Справа № 2а-4280/11/2670
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2014 року письмове
провадження № 2а-4280/11/2670
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. вирішив у письмовому
провадженні адміністративну справу
до Головного управління Міндоходів у м.
третя особа Державна податкова
інспекція в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Державна податкова інспекція у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
У березні 2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач,
ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до
Державної податкової адміністрації у
м. Києві, правонаступником якого є
Головне управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач), треті особи -
Державна податкова інспекція в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
третя особа1), Державна податкова
інспекція у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - третя особа2), в якому
просив ( з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог від 06.06.2014) :
- визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Міндоходів у
м.Києві в особі Бусарєва Вячеслава
Валентиновича щодо не нарахування та
не виплати ОСОБА_1 компенсацію в
розмірі 15% надбавки до щомісячного
посадового окладу в зв'язку з допуском
до державної таємниці за період з
25.12.2002р. по 28.02.2011 р.
- зобов'язати Головне управління
Міндоходів у м.Києві нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1,
компенсацію в розмірі 15% надбавки до
щомісячного посадового окладу в
зв'язку з допуском до державної
таємниці за період з 25.12.2002р. по 28.02.2011 р.
- зобов'язати Головне управління
Міндоходів у м.Києві включити 15%
надбавку до посадового окладу в зв'язку
з допуском до державної таємниці до
грошового атестату ОСОБА_1.
Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.12.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2012,
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в
повному обсязі. Визнано противною
бездіяльність Державної податкової
адміністрації у м. Києві щодо не
нарахування та не виплату ОСОБА_1,
компенсації в розмірі 15% до посадового
окладу у зв'язку з роботою в умовах
режимних обмежень з відомостями, які
становлять державну таємницю у період
з 25.12.2002 по 28.02.2011. Зобов'язано Державну
податкову адміністрацію у м. Києві
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1, компенсацію в розмірі 15%
надбавки до щомісячного посадового
окладу в зв'язку з допуском до
державної таємниці за період з 25.12.2002 по
28.02.2011. Зобов'язано Державну податкову
адміністрацію у м. Києві включити 15%
надбавку до посадового окладу в зв'язку
з допуском до державної таємниці до
грошового атестату ОСОБА_1.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17.042014 скасовано постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 12.10.2012.12.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2012, а
справу направлено до суду першої
інстанції на новий розгляд.
Зокрема, скасовуючи рішення суду
першої та апеляційної інстанції, Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що по-перше - наявність лише допуску до
державної таємниці не дає права на
отримання зазначеної компенсації,
обов'язковою підставою виплати якої, є
також, постійна робота з інформацією,
що має обмежений доступ; по-друге
-вирішуючи спір по суті суд першої
інстанції не вирішив питання щодо
залучення до участі у справі в порядку,
передбаченому ст.52 Кодексу
адміністративного судочинства
України, органу внутрішніх справ, в
якому позивач проходив службу та
виконував роботу в умовах режимних
обмежень у період з 2002 по 2007 рік;
по-третє - суди попередніх інстанцій не
звернули уваги, що позовні вимоги
охоплюють період за 2002-2011 роки, отже
спір потрібно вирішувати з урахуванням
вимог статей 99-100 Кодексу
адміністративного судочинства
України; по-четверте - суди попередніх
інстанцій не перевірили можливість
здійснення відповідачем вказаних
виплат та інші причини не видання
наказу про встановлення вказаної
компенсації, а вирішуючи спір не
уточнили позовні вимоги щодо
бездіяльності керівників установ, в
яких працював позивач стосовно не
встановлення йому розміру надбавки за
роботу в умовах режимних обмежень.
Судом, на виконання вимог ухвали Вищого
адміністративного суду України,
залучено до участі у справі орган, де
проходив службу позивач з 2002 по 2007 рік -
Державну податкову інспекцію у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача.
В ході нового судового розгляду
позивач уточнив позовні вимоги в
частині бездіяльності керівника
установи, в якій працював, підтримав
позовні вимоги та просив
адміністративний позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Будь-яких доказів, згідно
ухвали Вищого адміністративного суду
України, відповідачем суду не надано.
Третя особа-1 в судове засідання не
з'явилася, хоча про дату, час та місце
судового засідання було повідомлена
завчасно та належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.
Третя особа-2 проти позову
заперечувала, просила суд відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи зазначене, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
провадження, одночасно витребував у
відповідача та третіх осіб докази,
необхідні для з'ясування всіх обставин
по справі.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
В період з 2002 по 2011 рік ОСОБА_1 проходив
службу в органах податкової міліції на
Згідно з наказом ДПА у м. Києві від
25.12.2002 №662/ДСК йому надано допуск до
державної таємниці за другою формою до
цілком таємних і таємних відомостей, а
з 2008 року - допуск за формою ДВА
відповідно до наказу ДПА у м. Києві від
08.02.2008 №84/ДСК.
Наказом ДПА у м. Києві від 28.02.2011 №53-о з
01.03.2011 позивача звільнено з податкової
міліції в запас з посади начальника
відділення протидії незаконному обігу
під акцизних товарів Головного відділу
податкової міліції Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі м. Києва за пунктом 64 «б» (через
хворобу) відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 № 114 (далі - Положення №114).
Наказом ДПА у м. Києві від 19.04.2011 р.
№257/ДСК скасовано допуск ОСОБА_1 до
роботи з інформації, що має ступені
секретності: «Цілком таємно» і
Згідно Закону України «Про державну
таємницю» державна таємниця - вид
таємної інформації, що охоплює
відомості у сфері оборони, економіки,
науки і техніки, зовнішніх відносин,
державної безпеки та охорони
правопорядку, розголошення яких може
завдати шкоди національній безпеці
України та які визнані у порядку,
встановленому цим Законом, державною
таємницею і підлягають охороні
Допуск до державної таємниці -
оформлення права громадянина на доступ
до секретної інформації.
Доступ до державної таємниці - надання
повноважною посадовою особою дозволу
громадянину на ознайомлення з
конкретною секретною інформацією та
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею, або ознайомлення
з конкретною секретною інформацією та
провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею, цією посадовою
особою відповідно до її службових
Відповідно до п.4 ст.8 Закону України
«Про державну таємницю» до державної
визначено, що до державної таємниці
відноситься інформація про засоби,
зміст, плани, організацію, фінансування
та матеріально-технічне забезпечення,
форми, методи і результати
оперативно-розшукової, розвідувальної
і контррозвідувальної діяльності; про
осіб, які співпрацюють або раніше
співпрацювали на конфіденційній
основі з органами, що проводять таку
діяльність; про склад і конкретних
осіб, що є негласними штатними
працівниками органів, які здійснюють
оперативно-розшукову, розвідувальну і
контррозвідувальну діяльність.
Статтею 22 Закону України «Про державну
таємницю» визначено ступінь
секретності інформації та встановлено
такі форми допуску до державної
таємниці: форма 2 - для роботи з
секретною інформацією, що має ступені
секретності «цілком таємно» та
«таємно» та має термін дії - 7 років.
Згідно до ст.27 Закону України «Про
державну таємницю» доступ до державної
таємниці надається дієздатним
громадянам України, яким надано допуск
до державної таємниці та які
потребують його за умовами своєї
службової, виробничої, наукової чи
науково-дослідної діяльності або
навчання. Рішення про надання доступу
до конкретної секретної інформації
(категорії секретної інформації) та її
матеріальних носіїв приймають
керівники державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ та організацій, у яких
виконуються роботи, пов'язані з
державною таємницею, або зберігаються
матеріальні носії секретної
інформації. Керівники державних
органів, за винятком осіб, передбачених
частиною шостою цієї статті, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ та організацій доступ до
державної таємниці у сфері, що
стосується діяльності державного
органу, органу місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, отримують за посадою
після надання їм допуску до державної
таємниці за відповідною формою.
Порядок надання доступу до державної
таємниці особам, залученим до
конфіденційного співробітництва з
оперативними підрозділами
правоохоронних та інших спеціально
уповноважених органів, які проводять
оперативно-розшукову, розвідувальну
або контррозвідувальну діяльність,
визначається керівниками зазначених
органів за погодженням із Службою
безпеки України. У Службі безпеки
України такий порядок надання доступу
до державної таємниці визначається
Головою Служби безпеки України.
Так, наказами Державної податкової
адміністрації у м. Києві від 25.12.2002 №
662/ДСК та від 08.02.2008 № 84/ДСК позивачу
надано допуск до державної таємниці та
право доступу до цілком таємних і
таємних відомостей, що становлять
державну таємницю з питань
оперативно-розшукової діяльності,
інших необхідних для здійснення робіт
у зазначеній сфері діяльності.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про
державну таємницю» у разі коли за
умовами своєї професійної діяльності
громадянин постійно працює з
відомостями, що становлять державну
таємницю, йому повинна надаватися
відповідна компенсація за роботу в
умовах режимних обмежень, види, розміри
та порядок надання якої встановлюються
Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про види, розміри і порядок
надання компенсації громадянам у
зв'язку з роботою, яка передбачає
доступ до державної таємниці» від
15.06.1994р. №414 визначено, що особам, які
працюють в умовах режимних обмежень,
установлюється надбавка до посадових
окладів (тарифних ставок) залежно від
ступеня секретності інформації:
відомості та їх носії, що мають ступінь
секретності «цілком таємно», - 15
Згідно п.5-6 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про види, розміри і
порядок надання компенсації
громадянам у зв'язку з роботою, яка
передбачає доступ до державної
таємниці» від 15.06.1994р. №414 такими, що
постійно працюють з відомостями, що
становлять державну таємницю,
вважаються особи, які за своїми
функціональними обов'язками або на час
виконання робіт згідно з укладеними
договорами займаються розробленням,
виготовленням, обліком, зберіганням,
використанням документів, виробів та
інших матеріальних носіїв державної
таємниці, приймають рішення з цих
питань або здійснюють постійний
контроль за станом захисту державної
таємниці. Персональний склад осіб, які
працюють в умовах режимних обмежень, та
розмір надбавки визначаються
керівником відповідного органу
законодавчої, виконавчої та судової
влади, органу прокуратури, інших
органів державної влади, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
підприємства, установи та організації,
де працюють ці особи. Надбавка до
посадових окладів (тарифних ставок)
виплачується лише за наявності дозволу
на провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею, наданого
відповідно до законодавства про
Судом, як під час первісного розгляду
справи так і після направлення справи
на новий розгляд, направлялися судові
запити на адресу ГВПМ ДПІ у
Оболонському районі м. Києва,
Оперативного управління Головного
управління Міндоходів у м. Києва про
надання інформації щодо роботи ОСОБА_1
в умовах режимних обмежень.
Так, з листа ДПІ у Оболонському районі
м. Києва від 29.09.2011 №7818/9/26-05 надано на
запит суду вбачається, що під час
перебування на посаді начальника
відділення боротьби з незаконним
обігом підакцизних товарів ГВПМ ДПІ у
Оболонсьокму районі м. Києва
перебували оперативно-розшукові
справи, робочі та особові справи джерел
оперативної інформації з грифом
«таємно» та «цілком таємно». Також
зазначено, що ОСОБА_1 здійснював
перевірки оперативно-розшукових та
робочих справ, робочих і особових справ
джерел оперативної інформації з грифом
«таємно» та «цілком таємно»
підпорядкованих йому справ робітників
З листа Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 03.07.2014 №
515/9/26-15-04-028 вбачається, що ОСОБА_1 в
період з 2002 по 2007 рік перебуваючи на
посадах оперуповноваженого та
старшого оперуповноваженого ГВПМ ДПІ у
Деснянському районі м. Києва, та
апаратних підрозділів УПМ ДПА у м.
Києві мав в провадженні
оперативно-розшукові справи та
здійснював роботу з особами
конфіденційного співробітництва,
зокрема з інформаторами, справи яких
мали грифи «таємно» та «цілком таємно».
Крім того суд вважає, що передбачена
законодавством надбавка сплачується
не за виконання певної роботи,її
кількість та якість, а саме за те, що
особа, посадова інструкція якої
передбачає виконання роботи в умовах
необхідності збереження державної
таємниці свідомо погоджується на
обмеження власних прав понад іншими
особами на державній службі.
Так, позивач в судовому засіданні
зазначив, що він у зв'язку з отриманням
допуску до державної таємниці мав
певні обмеження у його правах, а саме:
на час роботи, пов'язаної з державною
таємницею, у разі поїздки за кордон в
особистих справах (туристичні поїздки,
на лікування, відпочинок, за
запрошенням і таке інше) своєчасно
повідомляв про це посадових осіб, які
надали допуск до державної таємниці; не
допускав розголошення будь-яким
способом державної таємниці, яка йому
буде довірена або стане відомою у
зв'язку з виконанням службових
обов'язків; доповідав про контакти з
іноземцями, додатково вивчав порядок
збереження таємниці, спілкувався з
працівниками режимно-секретного
В судовому засіданні представник
відповідача просив суд надати час для
надання додаткових доказів, на
виконання вимог приписів Вищого
адміністративного суду України, однак
жодних доказів суду так надано і не
було. Представник відповідача
зазначив, що інформація стосовно
роботи позивача з секретними документи
у відповідача відсутня і знаходиться в
Державної податковій інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві. В свою
чергу, представник Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві вказав, що дана
інформація знаходиться у Головному
управління Міндоходів у м. Києві.
Будь яких доказів спростовуючи
твердження позивача суду не надано. Не
надано також пояснень з приводу
виконання службовими особами
кадрового та/або режимно-секретного
органу, які допускали можливість
допуску до державної таємниці особи
без службової необхідності. Будь які
матеріали службових розслідувань або
накази про притягнення винних осіб до
відповідальності не надані не зважаючи
на те, що відповідач вказував на
порушення вимог Закону України «Про
Як зазначалось вище сторонами суду не
надано жодних пояснень із зазначенням
конкретних осіб винних у порушеннях
порядку встановлення, нарахування,
виплати та скасування надбавки.
Суб'єкти владних повноважень -
відповідач та треті особи не виконали
вимоги суду не зважаючи на свій прямий
обов'язок та на приписи Вищого
адміністративного суду України.
Разом з цим, суд зазначає, що за
порушення певної посадової особи, які
виявилась у неналежному виконанні
своїх посадових обов'язків
відповідальність несе відповідний
орган, де працює дана особа.
Це загальне правило, наприклад знайшло
відображення у ст.1174 Цивільного
кодексу України. Шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
Враховуючи вищевикладене та наявні
докази в матеріалах справи, за
сукупністю зібраних по справі доказів
суд робить висновок, що відповідачем
безпідставно не враховано та не
виплачено надбавку до посадового
окладу у розмірі 15%, яка передбачена
Законом України «Про державну
таємницю» та Постановою Кабінету
Міністрів України «Про види, розміри і
порядок надання компенсації
громадянам у зв'язку з роботою, яка
передбачає доступ до державної
Окрім того, суд вважає з необхідне
зазначити, виходячи з положень частин
другої, четвертої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, строки звернення до
адміністративного суду для захисту
прав, свобод чи інтересів
встановлюються цим Кодексом та іншими
При тлумаченні вище згаданої статті,
Верховний Суд України в своєму рішенні
від 16.05.2011 (справа №21-29-а11) зазначив, що
під іншими законами розуміються
закони, які встановлюють строки
звернення до адміністративного суду з
вимогою вирішити публічно - правовий
Зважаючи на те, що позовна заява
містить три вимоги в адміністративній
справі, в тому числі про нарахування та
виплату грошової компенсації в розмірі
15% надбавки до щомісячного посадового
окладу у зв'язку з допуском до
державної таємниці за період з 25.12.2002 по
28.02.2011, то суд застосовує положення
статті 233 Кодексу законів України про
працю, яка визначає строки звернення до
суду за вирішенням трудового спору.
Відповідно до частини другої цієї
статті у разі порушення законодавства
про оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.
Конституційний Суд України в Рішенні
від 15.10.2013 №8-рп/2013 дійшов висновку, що у
випадку порушення роботодавцем
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, що йому
належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, незалежно від того, чи
було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат. У разі
пред'явлення вимог про стягнення
будь-яких виплат, що входять до
структури заробітної плати, і
застосування цих положень, не пов'язане
з фактом нарахування чи не нарахування
роботодавцем спірних виплат.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, враховуючи всі наведені
обставини, Окружний адміністративний
суд міста Києва вважає позовні вимоги
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.
Відповідно до частини третьої ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи зазначені положення,
відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності вчинених
ним дій, бездіяльності.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163,
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Міндоходів у
м.Києві щодо не нарахування та не
виплати мені, ОСОБА_1 компенсацію в
розмірі 15% надбавки до щомісячного
посадового окладу в зв'язку з допуском
до державної таємниці за період з
25.12.2002р. по 28.02.2011 р.

Зобов'язати Головне управління
Міндоходів у м.Києві нарахувати та
виплатити на користь мене, ОСОБА_1,
компенсацію в розмірі 15% надбавки до
щомісячного посадового окладу в
зв'язку з допуском до державної
таємниці за період з 25.12.2002р. по 28.02.2011 р.

Зобов'язати Головне управління
Міндоходів у м.Києві включити 15%
надбавку до посадового окладу в зв'язку
з допуском до державної таємниці до
грошового атестату ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Р.О. Арсірій