Справа № К/9991/9913/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/9913/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України, управління Західного
оперативного командування про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2008
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2010 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що він проходив службу в
управлінні бойової підготовки
Західного оперативного командування.
Наказом Міністра оборони України від 1
грудня 2006 року №1915 позивача було
звільнено з військової служби за
пунктом 67 «б» (за станом здоров'я)
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
прапорщиками, мічманами Збройних Сил
України. Наказом від 29 грудня 2006 року
№150 позивача було виключено зі списків
особового складу управління. Після
звільнення з військової служби позивач
звернувся до МСЕК і за результатами
огляду позивачу була встановлена
інвалідність ІІІ групи внаслідок
травми, пов'язаної з виконанням
обов'язків військової служби.
Відповідно до пункту 30 протоколу № 7
від 4 грудня 2007 року засідання комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням і виплатою одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
затвердженого Міністром оборони
України 9 грудня 2007 року, комісія
прийшла до висновку про можливість
призначення позивачу одноразової
грошової допомоги в розмірі
48-місячного грошового забезпечення в
сумі 42604,80 грн. На думку позивача,
відповідач при визначенні розміру
грошової допомоги не врахував всі
складові грошового забезпечення
(надбавку за безперервну військову
службу, премію та надбавку за доступ до
державної таємниці), що передбачені
частиною другою статті 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», внаслідок чого позивачу не
доплачено 68619,36 грн (48 х 2317,17 грн - 42604,80
грн). Просив з урахуванням уточнень
позовних вимог:

визнати протиправним та нечинним пункт
1 наказу Командувача військ Західного
оперативного командування від 24 грудня
2007 року №298 в частині виплати
одноразової грошової допомоги
позивачу як інваліду ІІІ групи
внаслідок травми, пов'язаної з
виконанням обов'язків військової
служби, в розмірі 42604,80 грн;

визнати протиправними дії
Міністерства оборони України щодо
затвердження протоколу №7 від 4 грудня
2007 року в частині призначення позивачу
одноразової грошової допомоги в разі
інвалідності внаслідок травми,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби, в розмірі 42604,80 грн;

визнати нечинним пункт 30 протоколу №7
від 4 грудня 2007 року в частині
можливості призначення одноразової
грошової допомоги позивачу в разі
інвалідності внаслідок травми,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби, в розмірі 42604,80 грн;

зобов'язати управління Західного
оперативного командування провести
позивачу доплату одноразової грошової
допомоги в розмірі 68619,36 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2008
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2010
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2008
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень, позивач
просить скасувати постановлені судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлені наступні обставини.

Наказом Міністра оборони України від 1
грудня 2006 року №1915 ОСОБА_1 було
звільнено з військової служби за
пунктом 67 «б» (за станом здоров'я)
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
прапорщиками, мічманами Збройних Сил
України.

Наказом управління Західного
оперативного командування (по
стройовій частині) від 29 грудня 2006 року
№150 ОСОБА_1 виключено зі списків
особового складу управління.

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-1 №350668
від 23 травня 2007 року ОСОБА_1 встановлено
інвалідність ІІІ групи внаслідок
травми, пов'язаної з виконанням
обов'язків військової служби.

Відповідно до довідки
фінансово-економічної служби
Західного оперативного командування
№11/6/152 від 21 лютого 2008 року грошове
забезпечення позивача на момент
звільнення зі служби складалося з:
оклад за військове звання - 135 грн,
посадовий оклад - 182 грн, відсоткова
надбавка за вислугу років в розмірі 40% -
126,80 грн, щомісячна надбавка в розмірі
100% - 443,80 грн, надбавка за таємність в
розмірі 15% - 27,30 грн, надбавка за
безперервну службу в розмірі 90% - 823,41
грн, премія в розмірі 33,3% - 578,86 грн.

З листа Міністерства оборони України
від 12 червня 2007 року №11/605 вбачається,
що при визначені розміру одноразової
грошової допомоги ОСОБА_1 управління
Західного оперативного командування
керувалось положеннями постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році» від 21 лютого 2007
року №284, одноразова грошова допомога
була встановлена в розмірі 48-місячного
грошового забезпечення в сумі 42604,80 грн
(182 грн посадовий оклад + 135 грн оклад за
військове звання + 126,80 грн надбавка за
вислугу років + 443,80 грн щомісячна
надбавка у розмірі 100% = 887,60 грн).

Частиною другою статті 16 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в
редакції Закону від 3 листопада 2006 року
№ 328-V, набрала чинності з 1 січня 2007
року) встановлено, що у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного військовослужбовцю під
час виконання ним обов'язків
військової служби, а також
інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Кабінет Міністрів України постановою
від 21 лютого 2007 року № 284 затвердив
Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), каліцтва або
інвалідності військовослужбовців та
інвалідності осіб, звільнених з
військової служби, що сталися у 2006 році.

Підпунктом 3 пункту 2 цього Порядку
передбачено, що військовослужбовцям та
особам, звільненим з військової служби,
у разі настання інвалідності внаслідок
виконання обов'язків військової служби
виплачується грошова допомога,
зокрема, інвалідам ІІІ групи, у розмірі
48-місячного грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 21 лютого 2007 року № 284
встановлено, що розмір грошової
допомоги визначається відповідно до
грошового забезпечення (посадового
окладу, окладу за військове звання,
відсоткової надбавки за вислугу років
та 100-відсоткової надбавки,
передбаченої Указами Президента
України від 4 жовтня 1996 р. № 925 та від 23
лютого 2002 р. № 173 і постановою Кабінету
Міністрів України від 22 травня 2000 р. №
829) за останньою посадою, яку
військовослужбовець займав на день
втрати працездатності, а особа,
звільнена з військової служби, - на день
звільнення.

Водночас частина друга статті 9 Закону
№ 2011-XII елементи грошового
забезпечення визначає по-іншому:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням; щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія); одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Таким чином, виходячи із визначених в
частині четвертій статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, для
визначення складових грошового
забезпечення щодо виплати одноразової
грошової допомоги слід застосовувати
не Порядок, а Закон № 2011-XII, який має
вищу юридичну силу.

Зазначена правова позиція
узгоджується з правовою позицією,
висловленою в постанові Верховного
Суду України від 12 листопада 2013 року
(справа №21-383а13), яка відповідно до
положень статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковою для всіх судів України.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2008
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2010 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Західного
оперативного командування
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
одноразову грошову допомогу в розмірі
48-місячного грошового забезпечення
(оклад за військове звання, посадовий
оклад, відсоткова надбавка за вислугу
років в розмірі 40%, щомісячна надбавка в
розмірі 100%, надбавка за таємність в
розмірі 15%, надбавка за безперервну
службу в розмірі 90%, премія в розмірі
33,3%) з урахуванням фактично виплаченої
суми.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.