Справа № 804/11448/13-а
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 804/11448/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровськ-Авто»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровськ-Авто» до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Дніпропетровськ-Авто» звернулося до
суду з вищевказаним позовом в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська від 19.08.2013
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем на 1 712 142 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в сумі 310 192,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на безпідставність
висновків податкового органу щодо
відсутності економічного ефекту в
результаті ведення господарської
діяльності ПАТ «Дніпропетровськ Авто»
та відсутності мети отримання доходу,
оскільки така господарська діяльність
підприємства як контроль з боку
Дистриб'ютора за ціною продажу
автомобілів, націнкою на продаж, доступ
до поточного рахунку Дилера свідчать
про навмисний характер збиткових
операцій з метою заниження податкових
зобов'язань з податку на прибуток
оскільки надані до перевірки первинні
документи, підтверджують факти
переходу права власності на автомобілі
від Дистриб'юторських компаній до
Позивача та від Позивача до інших осіб,
а також фактичне виконання договорів
про надання послуг з відповідального
зберігання та їх зв'язок з одним із
основних видів діяльності ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» - торгівлею
автотранспортними засобами.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2014 року позов було
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 19.08.2013
року № в частині суми
нарахованого грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток приватних
підприємств: за основним платежем
збільшення 100053 гривні, за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 12811
гривень. В решті позову було
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням
ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просило
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. Вказує на те,
що судом першої інстанції зроблено
висновки, які не відповідають дійсним
обставинам справи.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська просила відмовити у
задоволенні апеляційної скарги та
залишити без змін постанову суду
першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» підтримали
апеляційну скаргу з викладених в ній
підстав, представники ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська просили
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги та залишити без змін постанову
суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Державною
податковою інспекцією у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, згідно із
п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75,
п.77.1, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України та
відповідно до плану-графіку проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання проведена планова
перевірка ПАТ «Дніпропетровськ-Авто»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р. валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№428/221/20220933 від 02.08.2013 року, яким
встановлено порушення позивачем п.п.
14.1.27, п.п. 14.1.231 п.14.1 ст.14, п.п.138.10.3, п.п.
138.10.4 п.138.10 ст.138 ПК України від 02.12.2010 №
2755-VІ (із змінами та доповненнями), в
результаті чого встановлено завищення
збитків за 2012 рік у розмірі 837 560 грн.,
заниження податку на прибуток у
розмірі 1 712 142 грн., у тому числі за 2011
рік на суму 471 373 грн., за перший квартал
2012 року на суму 211 218 грн., за півріччя 2012
року на суму 492 898 грн., за три квартали
2012 року 804 405 грн., за 2012 рік на суму 1 240 769
грн.

Таких висновків щодо допущених
порушень податковий орган виходив з
того, що:

- за даними бухгалтерського та
податкового обліку ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» має збитки від
реалізації автомобілів;

- аналізуючи причини збитковості ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто», встановлено,
що фіксована ціна на реалізовані
автомобілі, яка контролюється
Дистриб'юторами, а також доходи,
одержані від надання послуг з
відповідального зберігання (схову)
автомобілів, не покривають витрати ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» на утримання
автомобілів та їх збут;

- ПАТ «Дніпропетровськ-Авто», маючи
збитки по бухгалтерському обліку, не
надало пояснень щодо економічного
обґрунтування застосування роялті.
Тобто віднесення ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» до складу
витрат плати за користування торговим
знаком «УкрАвто» призвело лише до
зменшення бази оподаткування податком
на прибуток;

- правочин, який спрямований винятково
на зменшення бази оподаткування, та не
маючий під собою розумної,
економічно-обґрунтованої, необхідної і
достатньої ділової (господарської)
мети, при цьому, одержана податкова
вигода не визнається діловою метою
правочину.

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом прийняте податкове
повідомлення-рішення від 19.08.2013р. №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем на 1 712 142 грн. та застосовано
штрафну (фінансову) санкцію в сумі 310
192,25 гривень.

В періоді що перевірявся ПАТ
«Дніпропетровськ - Авто» виконувало
функції Дилера автомобілів на
території відповідальності
(Дніпропетровська область), відповідно
до Дилерських договорів поставки
автомобілів, укладених з офіційними
Дистриб'юторами автомобілів в Україні
ПАТ «УКРАЇНСЬКА АВТОМОБІЛЬНА
КОРПОРАЦІЯ», ПРАТ «АВТОКАПІТАЛ», ТОВ
«ФАЛЬКОН - АВТО», ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО
ГРУП», ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ», ТОВ
«АВТО-ТЕХНОЛОГІЯ», ПАТ «ТД
«УКРАВТОВАЗ».

Відмовляючи частково у задоволенні
позову суд виходив з того , що Дилерські
договори поставки автомобілів,
укладені без наявності ділової мети,
ПАТ «Дніпропетровськ-Авто»
відображало у бухгалтерському обліку
витрати на збут автомобілів, які
фактично до моменту їх реалізації
Покупцям є власністю Дистриб'юторів і
ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» виступало
лише посередником між Дистриб'юторами
та Покупцями .

Про відсутність економічного ефекту у
результаті ведення господарської
діяльності ПАТ «Дніпропетровськ -Авто»
свідчить відсутність мети отримання
доходу, оскільки така господарська
діяльність підприємства як контроль з
боку Дистриб'ютора за ціною продажу
автомобілів, націнкою на продаж, доступ
до поточного рахунку Дилера свідчать
про навмисний характер збиткових
операцій з метою заниження податкових
зобов'язань з податку на прибуток.

При здійсненні господарської
діяльності, основною діловою метою
платника податків є отримання
прибутку. Не можуть вважатися такими,
що вчинені з діловою метою операції за
наслідками яких платник податків бажає
отримати виключно податкову вигоду без
здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

ПАТ «Дніпропетровськ-Авто»
здійснювало реалізацію автомобілів,
які на підставі договорів про надання
послуг з відповідального зберігання
(схову) автомобілів, знаходились на
відповідальному зберіганні,
реалізацію автомобілів з власним
товарних запасів, реалізацію
автомобілів під індивідуальне
замовлення.

Грошові кошти від клієнта
зараховувалися на спеціальний
поточний рахунок підприємства, Позивач
здійснював формування та підписання
Акту приймання-передачі Автомобіля з
відповідального зберігання від Дилера
до Дистриб'ютора, якщо інший порядок
дій додатково не був погоджений
здійснював передоплату за автомобіль
на поточний рахунок Дистриб'ютора,
після чого формувався та підписувався
Акт приймання-передачі Автомобіля від
Дистриб'ютора на Дилера (акт
приймання-передачі, з яким пов'язаний
перехід права власності на автомобіль
згідно умов дилерських договорів
поставки), далі постачальниками
виписувались видаткова на податкова
накладні.

Після переходу права власності на
автомобіль до ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто», автомобіль за
актом приймання-передачі передавався
кінцевому Покупцю, у випадку
необхідності виписувались видаткова
та податкова накладні, виписувалась
довідка-рахунок для реєстрації
Автомобіля в органах ДАІ.

Крім того автомобілі, які знаходились
на підприємстві на відповідальному
зберіганні, не завжди реалізовувались
кінцевим Покупцям, частина
автомобілів, за відповідними
розпорядженнями Дистриб'юторських
компаній, передислоковувались до інших
дилерських підприємств.

ПАТ «Дніпроптеровськ-Авто»
реалізовувало викуплені Автомобілі
кінцевим Покупцям з використанням
типових договорів продажу Автомобілів
та додатків по гарантії, затверджених
Дистриб'юторами та Виробниками.

Крім того, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції що, позивач при здійсненні
господарських операцій по продажу
виконував лише функції посередника.

Відносини у сфері посередництва
регулюються главою 31 Господарського
кодексу України (Комерційне
посередництво (агентські відносини) у
сфері господарювання) та главою 68
Цивільного кодексу України (Доручення).

На відміну від договорів поставки та
договорів купівлі-продажу за
посередницькими договорами право
власності на товари, що реалізуються
третім особам до посередника не
переходить, оплата від покупців
товарів здійснюється безпосередньо на
розрахунковий рахунок довірителя,
документи на підставі відповідного
доручення виписуються посередником
від імені довірителя, тобто продавцем
товарів є саме довіритель, а посередник
на підставі укладеного з продавцем
товарів відповідного договору
доручення після виконання доручення
отримує від довірителя винагороду.

В той же час позивачем викуп
автомобілів у Дистриб'юторських
компаній на підставі дилерських
договорів поставки з метою їх
подальшої реалізації кінцевим
Покупцям здійснювався шляхом
перерахування грошових коштів зі
спеціального рахунку Позивача на
поточний рахунок Дистриб'юторів, що
також не є ознакою надання
посередницьких послуг.

Слід також зазначити, що оформлення
первинних документів на придбання
автомобілів третім особам позивач
здійснював від свого імені та грошові
кошти надходили на його банківський
рахунок, а не на банківський рахунок
Дистриб'юторських компаній, що
виключає ознаку посередницьких послуг.

Аналіз умов дилерських договорів
поставки автомобілів, укладених між
ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» та
Дистриб'юторськими компаніями (п. 3.3.
Договорів), свідчить про те, що перехід
права власності, пов'язаний саме з
моментом прийняття автомобілів за
актом приймання-передачі та/або
виписки видаткової накладної.

Крім того, слід зазначити, що за нормами
Податкового кодексу України при
здійсненні посередницької діяльності
посередник (комісіонер, повірений,
агенти тощо) отриманні доходи при
отриманні коштів або майна, які
надходять в рамках посередницьких
договорів згідно п. 136.1.19. ст. 136
Податкового кодексу України, не
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування. У той саме час, згідно п.
135.4.1. ст. 135 Податкового кодексу України
для визначення об'єкта оподаткування
враховується лише посередницька
винагорода. Отже, відповідно, кошти або
вартість майна, що надходять
комісіонеру (повіреному, агенту тощо) у
межах договорів комісії, доручення,
консигнації та інших аналогічних
цивільно-правових договорів на відміну
від продажу та поставки товарів на
податковий облік взагалі не впливають,
у Декларації з податку на прибуток
підприємства не відображаються.

Основним видом господарської
діяльності ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО»
є торгівля автомобілями та легковими
автотранспортними засобами (код за
КВЕД-2010 - 45.11), тому дилерські договори
поставки автомобілів, які укладені з
Дистриб'юторськими компаніями з метою
виконання статутної цілі з отримання
прибутку, спрямовані на забезпечення
цього виду діяльності.

Первинні документи а саме
специфікації, рахунки-фактури,
видаткові накладні, акти приймання
передачі-автомобілів, акти приймання
передачі виконаних робіт (наданих)
послуг, виписки банку та інші, які, у
тому числі підтверджують факти
переходу права власності на автомобілі
від Дистриб'юторських компаній до ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» та від ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» до інших осіб, а
також фактичне виконання договорів про
надання послуг з відповідального
зберігання та їх зв'язок з одним із
основних видів діяльності ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто - торгівлею
автотранспортними засобами, що
надавалися до перевірки, відповідають
вимогам, викладеним у п. 2 ст. 9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України).

Норми вказаних Закону та Кодексу
передбачають як підставу для
невключення до витрат лише випадок
повної відсутності будь-яких
розрахункових платіжних документів, а
тому неможливість віднесення до витрат
підприємства сум, що не підтверджені
будь-якими документами взагалі.

В той, всі необхідні первинні
бухгалтерські документи на оплату
товарів (робіт, послуг) були у позивача
в наявності та надані для перевірки;
договори, укладені між позивачем та
дистриб'ютором не були визнані
недійсними в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до п. 140.5 ст. 140 Податкового
кодексу України установлення
додаткових обмежень щодо складу витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені в цьому розділі, не
дозволяється.

Зазначене спростовує доводи
податкового органу, про те, що у ПАТ
«Дніпропетровськ-Авто» згідно умов
дилерських договорів не виникає права
власності на автомобілі у розумінні
Цивільного кодексу України» (право
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном вільно і
на власний розсуд).

Актами приймання-передачі
підтверджуються фактичне виконання
сторонами договірних зобов'язань з
поставки автомобілів - реальне
настання правових наслідків, у вигляді
переходу права власності на автомобілі
від Дистриб'ютора до Дилера, від Дилера
до кінцевого споживача.

Розрахунок позивача, що міститься в
матеріалах справи свідчить про
прибутковість діяльності підприємства
за основним своїм видом господарської
діяльності, враховуючи торгову
націнку, яка перекриває витрати на збут
від реалізації автомобілів, а також
дозволяла у перевіряємому періоді
отримувати прибуток.

На показники фінансової звітності
позивача має вплив не тільки
результати господарської діяльності
за основним видом, а і результати іншої
господарської діяльності, яка ведеться
підприємством., а саме:

- ремонт та технічне
обслуговування автомобілів (як
гарантійний, так і не гарантійний);

- продаж запасних частин (як
окремо, так і в процесі надання послуг з
ремонту та технічного обслуговування
автомобілів);

- операційна оренда; та інша
діяльність.

Відповідно до підпункту 14.1.36. пункту 14.1.
статті 14 Податкового кодексу України,
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Підпунктом 14.1.27. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Отже відсутність прибутку в періоді, що
перевірявся, не є беззаперечним
доказом спрямованості господарських
операцій за Дилерськими договорами
поставки автомобілів, договорів про
надання послуг з відповідального
зберігання автомобілів та договорів
поставки автомобілів з третіми особами
на отримання податкової вигоди.

Збитковість господарської діяльності
не може бути підставою для визначення
такої діяльності, як негосподарської,
оскільки при здійсненні господарських
операцій існує звичайний комерційний
ризик не отримати дохід не лише від
конкретної операції, а від діяльності
підприємства в цілому за певний
звітний період, що, у свою чергу, не може
свідчити про відсутність ознак
господарської діяльності.

Викладене спростовує висновки суду
першої інстанції про допущені
порушення з боку позивача п.п. 14.1.27, п.п.
14.1.231 п.14.1ст.14, п.п. 138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК
України.

А тому податкове повідомлення-рішення
від 19.08.2013 року № у частині
визначення грошового зобов'язання в
сумі основного платежу у розмірі 1 612 089
грн., штрафної (фінансової) санкції в
розмірі 297 381,25 грн. є протиправним та
підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню з прийняттям нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровськ-Авто» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року в частині
відмовлених позовних вимог скасувати
та прийняти нову постанову.

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства «Дніпропетровськ-Авто»
-задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
19.08.2013 року № .

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 06
червня 2014 року.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський