Справа № 2а-1870/6261/12
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 р.
Справа №2a-1870/6261/12

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання
- Кононенко Є.Є.,

представника відповідача - Сіренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №2a-1870/6261/12

за позовом Комунального підприємства
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства"

до Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" (далі - позивач) звернувся
до Сумського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Сумської області (далі - відповідач) в
якому просить суд:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 14.05.2012
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 454 181, 00
грн. (2-4 квартали 2011 року).

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідач при визначенні
суми, на яку було завищено позивачем
амортизаційні відрахування повинен
був використати вартість основних
засобів, що обліковувалась до їх
переоцінки та строки корисного
використання цих засобів, затверджених
наказом № 238-п від 31.12.2010року. Натомість,
відповідач вирахував середні
коефіцієнти індексації по кожній групі
основних засобів, за допомогою яких ним
було визначено їх первісну і залишкову
вартість до індексації, та зменшено
місячні норми амортизації всіх
основних засобів. До об'єктів, які були
позивачем придбані після 01.01.2010 року і
не індексувались за наказом № 237-п від
31.12.2010 р., також було застосовано
середні коефіцієнти індексації,
внаслідок чого їх первісна вартість
була безпідставно зменшена на 42112,16 грн.
і як наслідок амортизаційні
відрахування за 2-4 квартали 2011 року по
цих об'єктах відповідачем були
занижені на 2749 грн.

Про помилковість дій відповідача при
перевірці нарахованої позивачем
амортизації, свідчить наявність у
додатку 15 до акта перевірки колонок:
"місячна норма амортизації після
індексації", "місячна норма амортизації
до індексації" та "різниця місячної
норми амортизації", оскільки
відповідно до наказу № 237-п від 21.12.2010
місячна норма амортизації основних
засобів не індексувалась, тобто
залишилась незмінною.

За таких обставин, позивач вважає, що
відповідачем безпідставно не включено
до складу витрат амортизаційні
відрахування у розмірі 451432 грн., тому
позивач просить скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 14.05.2012
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 454 181, 00
грн (2-4 квартали 2011 року).

Представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позовних вимог, виходячи з
підстав, викладених у запереченнях на
адміністративний позов (а.с. 93-94).

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши докази у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
Комунальне підприємство "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" зареєстрований як
юридична особа 01.04.1996, узятий на облік у
позивача 11.01.1993 за № 49, що
підтверджується копією витягу з ЄДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 82-83), копією
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи (а.с. 89), копією статуту
позивача (а.с. 82-88) та копією довідки про
взяття на облік платника податків від
15.09.2004 № 197 (а.с. 84).

Посадовою особою відповідача була
проведена планова виїзна перевірка
Комунального підприємства "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" з питань з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.12.2011 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.12.2011року, про що складено акт від
20.04.2012 року № 222/22-005/03352935 (а.с. 12-25).

В ході перевірки встановлено порушення
позивачем вимог:

1) п.5.1, п.п. 5.2.1 п.5.2, абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" від 22.05.1997
№283/97-ВР із змінами та доповненнями, ч.1,
5 ст.203, ч.1, 2 ст. 215, 216, 228 Цивільного
Кодексу України, ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996
встановлено завищення від'ємного
значення об'єкту оподаткування за 2010
рік в сумі 66040,0 грн.;

2) п.144.1 ст.144, п.п.146.21 ст. 146, п.150.1 ст.150 з
урахуванням п.3, п.6 підрозділу 4 розділу
XX "Перехідні положення" Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755
встановлено завищення від'ємного
значення об'єкту оподаткування за ІІ-ІV
квартали 2011 року в сумі 1542112,0 грн., а
саме: за 2-квартал 2011 на суму 158855 грн.; за
2-3 квартали 2011 на суму 317542 грн.; за 2-4
квартали 2011 на суму 1542112,0 грн. (з
урахуванням завищення валових витрат
2010 року в сумі 66040,0 грн.);

3) п.п. 7.2.3 п.п.7ч.2.6 п.7.2 п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.п.
7.4.5 п. 7.4 , пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997 №168/97-ВР "Про податок на
додану вартість" (зі змінами та
доповненнями), а також ч.1,2 ст.203, ч.1ст.215,
ч.1 ст.216, ст.228 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину, який не спрямовано на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦК України)
підприємством занижено податок на
додану вартість загальну суму 13208 грн.,
в тому числі за квітень 2010 року на суму
3333,0 грн.; травень 2010 року на суму 3226,00
грн.; червень 2010 року на суму 6649,0 грн.

На підставі вищевказаного акту
перевірки відповідачем було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 14.05.2012, яким позивачу зменшено
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
загальному розмірі 1 542 112, 00 грн., в т.ч.
за 1 півріччя 2010 року у розмірі 66 040, 00
грн. та за 2-4 квартали у розмірі 1 476 072, 00
грн. (а.с. 11).

Позивач не погоджується із вказаним
податковим повідомленням-рішення в
частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 454 181, 00
грн (2-4 квартали 2011 року) і оскаржив його
до суду.

Суд зазначає, що єдиною підставою
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 454 181, 00 грн (2-4
квартали 2011 року) є висновок
відповідача про неправомірне
нарахування позивачем індексації
основних засобів. Зазначена обставина
підтверджується розрахунком
податкового повідомлення - рішення та
не заперечувалася представником
позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, щодо скасування податкового
повідомлення -рішення № від
14.05.2012 в частині зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 451431, 77 грн.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачем згідно наказу № 237-п від
31.12.2010 року була проведена індексація
основних засобів по бухгалтерському
обліку, використовуючи коефіцієнти
індексації, розраховані за формулою,
наведеною в ст. 146 Податкового кодексу
України станом на 01.01.2008 року, на 01.01.2009
року, 01.01.2010 року. За результатами
проведеної індексації в
бухгалтерському обліку було збільшено:
первинну вартість 03 на суму 71 548 367,52
грн.; залишкову вартість 03 на суму 23 329
078,98 грн., які відображені у
бухгалтерському обліку наступними
кореспонденціями: Дебет рах. 10 "Основні
засоби" та Кредит рах. 42.5 "Інший
додатковий капітал (індексація)".

Розрахунок відхилень наведено в
додатку до акту перевірки № 15 (а.с. 107-133).

Порядок нарахування податкової
амортизації по основних фондах та
нематеріальних активах; порядок
розрахунку, збільшення та зменшення
балансової вартості груп основних
фондів на момент виникнення спірних
правовідносин було викладено у статті 8
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємства" .

Відповідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2
статті 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства",
основні фонди, це матеріальні
цінності, що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку протягом періоду, який
перевищує 365 календарних днів з дати
введення в експлуатацію таких
матеріальних цінностей, та вартість
яких перевищує 1000 грн. і поступово
зменшується у зв'язку з фізичним або
моральним зносом.

Згідно з підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 статті
8 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємства" під терміном
"амортизація" основних фондів і
нематеріальних активів слід розуміти
поступове віднесення витрат на їх
придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення скоригованого
прибутку платника податку у межах норм
амортизаційних відрахувань,
установлених цією статтею.

Так, згідно з підпунктом 8.1.2 пунктом 8.1
статті 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства"
амортизації підлягають витрати на
придбання основних фондів та
нематеріальних активів для власного
виробничого використання, включаючи
витрати на придбання племінної худоби
та придбання, закладення і вирощування
багаторічних насаджень до початку
плодоношення; самостійне виготовлення
основних фондів для власних виробничих
потреб, включаючи витрати на виплату
заробітної плати працівникам, які були
зайняті на виготовленні таких основних
фондів; проведення всіх видів ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних фондів;
капітальні поліпшення землі, не
пов'язані з будівництвом, а саме:
іригація, осушення, збагачення та інші
подібні капітальні поліпшення землі.

Одночасно в бухгалтерському обліку
відповідно до пункту 4 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7
"Основні засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 № 92 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за
№ 288/4509, під амортизацією розуміється
систематичний розподіл вартості, яка
амортизується, необоротних активів
протягом строку їх корисного
використання (експлуатації).

Отже, відповідно до норм Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємства" в податковому обліку
амортизації підлягають не основні
фонди, а витрати на їх придбання,
виготовлення або поліпшення.

Відповідно до п.п. 8.3.3 п. 8.3 ст. 8 Закону
України визначено, що платники податку
всіх форм власності мають право
застосовувати щорічну індексацію
балансової вартості груп основних
фондів та нематеріальних активів на
коефіцієнт індексації. Така індексація
проводиться лише у тому разі, якщо
коефіцієнт індексації більший за
одиницю. Проведення індексації
основних фондів - право, а не обов'язок
платника податків.

Для розрахунку коефіцієнта індексації
застосовується індекс інфляції року,
за результатами якого проводиться
індексація. Якщо платник податку не
скористався правом на проведення
щорічної індексації балансової
вартості груп основних фондів і
нематеріальних активів за відповідні
роки, то такий платник немає підстав
для врахування коефіцієнта індексації
за відповідні роки, оскільки для
щорічної індексації балансової
вартості груп основних фондів і
нематеріальних активів застосовується
коефіцієнт індексації, розрахований
виходячи з індексу інфляції року, за
результатами якого проводиться така
індексація.

Згідно п.п.8.3.4 п.8.3 ст.8 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" облік балансової вартості
основних фондів, які підпадають під
визначення групи 1,ведеться по кожній
окремій будівлі, споруді або їх
структурному компоненту та в цілому по
групі 1 як сума балансових вартостей об
об'єктів такої групи.

Відповідно до п.п.8.3.5 п.8.3 ст.8 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" облік балансової вартості
основних фондів, які підпадають під
визначення груп 2, 3 і 4, ведеться за
сукупною балансовою вартістю
відповідної групи основних фондів
незалежно від часу введення в
експлуатацію таких основних фондів.
При цьому окремий облік балансової
вартості індивідуальної матеріальної
цінності, що входить до складу основних
фондів групи 2, 3 або 4, з метою
оподаткування не ведеться.

За таких обставин, суд зазначає, що
позивачем на перевірку були надані
документи обліку балансової вартості
основних фондів 1 групи по кожній
окремій будівлі, споруді або їх
структурному компоненту, та груп 2, 3 і 4,
за сукупною балансовою вартістю
відповідної групи основних фондів.

Суд зазначає, що позивачем на перевірку
була надана зведена відомість
індексації основних засобів за три
останніх роки станом на 01.01.2011 року.
Згідно якої по бухгалтерським рахункам
вказані дані первісна вартість
основних засобів до індексації та
після індексації, та чиста сума
індексації первісної вартості, по
бухгалтерським рахункам вказані дані
знос основних засобів до індексації та
після індексації, та чиста сума
індексації зносу, по бухгалтерським
рахункам вказані дані залишкова
вартість основних засобів до
індексації та після індексації, та
чиста сума індексації залишкової
вартості. Перевіряючими в ході
перевірки арифметичним шляхом
вираховано коефіцієнт здійсненої
індексації, окремо по кожному рахунку.
Застосовуючи отриманий коефіцієнт
перевіряючі розрахували первісну
вартість до індексації, знос до
індексації та залишкову вартість до
індексації, та нову суму нарахованої
амортизації без урахування
підприємством здійсненої індексації
основних засобів.

З 01.01.2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України.

Пунктом 144.1 ст.144 Податкового кодексу
України визначено, що амортизації
підлягають:

витрати на придбання основних засобів,
нематеріальних активів та
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності;

витрати на самостійне виготовлення
(створення) основних засобів,
нематеріальних активів, вирощування
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності, в тому числі витрати на
оплату заробітної плати працівникам,
які були зайняті на виготовленні
(створенні) основних засобів та
нематеріальних активів;

витрати на проведення ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних засобів, що
перевищують 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів, що підлягають амортизації, на
початок звітного року;

витрати на капітальне поліпшення
землі, не пов'язане з будівництвом, а
саме іригацію, осушення та інше подібне
капітальне поліпшення землі;

капітальні інвестиції, отримані
платником податку з бюджету, у вигляді
цільового фінансування на придбання
(створення) об'єкта інвестування
(основного засобу, нематеріального
активу) за умови визнання доходів
пропорційно сумі нарахованої
амортизації по такому об'єкту
відповідно до положень підпункту 137.2.1
пункту 137.2 статті 137 цього Кодексу;

сума переоцінки вартості основних
засобів, проведеної відповідно до
статті 146 цього Кодексу;

вартість безоплатно отриманих об'єктів
енергопостачання, газо- і
теплозабезпечення, водопостачання,
каналізаційних мереж, побудованих
споживачами на вимогу спеціалізованих
експлуатуючих підприємств згідно з
технічними умовами на приєднання до
вказаних мереж або об'єктів,

вартість основних засобів, безоплатно
отриманих або виготовлених чи
споруджених за рахунок коштів бюджету
або кредитів, залучених Кабінетом
Міністрів України чи під гарантії
Кабінету Міністрів України, у разі
виконання зобов'язань за гарантією
Кабінетом Міністрів України,

вартість безоплатно отриманих для
експлуатації підприємствами
залізничного транспорту загального
користування основних засобів
транспортної інфраструктури, що
перебували на балансі інших
підприємств;

вартість основних засобів, визначена
на рівні звичайної ціни, отриманих в
концесію відповідно до Закону України
"Про особливості передачі в оренду чи
концесію об'єктів централізованого
водо-, теплопостачання і
водовідведення, що перебувають у
комунальній власності".

Відповідно до пункту 146.21 ст.146
Податкового кодексу України, платники
податку всіх форм власності мають
право проводити переоцінку об'єктів
основних засобів, застосовуючи щорічну
індексацію вартості основних засобів,
що амортизується, та суми накопиченої
амортизації на коефіцієнт індексації,
який визначається за формулою:

Кi = [І(а-1) -10]: 100,

де І(а-1) - індекс інфляції року, за
результатами якого проводиться
індексація. Якщо значення Кі не
перевищує одиниці, індексація не
проводиться.

Збільшення вартості об'єктів основних
засобів, що амортизується,
здійснюється станом на кінець року
(дату балансу) за результатами якого
проводиться переоцінка та
використовується для розрахунку
амортизації з першого дня наступного
року.

Суд вважає, що позивач мав право в 2010
році провести індексацію основних
засобів застосовуючи коефіцієнт
індексації 2010 року. Проте, судом
встановлено, що користуючись формулою
розрахунку індексу інфляції 2010 року
значення Кi не перевищувало одиницю
((109,1-10)/100=0,991).

Згідно із п. 6 підрозділу 4 розділу XX
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України для визначення
переліку об'єктів основних засобів,
інших необоротних та нематеріальних
активів за групами відповідно до
пункту 145.1 статті 145 цього Кодексу з
метою нарахування амортизації з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу застосовуються дані
інвентаризації, проведеної за станом
на 1 квітня 2011 року. Вартість, яка
амортизується, по кожному об'єкту
основних засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів визначається
як первісна (переоцінена) з урахуванням
капіталізованих витрат на
модернізацію, модифікацію, добудову,
дообладнання. реконструкції тощо, а
також суми накопиченої амортизації за
даними бухгалтерського обліку на дату
набрання чинності розділом III цього
Кодексу. Норми цього підпункту
поширюються також на платників податку
у разі їх переходу із спрощеної системи
оподаткування на загальну. До
переоціненої вартості основних
засобів не включається сума дооцінки
основних засобів, що проведена після 1
січня 2010 року. Строк корисного
використання об'єктів основних
засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів для
нарахування амортизації з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу визначається платником
податку самостійно з урахуванням дати
введення їх в експлуатацію, але не
менше мінімально допустимих строків
корисного використання, визначених
пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу.

Відповідно до п. 145.1.2 Податкового
кодексу України, нарахування
амортизації здійснюється протягом
строку корисного використання
(експлуатації) об'єкта, який
встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом (при зарахуванні на
баланс), але не менше ніж визначено в
пункті 145.1 і призупиняється на період
його виводу з експлуатації (для
реконструкції, модернізації, добудови,
дообладнання, консервації та інших
причин) на підставі документів, які
свідчать про виведення таких основних
засобів з експлуатації).

З огляду на вищезазначене, суд вважає,
правомірним зменшення позивачу
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2-4 квартали 2011 року у розмірі 451431, 77 грн.

Також, суд не приймає в якості доказів
наказ №238 від 31.12.2010 року, оскільки
позивачем не надано доказів, що він
надавався під час проведення
перевірки.

Крім того, під час процедури
адміністративного оскарження,
позивачем, також не було надано
зазначений наказ, що підтверджуються
згідно змісту заперечення на акт
перевірки.

Відповідно до п.85.2 ст. 85 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам органів державної
податкової служби у повному обсязі всі
документи, що належать або пов'язані з
предметом перевірки. Такий обов'язок
виникає у платника податків після
початку перевірки.

Крім того, суд спростовує посилання
позивача, що зазначений наказ
надавався перевіряючим після
перевірки, виходячи з наступного.

Згідно п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу
України у разі якщо посадова особа
контролюючого органу, яка здійснює
перевірку, відмовляється з будь-яких
причин від урахування документів,
наданих платником податків під час
проведення перевірки, платник податків
має право до закінчення перевірки
надіслати листом із повідомленням про
вручення та з описом вкладеного або
надати безпосередньо до контролюючого
органу, який призначив проведення
перевірки, копії таких документів
(засвідчені печаткою платника податків
(за наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи). Протягом трьох
робочих днів із дня отримання акта
перевірки платник податків має право
надати до контролюючого органу, що
призначив перевірку, документи,
визначені в акті перевірки як відсутні

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового
кодексу України у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам органу державної
податкової служби, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Отже, суд приходить до висновку
зазначений наказ, не може бути
прийнятий судом в якості належного
доказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, приймаючи оскаржуване податкове
повідомлення - рішення в частині
зменшення позивачу від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 2-4 квартали 2011 року у
розмірі 451431,77 грн., відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України, а тому суд
вважає, що позовні вимоги про
скасування таких рішень є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст.ст.71, 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 14.05.2012
року в частині зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 2749 грн. 23 коп., суд виходить з
наступного.

З матеріалів справи судом встановлено,
що згідно наказу № 237-п від 31.12.2010 року
була проведена індексація основних
засобів по бухгалтерському обліку,
використовуючи коефіцієнти
індексації, розраховані за формулою,
наведеною в ст. 146 Податкового кодексу
України станом на 01.01.2008 року, на 01.01.2009
року, 01.01.2010 року.

Проте, відповідач помилково зменшив
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 2749 грн. за період 2011 року,
оскільки згідно змісту наказу №238 від
31.12.2010 року індексація основних засобів
по бухгалтерському обліку за цей
період не проводилася, а тому позовні
вимоги в частині скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 14.05.2012 в частині зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 2749 грн. 23 коп. підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" до Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 14.05.2012
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 2749 грн. 23
коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя
О.А. Прилипчук

Повний текст постанови складено
21.07.2014 року.