Справа № 826/6284/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6284/14
Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
Суддя-доповідач:
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Бабенка К.А., Бистрик Г.М.

за участю секретаря:
Пакіж О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа - Цінні
Папери» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 травня 2014 року та додаткову постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Основа - Цінні
Папери» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа - Цінні
Папери» (далі - Позивач) звернулось до
суду із адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві (далі - Відповідач)
у якому просило визнати нечинним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.11.2013 року №
2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 травня 2014 року в задоволенні вимог
адміністративного позову відмовлено.

Додатковою постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 червня 2014 року стягнуто з позивача на
користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1 644,30 грн.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначені рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити вимоги
адміністративного позову в повному
обсязі.

Заслухавши представників відповідача,
що прибули у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
частково задовольнити, а оскаржувану
постанову від 26 травня 2014 року -
скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ДПІ у Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві проведено планову
виїзну перевірку ТОВ «Основа - Цінні
Папери» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
22.03.2010 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 22.03.2010 по
31.12.2012.

Перевіркою встановлено порушення
товариством з обмеженою
відповідальністю «Основа - Цінні
Папери» підпункту 4.1.6 пункту 4.6 статті 4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», підпункту 135.5.4
пункту 135.5 статті 135 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження позивачем податку на
прибуток у сумі 42 073,00 грн.

За наслідками перевірки державною
податковою інспекцією у Печерському
районі головного управління
Міністерства доходів і зборів у місті
Києві складено Акт від 07.11.2013
№621/26-55-22-02/37044551 (далі по тексту - Акт
перевірки) та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.11.2013
№2, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 48 352,00 грн., у тому
числі: 42 073,00 грн. - основний платіж, 6 279,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що оскільки позивач не
включив вартість безоплатно отриманих
послуг оренди офісного приміщення до
складу скоригованих валових доходів в
III, IV кварталах 2010 року, I-IV кварталах 2011
року, I-IV кварталах 2012 року, рішення
податкового органу є обґрунтованим.

Колегія суддів апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову, оскільки він не знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
між ТОВ «Основа - Цінні Папери»
(орендар) та ТОВ «Будівельна компанія
«Основа» (орендодавець) укладено
типові договори оренди нежитлового
приміщення від 01.05.2010 №046-10 та від 01.10.2010
№225-10, від 01.01.2012 №038-12, відповідно до
яких орендодавець надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
(оренду) нежитлові приміщення належні
орендодавцеві на праві власності під
службові приміщення за адресою: місто
Київ, вулиця Патріса Лумумби, 4/6, корпус
«А», кімната №112, площею 35,30 кв.м.

Факт користування орендованими
приміщеннями позивачем не
заперечується і підтверджується
актами приймання-передачі нежитлового
приміщення від 01.05.2010 до договору від
01.05.2010 №046-10 та від 01.10.2010 до договору від
01.10.2010 №225-10, від 01.01.2012 до договору від
01.01.2012 №038-12; копіями рахунків-фактур за
відповідні періоди.

Плата за користування орендованими
приміщеннями товариством з обмеженою
відповідальністю «Основа - Цінні
Папери» за період з 01.05.2010 року по 25.11.2013
не вносилась.

26.11.2013, тобто після здійснення
відповідачем планової перевірки,
встановлення відповідного порушення і
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 20.11.2013
№2, позивачем внесено часткову
оплату за орендовані приміщення в
розмірі 42 360 грн. (а.с.149).

Суд апеляційної інстанції критично
ставиться до тверджень податкового
органу про ненадання позивачем на час
складання податкової звітності
листів-вимог контролюючому органу,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази, що підтверджують факт
звернення податкового органу з вимогою
до ТОВ «Основа - Цінні Папери» надати
оригінали (копії) необхідних
документів.

Під час розгляду даної справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
листи-вимоги ТОВ «Будівельна компанія
«Основа» щодо негайної сплати у
повному обсязі заборгованості,
містяться в матеріалах справи і
підтверджують намір орендодавця
отримати орендну плату за надане
офісне приміщення (а.с.87, 120,146), крім
того, даний факт підтверджено
представником позивача в судовому
засіданні.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що
під час розгляду справи суд першої
інстанції погодившись з контролюючим
органом дійшов помилкового висновку,
що користування позивача орендним
приміщенням є безповоротною
фінансовою допомогою, оскільки
застосування штрафних санкцій чи пені
до позивача є правом ТОВ «Будівельна
компанія «Основа», а не обов'язком.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що позивач має
сплатити податок на прибуток, який
враховано йому податковим органом як
валовий дохід, оскільки підприємством
були отримані безкоштовно послуги
оренди в період з 2010 по 2013 роки, які є
безповоротною фінансовою допомогою.

Колегія суддів частково погоджується з
податковим органом виходячи з
наступного.

В розумінні п. 1.23 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28 грудня 1994 року №
334/94-ВР (в редакції на момент спірних
правовідносин, що існували в період до
01 квітня 2011 року) (далі - Закон № 334/94-ВР)
безоплатно наданими товарами
(роботами, послугами), зокрема, є товари,
що надаються платником податку згідно
з договорами дарування, іншими
договорами, які не передбачають
грошової або іншої компенсації
вартості таких матеріальних цінностей
і нематеріальних активів чи їх
повернення, або без укладення таких
угод; роботи та послуги, які
надаються платником податку без вимоги
про компенсацію їх вартості;
товари, передані юридичній чи фізичній
особі на відповідальне зберігання і
використані нею в її виробничому або
господарському обороті (аналогічні
норми містяться в пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, який
набрав чинності з 01 січня 2011 року,
а в частині розд. ІІІ «Податок на
прибуток підприємств» - з 01 квітня 2011
року).

Згідно з п. 1.22.1 ст. 1 Закону № 334/94-ВР
«Безповоротна фінансова допомога» це:

- сума коштів, передана платнику
податку згідно з договорами дарування,
іншими подібними договорами, які не
передбачають відповідної компенсації
чи повернення таких коштів (за винятком
бюджетних дотацій і субсидій), або без
укладання таких угод;

- сума безнадійної заборгованості,
відшкодована кредитору позичальником
після її списання, якщо така безнадійна
заборгованість була попередньо
включена до складу валових витрат
кредитора;

- сума заборгованості платника податку
перед іншою юридичною чи фізичною
особою, що залишилася нестягнутою
після закінчення строку позовної
давності;

- основна сума кредиту або депозиту,
наданих платнику податку без
встановлення строків повернення такої
основної суми, за винятком кредитів,
наданих під безстрокові облігації, та
депозитів до запитання у банківських
установах, а також сума процентів,
нарахованих на таку основну суму, але
не сплачених (списаних);

- сума процентів, умовно нарахованих на
суму поворотної фінансової допомоги,
що залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Частиною 4.1 статті 4 Закону № 334/94-ВР
встановлено, що «валовий доход» -
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Згідно з пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового
кодексу України до складу інших
доходів, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включається, зокрема, вартість товарів,
робіт, послуг, безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи.

З аналізу викладених вище норм
вбачається, що у разі, якщо сума
кредиторської заборгованості платника
податку за отримані, але неоплачені
товари (роботи, послуги) залишилася
нестягнутою після закінчення терміну
позовної давності, то у податковому
періоді, на який припадає закінчення
терміну позовної давності, платник
податку повинен всю суму такої
непогашеної кредиторської
заборгованості, з урахуванням податку
на додану вартість, включити до складу
доходів, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування.

Відповідно до п. 15 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 15 «Дохід»
визначений дохід (виручка) від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) не коригується на величину
пов'язаної з ним сумнівної та
безнадійної дебіторської
заборгованості. Сума такої
заборгованості визнається витратами
підприємства згідно з Положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку 10
«Дебіторська заборгованість».

Доходом визнається сума зобов'язання,
яке не підлягає погашенню.

Враховуючи зазначені правові норми,
колегія суддів зазначає, що сума
грошового зобов'язання вказана в
оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні складає 42 073 грн.
за період з ІІІ кварталу 2010 року по IV
квартал 2012 року основний платіж, та 6 279
грн. штрафні (фінансові) санкції.

Строк позовної давності по договорам №
046-10 від 01.05.2010 року та № 225-10 від 01.10.2010
року (а.с.73-77; 88-93), які було укладено між
позивачем та ТОВ «Будівельна компанія
«Основа» закінчився в 2013 році.

Тобто, непогашена орендна плата за
період з 01.05.2010 року по 31.12.2010 року має
бути віднесена до валового доходу
позивача у звітний період 2010 року,
оскільки відповідно до понять
податкового законодавства є
безповоротною фінансовою допомогою.

Відповідно до наданого
представником відповідача розрахунку
суми штрафних (фінансових) санкцій з
податку на прибуток позивача, колегія
суддів приходить до висновку, що сплаті
підлягають наступні грошові
зобов'язання:

- за ІІІ квартал 2010 року 3 971 грн. -
основний платіж, 993 грн. - штрафні
(фінансові) санкції;

- за IV квартал 2010 року 7 796 грн. -
основний платіж; 1 949 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що сума
грошового зобов'язання в розмірі 33 643
грн., яка входить до оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, не
може бути розцінена як заборгованість
на майбутнє, оскільки термін позовної
давності по зазначеній сумі на момент
перевірки не закінчився.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції рішення прийнято з порушення
норм матеріального та процесуального
права. У зв'язку з цим, колегія суддів
вважає необхідним рішення суду першої
інстанції скасувати, а вимоги
адміністративного позову - частково
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 168, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, Київський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Основа -
Цінні Папери» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 червня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою вимоги
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Основа -
Цінні Папери» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
2 від 20.11.2013 року в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
із сплати податку на прибуток у розмірі
33 643 грн.

Додаткову постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 червня 2014 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційну скаргу може
бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
К.А. Бабенко

Г.М. Бистрик

Головуючий суддя

Кобаль М.І.

Судді:

Бабенко К.А

Бистрик Г.М.