Справа № 2а-2570/10/1423
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/46165/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівГаманка О.І.,
Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Горбатюк
В.С.,

за участю представника Генеральної
прокуратури України Ключа Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Центрального районного центру
зайнятості м. Миколаєва

на постанову Центрального районного
суду м. Миколаєва від 13 квітня 2010 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року

у справі за позовом прокурора
Центрального району м. Миколаєва в
інтересах держави в особі Центрального
районного центру зайнятості м.
Миколаєва до ОСОБА_5 про стягнення суми
виплаченої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року прокурор Центрального
району м. Миколаєва звернувся в
інтересах держави в особі Центрального
районного центру зайнятості м.
Миколаєва до суду із зазначеним
позовом, в якому просив суд стягнути з
ОСОБА_5 на користь позивача суму
отриманої допомоги по безробіттю у
розмірі 4174,80 грн.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 13 квітня 2010 року,
яку залишено без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Центрального
районного центру зайнятості м.
Миколаєва просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що прокурором пропущено
строк звернення до суду.

Проте такі висновки судів помилкові.

Судами встановлено, що 12 липня 2007 року
ОСОБА_5 присвоєно статус безробітної та
призначено виплату допомоги по
безробіттю.

05 березня 2008 року Центральний районний
центр зайнятості отримав довідку з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
згідно якої на момент реєстрації в
службі зайнятості, ОСОБА_5 мала статус
фізичної особи-підприємця.

Відповідно до статті 99 КАС України, в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із статтею 100 КАС України, в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін. Якщо суд визнає причину
пропущення строку звернення до суду
поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14 лютого 2007 року № 219 затверджено
Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних.

Відповідно до пункту 2 вказаного
Порядку незайняті громадяни (зокрема
особи, що доглядають за інвалідом I
групи або дитиною-інвалідом віком до 18
років, а також за пенсіонером, який за
висновком медичного закладу потребує
постійного стороннього догляду,
інваліди та пенсіонери), які
звертаються до державної служби
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні, підлягають
реєстрації. Під час проведення
реєстрації кожна особа самостійно або
за допомогою працівника центру
зайнятості заповнює із застосуванням
автоматизованої системи картку особи,
що звернулася до центру зайнятості
(далі - картка), засвідчує особистим
підписом достовірність внесених до неї
даних та ознайомлюється з пам'яткою
"Ваші права - Ваші обов'язки". Форму
картки затверджує Мінпраці.

З матеріалів справи видно, що при
зверненні до Центрального районного
центру зайнятості, ОСОБА_5 у заяві не
вказувала, що є фізичною
особою-підприємцем, а підставою
звільнення з роботи зазначено пункт 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

05 березня 2008 року позивач отримав
довідку з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних
осіб-підприємців, з якої видно, що на
час реєстрації в Центральному
районному центрі зайнятості ОСОБА_5
мала статус фізичної особи-підприємця.

Тому, з 05 березня 2008 року Центральний
районний центр зайнятості дізнався про
порушення свого права, та з цієї дати
розпочався перебіг строку звернення до
суду.

Суди не звернули увагу на те, що 05
червня 2008 року прокурор Центрального
району м. Миколаєва
звернувся до Центрального районного
суду м. Миколаєва з позовом в інтересах
держави в особі Центрального районного
центру зайнятості м. Миколаєва до
ОСОБА_5 про стягнення суми виплаченої
допомоги по безробіттю.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 08 вересня 2008 року позов
задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 16 лютого 2009
року скасовано рішення суду першої
інстанції та закрито провадження у
справі у зв'язку з тим, що позов не
належить розглядати в порядку
цивільного судочинства.

26 лютого 2009 року прокурор Центрального
району м. Миколаєва звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва з адміністративним позовом,
тобто в межах річного строку

Враховуючи викладене, суди помилково
вважали, що строк звернення до суду
пропущено.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального
права, на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні
(частина 1 статті 220 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий розгляд є порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Центрального
районного центру зайнятості м.
Миколаєва задовольнити.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 13 квітня 2010 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді О.І.
Гаманко Ю.К. Черпак