Справа № 821/2109/14
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2109/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Чернієнко М.В.,

за участю представника позивача -
Коваль М.Ф., представника відповідача -
Шерника П.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
"Новокаховський завод плавлених сирів"
до Каланчацької районної державної
адміністрації Херсонської області про
визнання протиправним та скасування
розпорядження,

встановив:

Публічно акціонерне товариство
«Новокаховський завод плавлених
сирів» (далі - позивач) звернувся до
суду з вказаним адміністративним
позовом до Каланчацької районної
державної адміністрації Херсонської
області (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування
розпоряджень.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що
рішенням Олексіївської сільської ради
Каланчацького району Херсонської
області №232 від 20.09.2013р., позивачу було
надано дозвіл на встановлення
санітарного контейнеру для прийому та
охолодження молока на земельній
ділянці гр.ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.
28.10.2013р. відділом містобудування та
архітектури Каланчацької районної
державної адміністрації Херсонської
області було оформлено паспорт
прив'язки санітарного контейнера
№15/10-2013 терміном дії до 20.08.2016р. Пізніше,
з листа ПАТ «ЕК «Херсонобленерго»
позивачу стало відомо, що
розпорядженням голови Каланчацької
районної державної адміністрації
Херсонської області №55 від 14.02.2014р.
підписаним першим заступником голови
Каланчацької районної державної
адміністрації Херсонської області
Гіріним В.Л. (далі - Розпорядження),
вищезазначений паспорт прив'язки було
скасовано. В Розпорядженні про
скасування паспорту прив'язки, перший
заступник голови Каланчацької
державної адміністрації посилається
на невиконання у повному обсязі п.2.6.
Порядку розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011р. №244
(далі - Порядок), п.2 Ветеринарних та
санітарних вимог до пунктів закупівлі
молока від тварин, які утримуються в
особистих селянських господарствах,
затверджених наказом Державного
департаменту ветеринарної медицини
України від 21.03.2002р. №18 (далі -
Ветеринарні правила), а також на якусь
інформацію про нібито нецільове
використання земельної ділянки,
наданої ОСОБА_3 посилання в
Розпорядженні про скасування паспорту
прив'язки на нібито невиконання у
повному обсязі п.2.6. Порядку є таким, що
не відповідає дійсності. Перелік
документів, наведений у п.2.6. Порядку є
вичерпним, і всі вони були надані.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову та
просив відмовити в його задоволені.
Також представник відповідача наддав
суду письмові заперечення проти
позову. В яких зазначає, що розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури.

Порядок розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності затверджено наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011р. №244
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 22.11.2011р. за № 1330/20068).

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3 Порядку
підставою для розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності (далі - ТС) є
паспорт прив'язки ТС. Замовник, який має
намір встановити ТС, звертається до
відповідного виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради,
районної державної адміністрації із
відповідною заявою у довільній формі
про можливість розміщення ТС. До заяви
додаються: графічні матеріали із
зазначенням бажаного місця
розташування ТС, виконані замовником у
довільній формі на
топографо-геодезичній основі М 1:500
кресленнями контурів ТС з прив'язкою до
місцевості; реквізити замовника
(найменування, П.І.Б., адреса, контактна
інформація). Цей перелік документів є
вичерпним.

Розглянувши надані сторонами
документи, зваживши доводи позивача
викладені в адміністративному позові
та доводи відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду спору по суті,
проаналізувавши норми законодавства
які регулюють спірні відносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про залишення позовних без
задоволення.

Судом встановлено, що рішенням
Олексіївської сільської ради
Каланчацького району Херсонської
області №232 від 20.09.2013р., позивачу було
надано дозвіл на встановлення
санітарного контейнеру для прийому та
охолодження молока на земельній
ділянці гр.ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.
28.10.2013р. відділом містобудування та
архітектури Каланчацької районної
державної адміністрації Херсонської
області було оформлено паспорт
прив'язки санітарного контейнера
№15/10-2013 терміном дії до 20.08.2016р. Пізніше,
з листа ПАТ «ЕК«Херсонобленерго»
позивачу стало відомо, що
розпорядженням голови Каланчацької
районної державної адміністрації
Херсонської області №55 від 14.02.2014р.
підписаним першим заступником голови
Каланчацької районної державної
адміністрації Херсонської області
В.Л.Гіріним, вищезазначений паспорт
прив'язки було скасовано. В
Розпорядженні про скасування паспорту
прив'язки, перший заступник голови
Каланчацької державної адміністрації
посилається на невиконання у повному
обсязі п.2.6. Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 21.10.2011р. №244, п.2
Ветеринарних та санітарних вимог до
пунктів закупівлі молока від тварин,
які утримуються в особистих селянських
господарствах, затверджених наказом
Державного департаменту ветеринарної
медицини України від 21.03.2002р. №18, а
також на якусь інформацію про нібито
нецільове використання земельної
ділянки, наданої ОСОБА_3 посилання в
Розпорядженні про скасування паспорту
прив'язки на нібито невиконання у
повному обсязі п.2.6. Порядку є таким, що
не відповідає дійсності. Перелік
документів, наведений у п.2.6. Порядку є
вичерпним, і всі вони були надані.
Згідно пункту 1.2. «Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності».

Цей Порядок не поширюється на
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності на землях із особливим
режимом використання. Санітарний
контейнер знаходиться на земельній
ділянці, виділеній ОСОБА_3 для ведення
особистого сільського господарства.

Землями сільськогосподарського
призначення визнаються землі, надані
для виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури або
призначені для цих цілей. Основну
частину земель сільськогосподарського
призначення займають
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги).

Основним цільовим призначенням цієї
категорії земель є їх використання як
основного засобу виробництва у сфері
сільськогосподарської діяльності. Цим
викликані й особливості їх правового
режиму, який полягає в охороні земель
сільськогосподарського призначення
від несільськогосподарського
використання. Землі, призначені
для потреб сільського господарства,
повинні надаватися насамперед для
сільськогосподарського використання.
Для будівництва промислових
підприємств, об'єктів транспорту і для
інших потреб, не пов'язаних з веденням
сільськогосподарського виробництва,
надаються переважно
несільськогосгюдарські землі або
сільськогосподарські угіддя гіршої
якості.

Тобто вимоги «Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності» не
поширюється на встановлення
санітарного контейнеру для прийому та
охолодження молока на земельній
ділянці гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачем отримані дозволи та наявна
документація не чинні так як
суперечать п.1.2 «Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності».

Підтвердженням цього є листи Державної
інспекції сільського господарства в
Херсонській області та прокуратури
Каланчацького району щодо здійснення
відповідних перевірок в межах своїх
компетенцій.

03.07.2014р. спеціалістами Управління
контролю за використанням та охороною
земель Державною інспекцією
сільського господарства в Херсонській
області, проведено перевірку ділянки
під розміщення санітарного контейнеру
(тимчасової споруди) для прийому та
охолодження молока із земель що
перебувають у його власності для
ведення особистого селянського
господарства по АДРЕСА_1 дотримання
вимог земельного законодавства. В
результаті перевірки виявлені
порушення в частині використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням. Крім того, встановлено що
між ОСОБА_3 та ПАТ «Новокаховський
завод плавлених сирів» укладено щодо
використання земельної ділянки, а не
договір оренди земельної ділянки. За
результатами перевірки складено акт та
ОСОБА_3, винесено припис про усунення
порушень вимог земельного
законодавства із встановленням строку
виконання до 02.08.2014р.

Управлінням контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства в Херсонській
області проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства. У ході даної перевірки
встановлено, що земельна ділянка
загальною площею 0,2377 га належить гр.
ОСОБА_3 відповідно до державного акта
на право власності на земельну ділянку
від 25.02.2010р. зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за №20,
цільове призначення земельної ділянки
- для ведення особистого селянського
господарства. З виїздом на місце
03.07.2014р. виявлено, що на даній земельній
ділянці розташована мала архітектурна
форма (тимчасова споруда), яка
загороджена металевим парканом на
загальній площі 0,0051 га. Дана тимчасова
споруда належить ПАТ «Новокаховський
завод плавлених сирів». Також на
земельній ділянці гр. ОСОБА_3
знаходиться вигрібна яма загальною
площею 0,0004 га.

Відповідно до п.1 договору оренди №1 від
20.09.2013р. гр. ОСОБА_3 передав земельну
ділянку загальною площею 0,0029га ПАТ
«Новокаховський завод плавлених
сирів» для використання в
господарській діяльності під
розміщення тимчасової споруди
молокоприймального пункту. Даний
договір оренди не відповідає формі
типового типового договору оренди
землі затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.032004р.
№220, та не зареєстровано відповідно до
статей 125, 126 Земельного кодексу
України. Таким чином, між громадянином
ОСОБА_3 та ПАТ«Новокаховський завод
плавлених сирів» укладено
цивільно-правову угоду, а не договір
оренди землі.

Статтею 1 Закону України «Про особисте
селянське господарство» (надалі Закон)
визначено, що особисте селянське
господарство - це господарська
діяльність, яка проводиться без
створення юридичної особи фізичною
особою індивідуально або особами, які
перебувають у сімейних чи родинних
відносинах і спільно проживають, з
метою задоволення особистих потреб
шляхом виробництва, переробки і
споживання сільськогосподарської
продукції, реалізації її надлишків та
надання послуг з використанням майна
особистого селянського господарства, у
тому числі й у сфері сільського
зеленого туризму. Діяльність, пов'язана
з веденням особистого селянського
господарства, не відноситься до
підприємницької діяльності.

Статтею 5 Закону визначено, що для
ведення особистого селянського
господарства використовують земельні
ділянки розміром не більше 2,0 гектара,
передані фізичним особам у власність
або оренду в порядку, встановленому
законом.

Статтею 7 Закону визначено, члени
особистого селянського господарства
мають право надавати послуги з
використанням майна особистого
селянського господарства.

Згідно ст.6 Закону до майна, яке
використовується для ведення
особистого селянського господарства,
належать жилі будинки, господарські
будівлі та споруди,
сільськогосподарська техніка,
інвентар та обладнання, транспортні
засоби, сільськогосподарські та
свійські тварини і птиця, бджолосім'ї,
багаторічні насадження, вироблена
сільськогосподарська продукція,
продукти її переробки та інше майно,
набуте у власність членами
господарства в установленому
законодавством порядку.

Згідно ч.5 с.20 Земельного кодексу
України види використання земельної
ділянки в межах певної категорії
земель (крім земель
сільськогосподарського призначення та
земель оборони) визначаються її
власником або користувачем самостійно
в межах вимог, встановлених законом до
використання земель цієї категорії, з
урахуванням містобудівної
документації та документації із
землеустрою. Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання, встановлених статтями 31,
33 - 37 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.22 Земельного кодексу
України визначено, що землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність та надаються у
користування громадянам - для ведення
особистого селянського господарства,
садівництва, городництва, сінокосіння
та випасання худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Згідно ч.1 ст.33 Земельного кодексу
України визначено, що земельні ділянки
особистих селянських господарств
громадяни України можуть мати на праві
власності та орендувати земельні
ділянки для ведення особистого
селянського господарства.
Використання земель особистого
селянського господарства здійснюється
відповідно до закону.

Таким чином передача юридичним особам
в оренду земельних ділянок, наданих
громадянам під особисте селянське
господарство не передбачена Земельним
кодексом України.

Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_3 є
порушенням ст.91 Земельного кодексу
України, в частині передачі земельної
ділянки в користування не змінивши
цільове призначення, а саме не
забезпечення використання земельної
ділянки за цільовим призначенням.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів, при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих
повноважень, при цьому, суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи, визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави (ст.8
КАС України).

Статтею 6 КАС України, встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень, порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах, здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно до ст.70 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві, є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких, суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду, надають особи, які беруть
участь у справі. Суд, може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Статтею 71 КАС України, встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності,
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Статтею 86 КАС України, визначено, що суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також, достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 158-163, 167 КАС
України, суд, -

постановив:

Позов публічного акціонерного
товариства "Новокаховський завод
плавлених сирів" залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 24 липня 2014 р.

Суддя
Циганій С.І.

кат. 6.1