Справа № 642/4556/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 р.Справа № 642/4556/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючого судді

Старостіна В.В.

суддів:
Бегунца
А.О.

Резнікової
С.С.

за участю:

секретаря судового засідання
Машури
Г.І.

представника відповідача

Гончарова С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м. Харкова
на постанову Ленінського районного
суду м. Харкова від 18.06.2014р. по справі №
642/4556/14-а

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м. Харкова

про визнання незаконними дій суб'єкту
владних повноважень щодо призначення
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач), звернувся до
Ленінського районного суду м. Харкова з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова (далі -
відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії
відповідача та скасувати рішення
Управління пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова від 21.05.2014
року про відмову в призначенні
позивачу пенсії державного службовця;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Харкова призначити та виплачувати
позивачу з 15.05.2014 року пенсію
державного службовця.

Постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 18.06.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова про
визнання незаконними дій суб'єкту
владних повноважень щодо призначення
пенсії задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова, що полягають у
відмові в призначенні ОСОБА_3 пенсії
державного службовця.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Харкова призначити та виплачувати
ОСОБА_3 з 15.05.2014 року пенсію державного
службовця.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_3 працює у
Орджонікідзевському районному суді м.
Харкова з 26.03.1984 року по теперішній час
на посаді судді. Загальний стаж роботи
станом на 19.05.2014 року становить 38 років,
стаж державної служби становить 32 роки.
(а.с. 4)

На даний час позивач досяг пенсійного
віку і знаходиться на обліку в
Пенсійному фонді України з 31.10.2013 року
(а.с. 7-9).

14.05.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова з заявою
про проведення перерахунку
призначеної пенсії за вимогами ст. 37
Закону України "Про державну службу".

Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Харкова 23.05.2014
року надало позивачу відповідь про
відмову в перерахунку розміру пенсії з
посиланням на те, що позивач не у
відставці і продовжує працювати на
посаді судді.

Не погодившись з такими діями
відповідача, ОСОБА_3 для захисту своїх
прав звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
суддя ОСОБА_3 мав право на призначення
пенсії державних службовців починаючи
з дати подання такої заяви в розмірі,
визначеному статтею 37 Закону № 3723-ХІІ,
а після набрання чинності Законом №
3668-УІ 01.10.2011 року, яким внесено зміни до
зазначеної статті, - на отримання
пенсії у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону № 1058-І У.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 22 Конституції України не
допускається будь-яких обмежень у
правах громадян за ознаками майнового
стану, зокрема в залежності від
отримання працюючими пенсіонерами
заробітної плати.

Спеціальним законом, що регулює
гарантії соціального захисту суддів, є
Закон України "Про судоустрій і статус
суддів".

Згідно ст.129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддям за
роботу на посаді судді щомісячно
виплачується суддівська винагорода,
яка складається з аналогічних
складових заробітної плати, з якої
позивачу має бути призначена пенсія
державного службовця.

Стаття 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" передбачає
призначення та виплату пенсій суддям
на умовах, передбачених ст. 37 Закону
України "Про державну службу".

Статтею 23 Закону України "Про державну
службу" № 3723-XII встановлено граничний
вік перебування на державній службі,
який на час виникнення спірних
відносин становив 60 років для
чоловіків і 55 років для жінок. Крім
того, вказаною статтею визначено, що в
разі необхідності керівник державного
органу за погодженням з Начальником
Головного управління державної служби
при Кабінеті Міністрів України може
продовжити термін перебування на
державній службі, але не більш як на
п'ять років. У виняткових випадках
після закінчення цього терміну
державні службовці можуть бути
залишені на державній службі лише на
посадах радників або консультантів за
рішенням керівника відповідного
державного органу. Граничний вік
перебування на державній службі
фактично є пенсійним віком для цієї
категорії працівників.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про
державну службу" (в редакції від 08.07.2011
р.) особі, якій призначена пенсія
відповідно до цієї статті та яка
продовжує працювати на державній
службі, виплачується пенсія у розмірі,
обчисленому відповідно до Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а після звільнення - у
розмірі, обчисленому відповідно до
Закону "Про державну службу" № 3723-XII.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо), надання їм у майбутньому статусу
судді у відставці, право якого на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня. Умови і порядок
виплати цього утримання
встановлюються Законом України "Про
судоустрій і статус суддів".

У відповідності до ст. 1 Закону № З723-ХН
державна служба в Україні визначена як
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів.

Таким чином, суддя, на якого
поширюється дія Закону № 3723-ХН, є
державною службовою особою, яка
здійснює функції представника
державної судової влади на
постійній основі, наділений
повноваженнями здійснювати правосуддя
та одержує суддівську винагороду за
рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних
службовців регулюється статтею 37
Закону № 3723-ХН, яка, зокрема, визначає
підстави для виходу на пенсію
державних службовців та її розмір, а
також передбачає, що пенсія державному
службовцю виплачується незалежно від
його заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Аналіз статей 23 та 37 зазначеного Закону
дає підстави для висновку, що особи, які
досягли пенсійного віку, мають право на
отримання пенсії державних службовців
(за наявності відповідних підстав) та
продовження терміну перебування на
державній службі (за наявності
погодження Начальника Головного
управління державної служби при
Кабінеті Міністрів України).

У відповідності до ч.4 ст. 43 Закону №
2862-ХІІ суддя, який пійшов у відставку,
за наявності відповідного віку і стажу
роботи виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналіз статті 43 Закону № 2862-ХІІ
свідчить про те, що вона регулює
відносини, пов'язані з відставкою
судді, яка, у свою чергу, є підставою для
виникнення спеціальної правоздатності
у судді для набуття особливого
соціального забезпечення.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що зазначена стаття, як і в цілому Закон
№ 2862-ХІІ, посилює гарантії
незалежності суддів порівняно з іншими
категоріями державних службовців,
право на пенсію яких передбачено
статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. Зокрема, вона
передбачає можливість вибору суддею
одного з двох варіантів соціального
забезпечення у разі виходу у відставку
- отримання пенсії на умовах,
визначених статтею 37 Закону № 3723-ХІІ,
або неоподаткованого щомісячного
довічного грошового утримання.

Виходячи з особливого статусу суддів
як носіїв державної влади з
притаманним їм спеціальним соціальним
захистом та конституційними
гарантіями їхньої незалежності,
колегія суддів доходить висновку, що
стаття 43 Закону № 2862-ХІІ не суперечить
положенням статті 37 Закону № 3723-ХІІ та
не обмежує право суддів на отримання
пенсії державних службовців, а
встановлює для них додаткові гарантії.
У зв'язку з цим судді мають право на
отримання пенсії на визначених Законом
№ 3723-ХІІ умовах в разі досягнення ними
пенсійного віку.

Так, зазначеною статтею в редакції
Закону № 3668-УІ, що особі, якій
призначена пенсія відповідно до цієї
статті та яка продовжує працювати на
державній службі, виплачується пенсія
у розмірі, обчисленому відповідно до
Закону № 1058-1У, а після звільнення - у
розмірі, обчисленому відповідно до
Закону № 3723-ХІІ.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно довідок Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Харківській області,
до складу заробітної плати ОСОБА_3
входить: посадовий оклад (в сумі 12180,00
грн.); надбавка за вислугу років 70% (8526,00
грн.). На всі виплати, включені в
довідки, нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Сума, на яку
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, становить 20706,00
грн. ( а.с. 11).

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності підстав для проведення
перерахунку призначеної пенсії за
вимогами ст. 37 Закону України "Про
державну службу".

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, колегія суддів вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність рішення від 21.05.2014 року
про відмову в призначенні позивачу
пенсії державного службовця.

Отже, колегія суддів, підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Харкова залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Харкова від 18.06.2014р. по справі №
642/4556/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Рєзнікова С.С.

повний текст ухвали виготовлений 24.07.2014
року