Справа № 809/2298/14
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р.
Справа № 809/2298/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі судді
Лучко О.О., розглянувши у письмовому
провадженні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

11.07.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -ДПІ у
м. Івано-Франківську) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1) про стягнення податкового
боргу в розмірі 1 525,68 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач має податкову
заборгованість у розмірі 1 525,68 грн., яка
виникла у зв'язку з несплатою
відповідачем в порушення вимог
підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16,
пунктів 295.3 статті 295 Податкового
кодексу України узгодженої суми
грошового зобов'язання по єдиному
податку. Приймаючи до уваги факт
несплати відповідачем суми
заборгованості у строки, встановлені
чинним законодавством України, позивач
просив стягнути наведену суму в
судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. На адресу суду
подав клопотання про розгляд справи за
його відсутності. Зазначив, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду. Правом на подання
письмового заперечення проти
заявленого позову не скористався. Заяв
та клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
надав.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
та оцінивши подані докази, суд прийшов
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог, а тому позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач як
суб'єкт підприємницької діяльності
зареєстрований Реєстраційною службою
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області 03.03.2008 року
та взятий на облік у ДПІ в м.
Івано-Франківську (а.с. 14).

15.03.2013 року ФОП ОСОБА_1 подав до ДПІ у м.
Івано-Франківську заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування, в якій самостійно
обрано ставку єдиного податку при
переході на спрощену систему
оподаткування в розмірі 20% до розміру
мінімальної заробітної плати ( 2 група)
та обрано вид діяльності - роздрібна
торгівля деталями та приладдям
автотранспортних засобів (а.с. 10-11).

Як вбачається з матеріалів справи, за
відповідачем рахується заборгованість
по єдиному податку (2 група), за жовтень -
грудень 2013 року та січень - березень 2014
року в розмірі 1 525,68 грн. (щомісячне
нарахування по 229,40 грн.).

Судом встановлено, що відповідачем
станом на 26.06.2014 року заборгованість по
єдиному податку в сумі 1 525,68 грн. не
погашена, що підтверджується довідкою
про податковий борг відповідача. (а.с.
5).

Вказане також підтверджується
зворотнім боком облікової картки
платника єдиного податку (а.с. 6-8).

Оскільки, за відповідачем рахується
податковий борг, який виник раніше, і
ДПІ у м. Івано-Франківську надсилала
ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу про сплату
податкового боргу за №2413-11 від 26.11.2013
року, нова податкова вимога
відповідачу додатково не надсилалась
(а.с. 12).

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (далі - ПК
України), який, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно із п.6.1 ст.6 ПК України податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори. До місцевих
належать податки та збори, що
встановлені відповідно до переліку і в
межах граничних розмірів ставок,
визначених цим Кодексом, рішеннями
сільських, селищних і міських рад у
межах їх повноважень, і є обов'язковими
до сплати на території відповідних
територіальних громад (пункт 8.3).

Згідно із п.п.10.1.2 п.10.1 ст.10 ПК України до
місцевих податків належить єдиний
податок.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлюються главою 1
розділу ХІV ПК України.

Так, спрощена система оподаткування,
обліку та звітності - це особливий
механізм справляння податків і зборів,
що встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 ст.297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

В п.291.3 ст.291 ПК України передбачено, що
юридична особа чи фізична
особа-підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Згідно із п.291.4 ст.291 ПК України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності поділяються на першу,
другу, третю, четверту, п'яту та шосту
групи платників єдиного податку.

Статтею 293 ПК України встановлено, що
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць,
зокрема, для другої групи платників
єдиного податку - у межах від 2 до 20
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати (пп. 293.2 ст. 293 ПК
України).

Податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку першої і
другої груп є календарний рік (пп. 294.1
ст. 294 ПК України).

Відповідно до пп. 395.1 ст. 395 ПК України
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Відповідно до п.295.1 ст.295 ПК України
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску
не пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. При цьому такі платники єдиного
податку можуть здійснити сплату
єдиного податку авансовим внеском за
весь податковий (звітний) період (
квартал, рік), але не більш як до кінця
поточного звітного року.

Для обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву
(п.п.298.1.1 п.298 ст.298 ПК України).

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1,
перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, зобов'язаний сплачувати
єдиний податок в розмірі 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати
не пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Однак, визначений Законом обов'язок
щодо сплати єдиного податку відповідач
виконував неналежним чином, внаслідок
чого допустив заборгованість.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України
орган державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість та законність
позовних вимог про стягнення з ФОП
ОСОБА_1 заборгованості по сплаті
єдиного податку з фізичних осіб в
розмірі 1 525,68 грн.

Наявність податкового боргу
відповідача підтверджується
дослідженими матеріалами справи,
доказів сплати заборгованості суду
відповідачем не представлено.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, а тому позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійсненні позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі ст.124 Конституції України,
керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків, та з
розрахункових рахунків такого
платника податків в дохід місцевого
бюджету податковий борг в розмірі 1 525,68
грн. (одна тисяча п'ятсот двадцять п'ять
гривень шістдесят вісім копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга подається до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Івано-Франківський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України
постанова набирає законної сили після
закінчення встановлених строків
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Лучко О.О.