Справа № 806/2047/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2014 р.
Житомир справа №
806/2047/14

категорія 8.3.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лавренчук О.В.,

за участю
секретаря - Карплюк А.Г.,

за участю
представника позивача Кулик А.І.,

за участю
представника відповідача Ковальчук
А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Коростенський кар'єр"

до Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Житомирської області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
17.03.2010 р. №1/3,-

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Коростенський карєр" звернулося з
позовом до Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Житомирськоїй області про про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13.04.2011року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011року,
визнано недійсними та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Коростенської ОДПІ №1/3 від 17.03.2010
року (№1/2 від 30.12.2009 року).

Відповідно до ухвали ВАСУ від 27.03.2014
року вказані судові рішення скасовані
в частині визначення податковим
повідомленням-рішенням Коростенської
ОДПІ №1/3 від 17.03.2010 року ПАТ
"Коростенський карєр" податкових
зобов'язань з податку на прибуток у
сумі 222045,00 грн і справу в цій частині
направлено на новий судовий розгляд.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги в частині
протиправності податкового
повідомлення-рішення Коростенської
ОДПІ №1/3 від 17.03.2010 року щодо
збільшення ПАТ "Коростенський карєр"
податкових зобов'язань з податку на
прибуток у сумі 222045,00грн. підтримала в
повному обсязі і зазначив, що
податковий орган за результатами
планової перевірки безпідставно
дійшов висновку про нікчемність
господарських взаємовідносин позивача
з ПП «Техіндустрій» щодо придбання
протягом 2008 року матеріальних
цінностей. На думку представника
позивача, вказані господарські
відносини носили реальний характер,
так як були зумовлені господарською
діяльністю товариства і
підтверджуються всіма відповідними
документами бухгалтерського та
податкового обліку, а понесені при
цьому витрати правомірно відносилися
до валових витрат за відповідні звітні
періоди.

Представник відповідача,
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області, проти позову заперечив і
пояснив, що за результатами перевірки
було встановлено, що господарські
операції позивача щодо придбання
протягом 2008 року матеріальних
цінностей ПП «Техіндустрій» носили
нікчемний характер, так як не
підтверджуються всіма необхідними
документами бухгалтерського та
податкового обліку, а тому не підлягали
віднесенню до валових витрат. Більш
того, як зазначив представник
відповідача, певні документи
бухгалтерського та податкового обліку
підписувалися від імені директора ПП
«Техіндустрій» ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача та
заперечення представника відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов в зазначеній частині підлягає
задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами у
даній справі щодо визначення валових
витрат та визначення платником своїх
зобов'язань з податку на прибуток
регулюються правовими нормами Закону
України "Про оподаткуванню прибутку
підприємств, що були чинні на день
виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що з
15.06.2009 року по 27.07.2009року уповноваженими
особами податкового органу була
проведена планова виїзна перевірка
підприємства з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.01.2008 року по 31.03.2009 року, про що був
складений відповідний акт перевірки
від 03.08.2009 року. За результатами такої
перевірки було винесено оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
1/3 від 17.03.2010 року, відповідно до
якого підприємству були збільшені суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 357647,00 грн та
застосовані фінансові санкції в сумі
167605,00 грн.

Як зазначено в ухвалі ВАСУ від 27.03.2014
року предметом судового розгляду є
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення в частині
збільшення підприємству суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 152826,00грн. та
застосовання фінансових санкцій в сумі
68666,00 грн.

Відповідно до висновків, зазначених в
акті перевірки від 03.08.2009 року та
пояснень представника податкового
органу в судовому засіданні, підставою
для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення в
оскаржуваній частині стало виключно
невизнання податковим органом валових
витрат позивача, зумовлених
взаємовідносинами з ПП «Техіндустрій»
щодо придбання протягом 2008 року
матеріальних цінностей.

Доводи податкового органу про
завищення позивачем сум валових витрат
за 1-й, 2-й і 3-й квартали 2008 року на
загальну суму 611304,00 грн у
взаємовідносинах з ПП «Техіндустрій»,
що призвело до заниження податку на
прибуток за вказаний період на
загальну суму 152826,00грн, не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, так як не відповідають
обставинам справи та не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, з
огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
спірні господарські відносини були
зумовлені договором на поставку
матеріальних цінностей і запасних
частин до гірничо-технічного
устаткування № 15-02 від 15.02.2008року між
позивачем та Приватним підприємством
«Техіндустрія» та додатком до нього
(а.с.50-52 т.2).

Відповідно до умов даного договору
сторони домовилися про поставку
матеріальних цінностей і запасних
частин до гірничо-технічного
устаткування на загальну орієнтовну
ціну в розмірі 900000,00 грн. Поставка
підлягала здійсненню на умовах
самовивозу позивачем зі складу
Продавця.

Суд вважає безпідставними висновки
доводи податкового органу та його
представника в судовому засіданні про
те, що зазначений договір протирічить
вимогам ст..ст.203,215,228,655,658,662,712 ЦК
України, так як відповідачем не надано
суду доказів визнання такого договору
незаконним в установленому порядку, а
податковий орган не наділений
повноваженнями на таке визнання.

Згідно ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України суб'єкти
господарювання є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Крім того, оцінюючи в межах предмету
даної справи взаємовідносини позивача
із Приватним підприємством
«Техіндустрія», суд враховує, що по
операціям з поставки матеріальних
цінностей і запасних частин до
гірничо-технічного устаткування не
встановлено обвинувальним вироком
суду, що набрав законної сили,
наявності протиправного умислу на
укладення правочину з метою, яка за
відомо суперечить інтересам держави і
суспільства чи з метою ухилення від
оподаткування, а, отже, віднесення його
до категорії нікчемних та таких, що не
спрямовані на настання реальних
наслідків.

Про реальність даних господарських
операцій між позивачем та
Постачальником, які мали місце
протягом 2008 року, свідчать наявні в
матеріалах справи та досліджені судом
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку (видаткові та
податкові накладні, платіжні
доручення), які підтверджують факт
отримання відповідних матеріальних
цінностей та їх оплату.

Факт використання зазначених
матеріальних цінностей в
господарській діяльності позивача
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні картками
складського обліку матеріалів,
лімітно-забірними картками та
матеріальними звітами.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводів відповідача про неналежне
оформлення видаткових накладних та
відсутність в них посилання на
відповідні доручення про право на
отримання у Постачальника відповідних
матеріальних цінностей.

По-перше, оформлення зазначених та
досліджених в судовому засіданні
видаткових накладних здійснювалося
відповідними особами Постачальника, а
не позивача.

По-друге, належне оформлення та видачу
відповідних доручень відповідним
особам позивача на отримання у
Постачальника ( ПП «Техіндустрія»)
матеріальних цінностей підтверджено в
судовому засіданні шляхом дослідження
журналу обліку таких доручень (а.с.83-149
т.3).

В судовому засіданні безспірно знайшли
підтвердження доводи податкового
органу про те, що директор ПП
«Техіндустрій» ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, а 15.09.2008 року та 22.09.2008 року
від його імені було видано позивачу дві
податкові накладні в підтвердження
поставки матеріальних цінностей, що
впливають на визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість.

Разом з тим, суд вважає, що вказані
обставини не можуть свідчити про
завищення позивачем своїх валових
витрат зумовлених придбанням
матеріальних цінностей і запасних
частин до гірничо-технічного
устаткування у ПП «Техіндустрія» з
огляду на наступне.

По-перше, відповідно до вимог ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» пдаткова накладна є звітним
податковим документом для визначення
податкових зобов"язань та формування
податкового кредиту виключно з податку
на додану вартість, а не податку на
прибуток.

Судовими рішенням у даній справі, що
набрали законної сили, в тому числі
ухвалою ВАСУ від 27.03.2014року,
підтверджено правомірність віднесення
позивачем сум податку на додану
вартість, сплачених ПП «Техіндустрія»
у вартості зазначаних матеріальних
цінностей, до свого податкового
кредиту з податку на додану вартість за
відповідні звітні періоди 2008 року, в
тому числі за вересень 2008 року.
Зазначеними судовими рішеннями
фактично підтверджено обсяг та
вартість матеріальних цінностей
придбаних позивачем протягом 2008 року у
ПП «Техіндустрія».

По-друге, в розумінні вимог ст.18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» відомості про
керівника юридичної особи є
достовірними лише ті, які внесені до
такого Єдиного реєстру.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що станом на 22.09.2008 року,
тобто на день видачі останньої
податкової накладної щодо спірних
господарських відносин позивача з ПП
«Техіндустрія», керівником ПП
«Техіндустрія» зазначений ОСОБА_3, а не
інша особа.

По-третє, правові наслідки вчинення
правочину, який порушує публічний
порядок, вчинений з метою, що
суперечить інтересам держави і
суспільства, та порядок їх
застосування чітко визначенні
правовими нормами ст. 228 ЦК України і є
вичерпними. Вказані правові норми не
передбачають права податкового органу
самостійно коригувати валові витрати
сторони таких правочинів.

За приписами п.5.1 ст.5 Закону України
"Про оподаткуванню прибутку
підприємств" валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Як зазначено в п.5.2 ст.5 цього ж Закону до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

В розумінні зазначених вимог ст.5
Закону України "Про оподаткуванню
прибутку підприємств" витрати
позивача, зумовлені оплатою ПП
«Техіндустрія» вартості матеріальних
цінностей і запасних частин до
гірничо-технічного устаткування
підлягають віднесенню до валових
витрат.

При цьому, суд зазначає, що витрати
позивача щодо транспортування таких
матеріальних цінностей зі складу ПП
«Техіндустрія» до валових витрат не
включалися, тобто на визначення
податкових зобов'язань позивача з
податку на прибуток не впливали, а тому
не підлягали дослідженню в судовому
засіданні.

Отже, на думку суду, з урахуванням
встановлених обставин справи та
наведених норм чинного законодавства
України, позивачем дотримані вимоги
статті 5 Закону України "Про
оподаткуванню прибутку підприємств" та
правомірно на нідставі належним чином
оформлених первинних документів
віднесено до валових витрат, витрати на
оплату ПП «Техіндустрія»
вартості матеріальних цінностей і
запасних частин до гірничо-технічного
устаткування на загальну суму 611304,00 грн
та враховано їх при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства за відповідні звітні
періоди 2008 року.

Правомірність визначення позивачем
свої зобов'язань з податку на прибуток
виключає можливість застосування до
нього жодних фінансових санкцій.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що податкове повідомлення
- рішення Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції 1/3
від 17.03.2010 року в частині збільшення
підприємству суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 152826,00 грн та застосовання
фінансових санкцій в сумі 68666,00 грн,
винесено не на підставі вимог чинного
законодавства та без врахування всіх
обставин, що мали значення для його
винесення, а тому є протиправним та
підлягає скасуванню, а позов -
задоволенню.

Керуючись статтями 2,86,94,158-163,167,186,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області від
17.03.2010 року № №1/3 про визначення
Публічному акціонерному товариству
"Коростенський кар'єр" податкових
зобо"язань з податку на прибуток у сумі
222045,00 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160
КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.В. Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 21
липня 2014 р.