Справа № 810/4417/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року 15:50
810/4417/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання -
Маджар О.М., за участю:

представника заявника - Мурги Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
поданням Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

25 липня 2014 року об 11 год. 51 хв. до
Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Вишгородська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області (ДПІ, Інспекція) із поданням про
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

В обґрунтування подання зазначали, що в
ході проведеної фактичної перевірки
відповідача встановлено, зокрема, факт
здійснення діяльності у сфері розваг
без придбання дозвільних документів, а
саме - торгових патентів, у зв'язку із
чим у податкового органу виникло право
на застосування адміністративного
арешту майна фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

У судовому засіданні представник
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції подання
підтримав, вказав, що застосування
адміністративного арешту є необхідним
для належного виконання обов'язків зі
сплати податків і зборів, наголосив, що
дії платника податків призвели до
недоотримання відповідним бюджетом
необхідних для сплати коштів. Зазначив,
що відповідач не звертався до
Інспекції із заявкою на придбання
торгового патенту.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у
судове засідання не з'явився, явку
свого представника не забезпечив,
заперечень, заяв чи доказів на
спростування необхідності
застосування адміністративного арешту
- не надав.

У силу положень частини восьмої статті
183-3 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
постановлення судом ухвали про
відкриття провадження у справі суд
приймає у триденний строк, але не
пізніше ніж протягом 96 годин з моменту
встановлення обставин, що зумовлюють
звернення заявника до суду, постанову
по суті заявлених вимог, яка підлягає
негайному виконанню. Розгляд подання
відбувається за участю органу доходів
і зборів, що його вніс, та платника
податків, стосовно якого його внесено.
Неявка сторін у судове засідання не
перешкоджає розгляду подання.

Заслухавши пояснення представника
податкового органу, дослідивши інші
докази, зокрема письмові, що містяться
в матеріалах справи, суд зазначає
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем,
зареєстрований 6 лютого 2013 року (а.с.7-8),
перебуває на податковому обліку у
Вишгородській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (а.с.9).

Судом встановлено, що з 17 липня до 24
липня 2014 року (17 год. 30 хв.), на підставі
наказу Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про проведення
фактичних перевірок (а.с.16) та
направлень від 17 липня 2014 року №048 і №047
(а.с.14, 15), проведено фактичну перевірку
діяльності ФОП ОСОБА_2, зокрема
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено Акт
№0158/1008/21/НОМЕР_1, у якому зазначено, що
посадовими особами Інспекції
проведена контрольна розрахункова
операція на суму 74,00 грн., але
розрахунок здійснено офіціантом
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» без
використання реєстратора
розрахункових операцій; видано
товарний чек №30 на суму 74,00 грн., який
завірений підписом адміністратора
ОСОБА_3. Крім того, в приміщенні
кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», згідно х-звіту
РРО, знятого під час перевірки
«Боулінг-Бару», здійснюється
діяльність у сфері розваг за
готівковий розрахунок, а саме:
використовуються чотири доріжки
боулінга за ціною 75,00 грн. за одну
годину на кожній, без придбання
торгових патентів для проведення
діяльності у сфері розваг. Також не
забезпечено щоденне друкування на РРО
17 фіскальних звітних чеків.

За висновками цього Акта відповідачем
порушено пункти 1, 2, 9, 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»; підпункт 267.1.1
пункту 267.1, підпункт 267.4.8 пункту 267.4
статті 267 Податкового кодексу України.

Також заявником подання додано копії
письмових пояснень свідків, наданих
під час проведення фактичної перевірки
(а.с.20, 21), в яких такі особи зазначили
про відвідання ними кафе-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» з метою гри у боулінг,
неодноразово, починаючи із січня 2014
року.

Адміністратор кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
якій надано Акт перевірки для підпису,
відмовилась від його підписання, про що
складено Акт відмови від 24 липня 2014
року (а.с.19).

За результатами розгляду Акта
фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2
№0158/1008/21/НОМЕР_1 та доданих до нього
матеріалів начальником Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
застосовано умовний адміністративний
арешт майна платника податків ФОП
ОСОБА_2, про що прийнято рішення від 25
липня 2014 року (а.с.32), та подано до суду
зазначене подання з метою
підтвердження обґрунтованості його
застосування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить із
наступного.

У силу частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Обов'язки та компетенція контролюючих
органів, повноваження їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
визначені Податковим кодексом України.

Як закріплює пункт 75.1 статті 75
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

У відповідності до пунктів 80.1 та 80.2
статті 80 цього ж кодексу фактична
перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи);
фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки.

За нормами пункту 267.1 статті 267
Податкового кодексу України
платниками збору за провадження деяких
видів підприємницької діяльності є
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності: а)
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів; б) діяльність з
надання платних побутових послуг за
переліком, визначеним Кабінетом
Міністрів України; в) торгівля
валютними цінностями у пунктах обміну
іноземної валюти; г) діяльність у сфері
розваг (крім проведення державних
грошових лотерей).

За визначенням у підпункті 14.1.46 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України діяльність у сфері розваг - це
господарська діяльність юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, що
полягає у проведенні лотерей, а також
розважальних ігор, участь в яких не
передбачає одержання її учасниками
грошових або майнових призів
(виграшів), зокрема більярд, кегельбан,
боулінг, настільні ігри, дитячі
відеоігри тощо;

Як передбачено підпунктом 267.4.1 пункту
267.4 статті 267 Податкового кодексу
України для провадження передбачених
цією статтею видів підприємницької
діяльності суб'єкт господарювання
подає до контролюючого органу за
місцем сплати збору заявку на
придбання торгового патенту.

Згідно із підпунктом 267.4.8 цього ж
пункту для здійснення діяльності у
сфері розваг торговий патент
придбається для кожного окремого
грального місця. Якщо окреме гральне
місце має декілька незалежних гральних
місць, торговий патент придбається
окремо для кожного з них.

За правилами підпункту 267.6.1 пункту 267.6
статті 267 Податкового кодексу України
оригінал торгового патенту повинен
бути розміщений: на фронтальній
вітрині магазину, а за її відсутності -
біля реєстратора розрахункових
операцій; на фронтальній вітрині малої
архітектурної форми; на табличці в
автомагазинах, на розвозках та інших
видах пересувної торговельної мережі,
а також на лотках, прилавках та інших
видах торговельних точок, відкритих у
відведених для торговельної
діяльності місцях; у пунктах обміну
іноземної валюти; у приміщеннях для
надання платних послуг, а також у
приміщеннях, в яких проводяться
розважальні ігри.

Торговий патент повинен бути відкритий
та доступний для огляду (підпункт 267.6.2.
пункту 267.6 статті 267 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пункту 94.1 статті 94
Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

За нормами підпункту 94.2.4 пункту 94.2
статті 94 Податкового кодексу України
арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується, що відсутні дозволи
(ліцензії) на здійснення господарської
діяльності, торгові патенти, а також у
разі відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством.

Арешт майна полягає у забороні
платнику податків вчиняти щодо свого
майна, яке підлягає арешту, дії,
зазначені у пункті 94.5 цієї статті
(пункт 94.3 статті 94 Податкового кодексу
України).

Згідно приписів пункту 94.4 статті 94
Податкового кодексу України арешт може
бути накладено контролюючим органом на
будь-яке майно платника податків, крім
майна, на яке не може бути звернено
стягнення відповідно до закону, та
коштів на рахунку платника податків.

Пунктом 94.5 статті 94 Податкового
кодексу України передбачено, що арешт
майна може бути повним або умовним.
Умовним арештом майна визнається
обмеження платника податків щодо
реалізації прав власності на таке
майно, який полягає в обов'язковому
попередньому отриманні дозволу
керівника відповідного контролюючого
органу на здійснення платником
податків будь-якої операції з таким
майном. Зазначений дозвіл може бути
виданий керівником контролюючого
органу, якщо за висновком податкового
керуючого здійснення платником
податків окремої операції не призведе
до збільшення його податкового боргу
або до зменшення ймовірності його
погашення.

Керівник контролюючого органу (його
заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених у пункті 94.2 цієї
статті, приймає рішення про
застосування арешту майна платника
податків, яке надсилається: платнику
податків з вимогою тимчасово зупинити
відчуження його майна; іншим особам, у
володінні, розпорядженні або
користуванні яких перебуває майно
такого платника податків, з вимогою
тимчасово зупинити його відчуження
(пункт 94.6 статті 94 Податкового кодексу
України).

Арешт на майно може бути накладено
рішенням керівника контролюючого
органу (його заступника),
обґрунтованість якого протягом 96 годин
має бути перевірена судом (пункт 94.10
статті 94 Податкового кодексу України).

При цьому перевірка обґрунтованості
накладення адміністративного арешту
передбачає встановлення судом
наявності підстав для застосування
адміністративного арешту, визначених
пунктом 94.2 статті 94 Податкового
кодексу України. Предметом перевірки є
відповідність рішення керівника
податкового органу (його заступника)
про накладення адміністративного
арешту на майно платника податків
умовам, за яких таке рішення може бути
ухвалено.

Відповідно до частини восьмої статті
183-3 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
постановлення судом ухвали про
відкриття провадження у справі суд
приймає у триденний строк, але не
пізніше ніж протягом 96 годин з моменту
встановлення обставин, що зумовлюють
звернення заявника до суду, постанову
по суті заявлених вимог, яка підлягає
негайному виконанню.

За правилами частини одинадцятої
статті 183-3 Кодексу адміністративного
судочинства України строки,
встановлені цією статтею, обчислюються
годинами і закінчуються із закінченням
години, на яку припадає таке
закінчення. Строки, визначені цим
підпунктом, не включають добові години,
що припадають на вихідні та святкові
дні.

Заперечень щодо застосованого
адміністративного арешту, як і доказів
відсутності підстав для застосування
такого заходу - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 не подано.

За викладених обставин, враховуючи вид
обраного податковим органом
адміністративного арешту майна, суд
констатує, що заявником дотримано
порядок та умови для застосування
такого способу забезпечення виконання
платником податків його обов'язків як
умовний адміністративний арешт майна.
Тому суд дійшов висновку про
необхідність підтвердження
заявленого подання.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 14, 160-163, 167, 1833, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання Вишгородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість
адміністративного арешту майна
платника податків - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
застосованого рішенням Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від 25
липня 2014 року №795/14/10-036.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.