Справа № 2а-2060/11/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 липня 2014 року м. Київ
В/800/2826/14

Вищий адміністративний суд України у
склад колегії суддів:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г., Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Головного
управління Міндоходів у місті Києві

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
березня 2014 року

у справі № 2а-2060/11/2670 (К/9991/2231/12)

за позовом Поліклініки сімейного
лікаря «Русанівка»

до 1. Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі міста Києва,

2. Державної податкової
адміністрації у місті Києві

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Міндоходів у місті
Києві звернулось до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України із заявою про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 18 березня 2014 року у справі
№ 2а-2060/11/2670 за позовом Поліклініки
сімейного лікаря «Русанівка» до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі міста Києва,
Державної податкової адміністрації у
місті Києві про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, якою постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 квітня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2011 року було залишено без
змін.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 2392 та 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

У відповідності до пункту 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13 грудня 2010 року № 2 «Про
судову практику застосування статей
235-240 Кодексу адміністративного
судочинства України» подібність
правовідносин означає, зокрема,
тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи. Ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
березня 2014 року заявник послався на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
пункту 2 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстратора
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», підпунктів 3.1, 3.2 пункту 3
Положення про форму та зміст
розрахункових документів,
затвердженого наказом ДПА України від
01 грудня 2000 року № 614, на підтвердження
чого надав ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 14
січня 2014 року у справі № 2а-11809/12/2670
(К/800/16035/13) та ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 30
листопада 2011 року у справі № 10/362
(К-55707/09), в яких по-іншому, на думку
заявника, застосовано норми
матеріального права.

Виконуючи положення статті 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо вирішення питання про допуск
вищим спеціалізованим судом справи до
її провадження у Верховному Суді
України з метою здійснення правосуддя
та забезпечення однакового
застосування законодавства усіма
судами загальної юрисдикції, колегія
Вищого адміністративного суду України
не виявила неоднакового застосування
судом касаційної інстанції однієї і
тієї самої норми права при
постановленні ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
березня 2014 року, про перегляд якої
подано заяву, та ухвали Вищого
адміністративного суду України від 14
січня 2014 року у справі № 2а-11809/12/2670
(К/800/16035/13), оскільки правовідносини між
сторонами у справах, за якими ухвалені
вказані вище судові рішення, виникли з
різних відмінних між собою обставин,
яким надавалася правова оцінка, тобто
такі правовідносини не є подібними, в
яких ухвалено різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Як вбачається зі змісту доданої до
заяви про перегляд судового рішення
копії ухвали Вищого адміністративного
суду України від 30 листопада 2011 року у
справі № 10/362 (К-55707/09), на яку заявник
також посилається як на підтвердження
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, суд
касаційної інстанції скасував судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та направив справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів відзначає, що
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції не розв'язує спір
по-суті та свідчить про неповноту
встановлення судами попередніх
інстанцій обставин справи для
правильного вирішення спору та про не
дослідження всіх доказів, належить до
порушення процесуального права, що не є
підставою для перегляду ухвали в
порядку Глави 3 Розділу IV Кодексу
адміністративного суду України.

Відсутність повно встановлених
обставин у певній справі та ухвалення
судового рішення в іншій справі,
виходячи з конкретних встановлених
обставин у справі, виключає висновок
про ухвалення судових рішень у таких
справах з неоднаковим застосуванням
норм матеріального права саме у
подібних правовідносинах.

В зв'язку з наведеним, підстави для
допуску справи до перегляду Верховним
Судом України відсутні.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Головному управлінню
Міндоходів у місті Києві в допуску
справи до провадження по перегляду
Верховним Судом України справи
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 2а-2060/11/2670 за позовом
Поліклініки сімейного лікаря
«Русанівка» до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі міста
Києва, Державної податкової
адміністрації у місті Києві про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ Л.В. Ланченко

_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Н.Г. Пилипчук

_____________________ Т.М. Шипуліна