Справа № 2а-42/2010
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
Справа № 25554/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Костіва М.В.,

суддів:
Савицької Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Вижницької РДА на
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 28.01.2010 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Вижницької РДА про призначення та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, та
одноразової допомоги при народженні, -

В С Т А Н О В
И В:

07.12.2009 року позивачка звернулася до
суду з вказаним вище позовом та просила
визнати неправомірними дії та
зобов'язанти відповідача нарахувати та
виплатити допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трьохрічного
віку з 10.07.2007 року, та одноразову
допомогу при народженні.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково. Визнано дії
відповідача неправомірними.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Вижницької РДА Чернівецької області
провести нарахування та виплату з
09.07.2007р. по 31.12.2007 р. включно позивачу
допомогу по догляду за дитиною
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». В задоволенні решти позову
відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає,
що суд першої інстанції прийняв
незаконне та необґрунтоване рішення та
таке, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка 18.03.2007 року народила сина.

Щодо державної допомоги при народжені
дитини статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» (в
редакції, яка діяла до 01.01.2008 року)
застрахованій особі (одному з батьків
дитини, усиновителю чи опікуну) при
народженні дитини надається
одноразова допомога.

Крім того, у відповідності до ст.41
вищезазначеного Закону допомога при
народженні дитини надається у сумі,
кратній 22,6 розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого на день народження
дитини. Виплата допомоги здійснюється
одноразово у дев'ятикратному розмірі
прожиткового мінімуму при народженні
дитини, решта - протягом наступних 12
місяців у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України (редакція
чинна на момент народження позивачем
дитини).

Разом із тим, відповідно до п. 5
Прикінцевих положень Закону статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» до
стабілізації економічного становища в
Україні розмір виплат, передбачених
статтями 41, 43, 46 цього Закону,
визначається Верховною Радою України
щороку виходячи з рівня забезпечення
прожиткового мінімуму одночасно з
встановленням розміру страхових
внесків з поступовим наближенням
виплат до прожиткового мінімуму.

Статтею 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
було установлено, що у 2007 році допомога
при народженні дитини відповідно до
Закону України «Про
загальнообовязкове державне соціальне
страхування у звязку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі 8500 гривень та передбачено, що
її виплата здійснюється одноразово при
народженні дитини в сумі 3400 гривень, а
решта протягом наступних 12 місяців
рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Вищезазначені положення закону на
предмет конституційності не
розглядалися, у встановленому порядку
неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили.

З врахуванням вищенаведеного в
задоволенні позовних вимог про
нарахування одноразової допомоги при
народженні дитини слід відмовити.

Щодо нарахування та виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 15 Закону
України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII
"Про допомогу сім'ям з дітьми" (далі -
Закон № 2811-ХII) передбачено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Частиною першої статті 14 зазначеного
Закону № 2811-ХII встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується щомісяця
з дня призначення допомоги по догляду
за дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно.

Так, до 01 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
№ 2811-ХII, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України від 18 січня 2001 року №
2240-III "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами.

Зокрема, частиною першою статті 15
Закону № 2811-ХII передбачено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХII та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХII, його
дію поширено на застрахованих осіб, а
із Закону № 2240-III було виключено статті
40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України від 28 грудня 2007 року №
107-VI "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", в тому
числі й пункту 25 розділу II цього Закону
щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 01 січня 2009 року
відновили свою дію статті 13-15 Закону №
2811-ХII.

Отже, висновки суду про те, що положення
пункту 23 розділу ІІ Закону України від
28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", яким змінено положення
статей 13-15 Закону № 2811-ХII, залишалися
чинними у 2009 році, є помилковими, адже
свою дію відновили редакції цих статей
до внесення в них змін Законом України
від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

З аналізу наведених норм вбачається, що
виплата допомоги по догляду за дитиною
в періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року та з 01 січня 2009 року позивачу як
особі, яка не застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулювалася нормами спеціального
закону, яким є Закон № 2811-ХII. Висновки
судів попередніх інстанцій, щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог з 01 січня 2009 року є
помилковими.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, та з 01.01.2009 року до
досягнення дітьми трирічного віку.

З врахуванням викладеного вище, судом
першої інстанції прийнято незаконне
рішення, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Рішення ухвалене не на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи, не
підтверджених тими доказами, які були
наявними у матеріалах справи.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Вижницької РДА задовольнити частково,
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 28.01.2010 року у
справі №2а-42/10 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Вижницької РДА щодо невиплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трьохрічного віку
неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Вижницької РДА провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку за період з 09 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 01 січня
2009 до досягнення дитиною трирічного
віку включно відповідно до ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім"ям з
дітьми», та з урахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Костів

Судді
Н.В. Савицька

Р.М. Шавель