виконавця щодо звернення до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення є
безпідставними та передчасними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно були застосовані
норми матеріального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції і не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
проголошення.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова