Справа № К/9991/34741/11-С
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/34741/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової інспекції у Фрунзенському
районі міста Харкова та Приватного
підприємства «ВО! Інструмент» на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011 по
справі №2а-38932/09/2070 за позовом
Приватного підприємства «ВО!
Інструмент» до Державної податкової
інспекції у Фрунзенському районі міста
Харкова про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційних
скарг щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010
позовні вимоги Приватного
підприємства «ВО! Інструмент» до
Державної податкової інспекції у
Фрунзенському районі міста Харкова про
скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено
частково. Скасовано податкові
повідомлення-рішення від 03.10.2008
№/0 в частині основного платежу в
сумі 60067,00грн. та штрафу в сумі 30033,50грн.,
від 10.12.2008 №/1 в частині основного
платежу в сумі 60067,00грн. та штрафу в сумі
30033,50грн., від 25.02.2009 №/2 в частині
основного платежу в сумі 60067,00грн. та
штрафу в сумі 30033,50грн. В решті вимог
адміністративний позов залишено без
задоволення.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010
скасовано в частині задоволення
позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення від
03.10.2008 №/0 в частині основного
платежу в сумі 27166,67грн. та штрафу в сумі
13583,34грн., від 10.12.2008 №/1 в частині
основного платежу в сумі 27166,67грн. та
штрафу в сумі 13583,34грн., від 25.02.2009
№/2 в частині основного платежу в
сумі 27166,67грн. та штрафу в сумі 13583,34грн.
та прийнято в цій частині нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовлено. В решті постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Державна
податкова інспекція у Фрунзенському
районі міста Харкова 03.06.2011 та Приватне
підприємство «ВО! Інструмент» 19.07.2011
звернулись з касаційними скаргами до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалами від 23.08.2011 прийняв їх до
свого провадження.

В касаційній скарзі Державна податкова
інспекція у Фрунзенському районі міста
Харкова просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у Фрунзенському
районі міста Харкова посилається на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема,
підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 та
пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість», статей 7, 9
та 72 Кодексу адміністративного
судочинства України.

В касаційній скарзі Приватне
підприємство «ВО! Інструмент» просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
14.12.2010 в частині відмови у задоволенні
позовних вимог та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011 в
частині скасування рішення суду першої
інстанції та прийняття в цій частин
нової постанови, прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Приватне
підприємство «ВО! Інструмент»
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, статті 121 Конституції України,
підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1
пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», статей 69 та 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Фрунзенському районі
міста Харкова проведена виїзна планова
перевірка Приватного підприємства «ВО!
Інструмент» з питання дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період 01.04.2005 по 31.03.2008

Перевіркою встановлено порушення
підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Центр технологій
деревообробки» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, що
спричинило заниження податку на
прибуток в сумі 29600,00грн., а також про
порушення підпункту 7.2.4 пункту 7.2
статті 7 та пункту 9.6 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» по взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Центр технологій
деревообробки» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Базальт-5», Товариством з обмеженою
відповідальністю «Технопроміс», що
спричинило заниження податку на додану
вартість в сумі 63901,00грн.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Фрунзенському
районі міста Харкова складено акт від
22.09.2008 №2409/23-212/32133861 та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
03.10.2008 №/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в загальному розмірі 44440,00грн.
(основний платіж - 29600,00грн.; штраф -
14800,00грн.), та податкове
повідомлення-рішення від 03.10.2008
№/0, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 95851,5грн.
(основний платіж - 63901,00грн.; штраф -
31950,5грн.).

За наслідками процедури
адміністративного оскарження сума
податкового зобов'язання, визначеного
податковим повідомленням-рішенням від
03.10.2008 №/0 була зменшена, у зв'язку
з чим відповідач склав та направив на
адресу позивача податкове
повідомлення-рішення від 25.02.2009
№/2, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток в
загальному розмірі 12000,00грн. (основний
платіж - 8000,00грн.; штраф - 4000,00грн.). У
зв'язку з відхиленням поданих
позивачем адміністративних скарг в
іншій частині відповідач з метою
доведення нового граничного строку
оплати склав та направив на адресу
позивача податкові
повідомлення-рішення від 10.12.2008
№/1 та від 25.02.2009 №/2.

Підпунктом «б» підпункту 6.4.1 пункту 6.4
статті 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» передбачено, що
податкове повідомлення або податкові
вимоги вважаються відкликаними, якщо
контролюючий орган скасовує або змінює
раніше прийняте рішення про
нарахування суми податкового
зобов'язання (пені і штрафних санкцій)
або податкового боргу внаслідок їх
адміністративного оскарження.

За приписами підпункту 6.4.3 пункту 6.4
статті 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у випадках,
визначених підпунктом «б» підпункту
6.4.1 цього пункту, податкове
повідомлення вважається відкликаним з
дня прийняття контролюючим органом
рішення про скасування або зміну
раніше нарахованої суми податкового
зобов'язання (пені і штрафних санкцій)
або податкового боргу.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що вимоги
позивача про скасування податкових
повідомлень-рішень від 03.10.2008 №/0
та від 10.12.2008 №/1 задоволенню не
підлягають, оскільки в силу вимог
закону є відкликаними.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до валових витрат
зараховуються суми будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній формі,
здійснених як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які
придбаваються платником податку для їх
подальшого використання у
господарській діяльності, під якою
розуміється будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку

Отже, виходячи з положень Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», до складу валових витрат
включаються будь-які витрати, які
пов'язані з господарською діяльністю
платника податку та підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що процес поставки товару
був проведений позивачем без участі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центр технологій
деревообробки» і організація цього
процесу його послуг не потребувала,
первинні документи, надані позивачем
на підтвердження реальності
господарської операції з контрагентом
носять загальний характер, що не
дозволяє визначити зміст та обсяг
господарської операції, на
підтвердження якої ці документи були
складені. Окрім того, факт порушення
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 позивачем не
заперечувався.

Враховуючи викладене, за встановлених
судами обставин, висновок судів
попередніх інстанцій щодо
правомірності податкового
повідомлення-рішення від 25.02.2009
№/2 є правильним.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 зазначеного Закону не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовами реалізації права
платника на податковий кредит є
фактичне придбання товарів (робіт,
послуг), що пов'язані з господарською
діяльністю платника податку, та
наявність первинних документів
(зокрема, податкових накладних),
оформлених у відповідності з вимогами
чинного законодавства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що послуги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
технологій деревообробки» з
проведення технічного обслуговування
та ремонту, поставленого позивачем на
користь інших суб'єктів господарювання
деревообробного обладнання та
інструмента, не пов'язані з отриманням
позивачем доходу від продажу
обладнання і інструмента.

Окрім того, на момент господарських
операцій та виписування податкової
накладної контрагент позивача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технопроміс» не
мало свідоцтва платника податку на
додану вартість.

Згідно з пунктом 9.8 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» реєстрація платника податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що відсутність факту реєстрації
платника податку на додану вартість
або втрата особою статусу платника
податку на додану вартість після
анулювання її реєстрації позбавляє
правового значення складених такою
особою податкових накладних незалежно
від обізнаності учасників
господарської операції щодо даного
факту.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо протиправності
формування позивачем податкового
кредиту за результатами господарських
операцій з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Центр технологій
деревообробки» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Технопроміс».

В той же час, судами встановлено, що акт
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Базальт-5» складено податковим
органом після завершення
господарських операцій між позивачем
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Базальт-5» та
відповідно виписування спірних
податкових накладних.

Таким чином, враховуючи, що контрагент
позивача на момент здійснення
господарських операцій був належним
чином зареєстрований як платник
податку на додану вартість, висновок
податкового органу щодо
протиправності включення Приватним
підприємством «ВО! Інструмент» до
складу податкового кредиту сум за
операціями з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Базальт-5» є
необґрунтованим.

Доводи касаційних скарг зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Фрунзенському районі міста
Харкова та Приватного підприємства
«ВО! Інструмент» залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.12.2010 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2011 по
справі №2а-38932/09/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв