Справа № 1616/3117/2012 (2а/1616/237/2012)
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2014 р. м. Київ
К/800/13796/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Щвець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України Ленінського району в м. Полтаві
про перерахунок пенсії за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Ленінського району в м. Полтаві
на постанову Ленінського районного
суду м. Полтава від 11 вересня 2012 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду позовом до Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району в м.
Полтаві про визнання дій та рішення
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтава від 11 вересня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі в м.
Полтаві про визнання дій та рішення
неправомірними, зобов'язання вчинити
перерахунок пенсії - задоволено
частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Полтави в перерахунку пенсії ОСОБА_4
протиправною.

Визнано незаконним та скасовано
колегіальне рішення Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві від 22 червня 2012 року
№ 184 про відмову в перерахунку пенсії
ОСОБА_4 відповідно до довідки про
грошове забезпечення в зоні ЧАЕС за 26
квітня 1986 року від 08 травня 2012 року,
виданої Управлінням Міністерства
надзвичайних ситуацій України в
Полтавській області.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Ленінського районі в м.
Полтави провести перерахунок пенсії
ОСОБА_4, відповідно до довідки про
грошове забезпечення в зоні ЧАЕС за 26
квітня 1986 року від 08 травня 2012 року,
виданої Управлінням Міністерства
надзвичайних ситуацій України в
Полтавській області з 01 травня 2012 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року залишено без змін постанову
Ленінського районного суду м. Полтава
від 11 вересня 2012 року.

Не погоджуючись з рішеннями суду
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві зернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Ленінського
районного суду м. Полтава від 11 вересня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2013 року і ухвалити нову про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах
касаційної скарги, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач проходив
службу в органах МВС України та згідно
наказу Управління внутрішніх справ
виконавчого комітету Київської
міської ради народних депутатів від 06
червня 1986 року № 215 л/с перебував у
відрядженні в районі Чорнобильської
АЕС з 26 квітня 1986 року (02 год. 10 хв.) по 26
квітня 1986 року (23 год. 55 хв.) в смт.
Прип'ять, тому є учасником ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, що
підтверджується копією посвідчення.

Територіальне управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України в
Полтавській області видало позивачу
довідку про розмір грошового
забезпечення в зоні ЧАЕС від 08 травня
2012 року , яку позивач подав Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві для здійснення
перерахунку його пенсії.

Колегіальним рішенням Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві від 22 червня 2012 року
№ 184 відмовлено в перерахунку пенсії
відповідно до вказаної довідки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
виплачені позивачу одноразова
винагорода у розмірі 615 крб. на
підставі наказу МВС СРСР №0149 від 26.05.1986
року та резерв в сумі 18 крб. 51 коп. на
підставі листа Міністерства
надзвичайних ситуацій України №03-3654/201
від 13.04.2012 року мають характер
одноразових додаткових видів
грошового забезпечення та
враховуються при обчисленні та
перерахунку пенсії відповідно до ч. 1
ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

З таким висновком суду апеляційної
інстанції погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 46 Конституції України пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Приписами ст. 49 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 54 цього Закону, пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Відповідно п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N
1294 «Про упорядкування структури та
умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» встановлено, що грошове
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
складається з посадового окладу,
окладу за військовим (спеціальним)
званням, щомісячних (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премії) та одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за роботу в населених
пунктах зони відчуження за 26.04.1986 року
по місцю роботи ВПО УВС Полтавського
облвиконкому на посаді інспектора
СВПЧ-1 з посадовим окладом 95,00 крб. ,
звання 110,00 крб., виплачена заробітна
плата позивача складала 667,77 крб. з
урахуванням коефіцієнта 4 відповідно
до постанови Ради Міністрів УРСР та
Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7. Фактична
заробітна плата за роботу в зоні
відчуження, з якої визначається пенсія
складається з грошової виплати за
перебування у резерві в стані бойової
готовності та одноразової винагороди
відповідно до наказу МВС СРСР від
26.05.1986р. №0149.

Абзацом першим пункту 1 наказу МВС СРСР
від 17.05.1986 № 0149 „Про додаткові виплати
особистому складу органів та
внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті
на роботах з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС", було
наказано, зокрема, міністру внутрішніх
справ Української PCP дозволяти за
погодженням з головою Урядової комісії
з ліквідації аварії здійснювати у
виняткових випадках оплату праці
робітників, службовців, а також
призваних на збори
військовозобов'язаних, що зайняті на
особливо важливих і відповідальних
роботах з ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у III зоні
небезпеки у 5-кратному розмірі у
порівнянні зі встановленими чинним
законодавством нормами, у II зоні - у
4-кратному розмірі, у І зоні - у
3-кратному розмірі.

Абзацом другим пункту 1 цього наказу
передбачалося у такому ж порядку і
розмірах виплачувати грошове
забезпечення військовослужбовцям,
особам начальницького та рядового
складу, що були зайняті на зазначених
роботах у І - III зонах небезпеки,
виходячи з посадових окладів, а особам
офіцерського і начальницького складу,
прапорщикам та мічманам - також окладів
за військовим і спеціальним званням.

Крім того, підпунктом 1 пункту 1
постанови Кабінету Міністрів України
"Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств, установ та
організацій, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
попередженням забруднення
навколишнього середовища" встановлено,
що оплата праці працівників, зайнятих
на роботах в третій, другій та першій
зонах небезпеки, здійснюється
відповідно у чотирьох-, трьох- і
двукратному розмірах, понад
середньомісячну плату, виходячи з
тарифної ставки (окладу), встановленому
за місцем роботи.

Згідно з листа Держкомпраці СРСР від
02.10.1986 № 3310-БГ та вказівкою МВС СРСР від
21.10.1986 № 1/5725, працівникам зведеного
загону протипожежної служби МВС
України одна година перебування у 30-км
зоні Чорнобильської АЕС у резерві в
стані бойової готовності враховується
як 1/3 робочого часу з виплатою за цей
обліковий період одинарної тарифної
ставки (посадового окладу) працівникам
з числа начальницького складу й окладу
за спеціальне звання.

Тому, одноразова грошова винагорода,
виплачена позивачу на підставі наказу
МВС СРСР від 26.05.1986 року №0149 з
врахуванням коефіцієнту 4 за виконання
спеціальних завдань по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
26.04.1986 року, а також грошове
забезпечення за перебування у 30-км зоні
Чорнобильської АЕС у резерві в стані
бойової готовності має характер
заробітку, одержаного за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках, в розумінні ч.
1 ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції вважає, що рішення від 22
червня 2012 року № 184, яким відмовлено у
перерахунку пенсії на підставі
довідки, що видана МНС України в
Полтавській області за Х» 17-14/Ф-68 від 08
травня 2012 року прийнято всупереч вимог
ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 2
КАС України.

З урахуванням викладеного, позивач має
право на перерахунок пенсії на
підставі довідки, що видана МНС
України в Полтавській області за №
17-14/Ф-68 від 08 травня 2012 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, в
межах касаційної скарги, повністю
погоджується із висновками суду
апеляційної інстанції та вважає, що
доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів, тому
вимоги касаційної скарги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 КАС
України,-

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Полтава від 11 вересня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець