Справа № К/9991/51631/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/51631/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Рівненської області, Головного
управління Державного казначейства
України у Рівненській області, третя
особа - Державна податкова інспекція у
м. Рівне про визнання дій протиправними
та стягнення суми за касаційною
скаргою прокуратури Рівненської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 9
квітня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В червні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що працював на прокурорсько-слідчих
посадах в органах прокуратури з 3
серпня 1987 року. Наказом Генерального
прокурора України від 22 червня 2007 року
№448к позивача звільнено з посади
начальника відділу нагляду за
додержанням законів спецпідрозділами
та іншими установами, які ведуть
боротьбу з організованою злочинністю
управління нагляду за додержанням
законів органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання та досудове слідство
прокуратури Рівненської області.
ОСОБА_1 була нарахована грошова
допомога у розмірі 97017,30 грн, з якої
всупереч частині п'ятнадцятій статті
50-1 Закону України «Про прокуратуру»
утримано податок з доходів фізичних
осіб в розмірі 14552,60 грн. На звернення
позивача з приводу незаконного
утримання податку прокурор
Рівненської області відмовив. Крім
цього, на час звільнення позивач мав
повних 19 років роботи прокурором і
слідчим прокуратури. Проте відповідно
до наказу прокурора Рівненської
області від 27 червня 2007 року №376
позивачу надано грошову допомогу лише
за 17 років роботи на
прокурорсько-слідчих посадах, тобто
недонарахована сума за два роки роботи
- 11431,50 грн.

Просив з урахуванням уточнення
позовних вимог:

визнати протиправними дії прокуратури
Рівненської області щодо розрахунку
розміру належної позивачу до виплати
грошової допомоги лише за 17 років
роботи на прокурорсько-слідчих
посадах;

визнати за позивачем право на
отримання грошової допомоги без сплати
податку, розрахованої з місячного
заробітку 5706,90 грн на час звільнення з
роботи у зв'язку з виходом на пенсію за
вислугою років за кожен з 19 повних
років роботи прокурором і слідчим на
загальну суму 108431,50 грн;

стягнути з прокуратури Рівненської
області на користь позивача
невиплачену суму грошової допомоги без
утримання податку за два роки роботи в
розмірі 11431,50 грн;

зобов'язати прокуратуру Рівненської
області виплатити позивачу грошову
допомогу без утримання податку за два
роки роботи в сумі 11431,50 грн шляхом
видачі на ім'я позивача чеку на
отримання готівки з рахунку державного
бюджету.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 9 квітня 2009
року позов ОСОБА_1 було задоволено
повністю.

Визнано протиправними дії прокуратури
Рівненської області щодо утримання
податку з доходів фізичних осіб з
належної грошової допомоги у зв'язку із
виходом на пенсію ОСОБА_1

Визнано протиправними дії прокуратури
Рівненської області щодо розрахунку
розміру грошової допомоги за 17 років
роботи на прокурорсько-слідчих посадах
ОСОБА_1

Стягнуто з Головного управління
Державного казначейства у Рівненській
області на користь ОСОБА_1 14 552,60 грн
неправомірно утриманих з грошової
допомоги у зв'язку з виходом на пенсію.

Стягнуто з прокуратури Рівненської
області на користь ОСОБА_1 суму
грошової допомоги без утримання
податку за два роки в розмірі 11413,80 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року апеляційну скаргу прокуратури
Рівненської області було залишено без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 9
квітня 2009 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
прокуратури Рівненської області,
судами першої та апеляційної інстанцій
порушення норм чинного процесуального
та матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне.

ОСОБА_1 в період з 3 серпня 1987 року до 1
травня 1988 року працював стажистом на
посаді старшого слідчого прокуратури
м. Івано-Франківська, 1 травня 1988 року
позивач був переведений на посаду
слідчого-стажиста прокуратури
Тлумацького району Івано-Франківської
області, де працював до 16 серпня 1988
року.

В період з 16 серпня 1988 року по 26 червня
2007 року ОСОБА_1 працював на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури.

4 липня 2006 року позивачу було
призначено пенсію за вислугу років на
підставі статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», виходячи з місячного
заробітку 5706,90 грн, з
продовженням трудової діяльності.

Наказом Генерального прокурора
України від 22 червня 2007 року №448к
ОСОБА_1 звільнено з посади начальника
відділу нагляду за додержанням законів
спецпідрозділами та іншими установами,
які ведуть боротьбу з організованою
злочинністю управління нагляду за
додержанням законів органами, які
проводять оперативно-розшукову
діяльність, дізнання та досудове
слідство прокуратури Рівненської
області за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію за вислугу років
відповідно до статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» (стаття 38 КЗпП
України) з 26 червня 2007 року.

На день звільнення з органів
прокуратури та виходу на пенсію
позивач мав 19 років 10 місяців 24 дні
стажу роботи в органах прокуратури.

Відповідно до наказу прокурора
Рівненської області від 27 червня 2007
року №376 позивачу надано грошову
допомогу за 17 років роботи на
прокурорсько-слідчих посадах.

Позивачу нарахована грошова допомога в
розмірі 97017,30 грн, з якої утримано
податок з доходів фізичних осіб в
розмірі 14552,60 грн. Місячний заробіток, з
якого обчислена пенсія, становить 5706,90
грн.

Правило частини п'ятнадцятої статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру» від
5 листопада 1991 року № 1789-XII, за
яким було передбачено виплату
прокурорам і слідчим у разі виходу на
пенсію за вислугою років чи по
інвалідності грошової допомоги без
сплати податку у розмірі місячного
заробітку, з якого обчислена пенсія, за
кожен рік роботи прокурором, слідчим
прокуратури чи на посадах у
науково-навчальних закладах
прокуратури було встановлено Законом
України «Про внесення змін до Закону
«Про прокуратуру» від 12 липня 2001 року №
2663-ІІІ, який набрав чинності 24 липня 2001
року.

Згідно пункту 3.1 статті 3 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
від 22 травня 2003 року № 889-IV, який набрав
чинності 1 січня 2004 року, об'єктом
оподаткування резидента є: загальний
місячний оподатковуваний дохід; чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального річного оподатковуваного
доходу на суму податкового кредиту
такого звітного року; доходи з джерелом
їх походження з України, які підлягають
кінцевому оподаткуванню при їх
виплаті; іноземні доходи.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону
№ 889-IV передбачено, що до загального
місячного оподатковуваного доходу
фізичної особи включалися доходи у
вигляді заробітної плати, інших виплат
та винагород, нарахованих (виплачених)
платнику податків відповідно до умов
трудового або цивільно-правового
договору.

До винятків зі складу зазначеного
оподатковуваного доходу, встановлених
пунктом 4.3 зазначеної статті цього
Закону, суми отриманої грошової
допомоги при виході на пенсію за
вислугою років чи по інвалідності
прокурорам або слідчим прокуратури на
підставі частини п'ятнадцятої статті
50-1 Закону № 1789-XII не включалися.

Таким чином, положення статей 3, 4
Закону № 889-IV є більш новими, порівняно
з положеннями частини п'ятнадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-XII, і за загальним
правилом дії норм права у часі саме
вони підлягали пріоритетному
застосуванню до оподаткування
грошової допомоги, виплаченої позивачу
у зв'язку з його виходом на пенсію за
вислугою років з органів прокуратури у
вересні 2005 року.

Статтею 67 Конституції України
визначено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
систему оподаткування» від 25 червня
1991 року № 1251-XII ставки, механізм
справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), і пільг щодо
оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування.

Прикінцеві положення Закону № 889-IV
містять застереження, що у разі, якщо
норми інших законів чи інших
законодавчих актів, які містять
правила оподаткування доходів
(прибутків) фізичних осіб, суперечать
нормам цього Закону, пріоритет мають
норми цього Закону.

Таким чином, положення статей 3, 4 Закону
№ 889-IV є спеціальними у застосуванні до
спірних правовідносин у порівнянні з
частиною п'ятнадцятою статті 50-1 Закону
№ 1789-XII, оскільки на час їх
виникнення саме Законом № 889-IV
визначалися правила оподаткування
будь-яких доходів фізичних осіб
України, в тому числі і прокурорів та
слідчих прокуратури.

Зазначена правова позиція
узгоджується з постановою Верховного
Суду України від 3 липня 2012 року,
прийнятій у справі № 21-162а12 за позовом
Особи до прокурора Волинської області
про визнання протиправним рішення.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
помилкового висновку про задоволення
позовної вимоги ОСОБА_1 щодо
компенсації йому утриманого податку з
доходів фізичних осіб з грошової
допомоги.

За правилами частини п'ятої статті 50-1
Закону № 1789-XII визначено, що до
20-річного стажу роботи, що дає право на
пенсію за вислугою років,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Частиною п'ятнадцятою цієї статті
Закону встановлено, що прокурорам і
слідчим у разі виходу на пенсію за
вислугою років чи по інвалідності
виплачується грошова допомога без
сплати податку у розмірі місячного
заробітку, з якого обчислена пенсія, за
кожен повний рік роботи прокурором,
слідчим прокуратури чи на посадах у
науково-навчальних закладах
прокуратури.

Верховний Суд України у постанові від 2
вересня 2008 року у справі за позовом
Особи до територіального управління
Державної судової адміністрації у
Волинській області прийшов до
висновку, що робота стажиста на
вакантній посаді слідчого прокуратури
має прирівнюватись до роботи на посаді
слідчого прокуратури.

Відповідно до положень частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 160 ч.3, 167 ч.2, 210, 220, 221,
229, 230, 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в
и л а:

Касаційну скаргу прокуратури
Рівненської області задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 9 квітня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22 червня 2011 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
прокуратури Рівненської області,
Головного управління Державного
казначейства України у Рівненській
області, третя особа - Державна
податкова інспекція у м. Рівне про
визнання дій протиправними та
стягнення суми податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 14 552,60 грн,
утриманої з грошової допомоги у зв'язку
з виходом на пенсію, відмовити.

Визнати протиправними дії прокуратури
Рівненської області щодо розрахунку
ОСОБА_1 розміру грошової допомоги за
сімнадцять років роботи на
прокурорсько-слідчих посадах.

Зобов'язати прокуратуру Рівненської
області виплатити ОСОБА_1 недоплачену
суму грошової допомоги за два роки
роботи на прокурорсько-слідчих посадах
з утриманням податку на доходи
фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.