Справа № 872/3660/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2014 рокусправа № 2а/0470/11058/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дісста» на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2012 року у справі 2а/0470/11058/12 за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дісста» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дісста» на його
користь адміністративно-господарські
санкції у розмірі 1325,0 гривень та пеню
за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 73,17 гривень. В обґрунтування
позовних вимог зазначило, що за
відповідачем рахується непогашена
заборгованість, що виникла внаслідок
невиконання нормативу створення
робочих місць для інвалідів.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дісста» звернулось
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та прийняте нове рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову. Апелянт
посилається на те, що ним було виконано
всі вимоги чинного законодавства
України щодо організації робочих місць
для інвалідів у межах нормативу та
наголошує на відсутності правових
підстав для накладення штрафних
санкцій.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про наявність підстав
для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дісста» надало до
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів № 03-07/9022
від 28 лютого 2012 року за 2011 рік,
відповідно до якого кількість
інвалідів, працевлаштованих на
підприємстві, дорівнює одній особі,
середньооблікова кількість штатних
працівників - 40, кількість штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - 2 особи.
Враховуючи наведене, сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
складає 13525,00 гривень та 73,17 гривень
адміністративно-господарських
санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наявності
підстав для їх задоволення.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» передбачений порядок
забезпечення права інвалідів на
працевлаштування: право інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Згідно зі статтею 18-1 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Згідно статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем подано звіт форми 10-ПІ про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2011 рік, відповідно до
якого кількість інвалідів-штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності»
складає 2 чоловіки, при цьому фактично
кількість штатних працівників, що
безпосередньо працює у відповідача
складає 1 особа. Кількість незайнятих
робочих місць, призначених для
забезпечення працевлаштування
інвалідів складає 1 місце.

Враховуючи вищевикладене, на
відповідача покладено обов'язок про
створенню належної кількості робочих
місць для інвалідів, а не обов'язок про
працевлаштування таких осіб.

Відносно стягнення з відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає, зокрема за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором, обов'язкова
сплата яких передбачена Конституцією
України та Законом України «Про
систему оподаткування», Податковим
Кодексом України, а є заходом впливу до
правопорушника у сфері господарювання
у зв'язку зі скоєнням правопорушення,
яке у даному випадку відсутнє.

Враховуючи обставини справи та те, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дісста» вжило всіх
необхідних заходів для забезпечення
права інвалідів на працевлаштування:
створило робочі місця для
працевлаштування інвалідів у межах
нормативу, звітувало у встановленому
законодавством порядку до Фонду
соціального захисту інвалідів,
щомісяця надавало інформацію про
вакантне місце центру зайнятості,
внаслідок чого на нього не може бути
покладені
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції апеляційну
скаргу задовольняє, а постанову суду -
скасовує, якщо визнає,що суд першої
інстанції порушує норми матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення було допущено порушення норми
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки не
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає ,що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, постанова
суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись статтями 195-196,198 , 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дісста» -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2012 року № 2а/0470/11058/12 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко