Справа № 808/3722/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

15 липня 2014 року (16 год. 25 хв.) Справа №
808/3722/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Мащенко Д.В.,

представника позивача - Нестеренко П.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Обслуговуючого кооперативу
«Сталь-3» до Вільнянської районної
державної адміністрації Запорізької
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії.

10.06.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Обслуговуючого
кооперативу «Сталь-3» (далі - позивач) до
Вільнянської районної державної
адміністрації Запорізької області
(далі - відповідач), в якому позивач
просить: визнати незаконними та
протиправними дії відповідача
зобов'язати відповідача вчинити дії по
укладенню договору про оплату
авансового внеску в рахунок оплати
ціни земельної ділянки, зобов'язати
відповідача надати дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,02
га під насосною станцією з метою
обслуговування територіальної громади
на території Михайлівської сільської
ради, зобов'язати відповідача замовити
проведення експертної грошової оцінки
земельної ділянки площею 0,02 га під
насосною станцією з метою
обслуговування територіальної громади
на території Михайлівської сільської
ради.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
дії відповідача є незаконними та
порушують його права та законні
інтереси. Зазначає, що дані відповідача
щодо неможливості визначення
цільового призначення земельної
ділянки є недостовірними, оскільки в
розпорядженні голови Вільнянської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 27.10.2009 №1097
чітко прослідковується цільове
призначення земельної ділянки.

Ухвалою судді від 12.06.2014 провадження у
справі було відкрите, судове засідання
призначене на 23.06.2014.

У судове засідання 23.06.2014 представники
сторін не прибули.

Ухвалою від 23.06.2014 за клопотанням
відповідача провадження у справі було
зупинене до 08.07.2014.

Ухвалою від 08.07.2014 провадження у справі
було поновлено, судове засідання
призначене на 08.07.2014.

08.07.2014 від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на позов, в яких,
серед іншого, відповідач просив
розглянути справу за відсутності його
уповноваженого представника.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва до 15.07.2014.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з підставі викладених у
позовній заяві, зокрема зазначивши, що
законом не встановлено зразка заяви
щодо продажу земельної ділянки.
Пояснив, що насосна станція, що
використовується для забезпечення
населення водою є водогосподарською
спорудою, цільове призначення якої -
для здійснення забору води та інша
водогосподарська діяльність. Зазначив,
що земельна ділянка належить до земель
водного фонду та може перебувати у
державній, комунальній та приватній
власності. До переліку обмежень щодо
продажу земельних ділянок державної
власності, на яких знаходиться
нерухоме майно, яке перебуває у
приватній власності даний спір не
відноситься. Просив задовольнити позов
у повному обсязі.

У судовому засіданні 15.07.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши письмові
заперечення відповідача, з'ясувавши
обставини адміністративної справи та
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Михайлівської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області від 10.12.2001 №143 позивачу було
надано дозвіл на виділення земельної
ділянки площею 0,021 га для
обслуговування насосної станції на
березі р. Дніпро поруч з ділянкою ПП
«Україна».

Рішенням Михайлівської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області від 19.06.2008 №22-2 було продовжено
строк дії рішення області від 10.12.2001 №143
на 6 місяців та зобов'язано позивача
виготовити в 6-ти місячний строк
технічну документацію для передачі у
власність земельної ділянки.

Розпорядженням голови Вільнянської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 22.07.2008 №648
позивачу надано дозвіл на збір
матеріалів погодження місця
розташування земельної ділянки площею
0,02 із земель водного фонду на території
Михайлівської сільської ради
Запорізької області, для будівництва
насосної станції з метою
обслуговування територіальної
громади, для подальшої передачі в
оренду. Позивача було зобов'язано в 4-х
місячний термін замовити і оформити в
ліцензованій організації матеріали та
подати на затвердження.

Згідно Акта вибору та обстеження
земельних ділянок, передбачених під
розміщення об'єктів, від 15.03.2008 земельна
ділянка водного фонду, розташована на
березі р. Дніпро поруч з ділянкою ПП
«Україна» придатна для будівництва
насосної станції.

Згідно висновків Запорізького
регіонального управління водних
ресурсів від 21.04.2009 №0625, відділу
земельних ресурсів у Вільнянському
районі Запорізької області від 14.11.2008
№798, відділу архітектури і
містобудування від 18.02.2009 №2093, ЗОІ по
охороні пам'яток історії культури від
11.11.2008 №1778/3, Вільнянського райСЕС від
11.11.2008 №102 та ДУ охорони навколишнього
природного середовища в Запорізькій
області від 03.09.2008 №3860/11/09 було
погоджено місце розташування
земельної ділянки площею 0,02 га, яка
знаходиться в прибережній захисній
смузі затоки р. Дніпро на території
Михайлівської сільської ради
Запорізької області для діючої
насосної станції.

Розпорядженням голови Вільнянської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 27.10.2009 №1097
відповідач затвердив матеріали
погодження місця розташування
земельної ділянки площею 0,02 га для
будівництва насосної станції,
розташованої на березі р. Дніпро на
території Михайлівської сільської
ради та надав дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою з відведення
зазначеної земельної ділянки для
подальшої передачі в довгострокову
оренду.

Рішенням від 06.08.2013 №147 було присвоєно
поштову адресу насосній станції -
с.Михайлівка, вул. Лісова, 10,
Вільнянського району Запорізької
області.

07.04.2014 позивач звернувся до відповідача
з заявою щодо продажу земельної
ділянки державної власності площею 0,02
га під будівлею насосної станції, що
знаходиться на території
Михайлівської сільської ради за межами
населеного пункту у власності
позивача.

Відповіддю від 08.05.2014 №01-17/0500
відповідач повідомив, що із поданих
документів не вбачається можливим
визначити цільове призначення та
правовий статус зазначеної земельної
ділянки, зокрема її належність до
складу категорії земель, а також
запропонував усунути вказані недоліки
та надати схему місця розташування
земельної ділянки.

Вважаючи такі дії відповідача
протиправними, позивач звернувся до
суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 128 Земельного
кодексу України продаж громадянам і
юридичним особам земельних ділянок
державної (крім земельних ділянок, на
яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації) та
комунальної власності для потреб,
визначених цим Кодексом, провадиться
місцевими державними адміністраціями,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим або органами місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи,
зацікавлені у придбанні земельних
ділянок у власність, подають заяву
(клопотання) до відповідного органу
виконавчої влади або сільської,
селищної, міської ради чи державного
органу приватизації. У заяві
(клопотанні) зазначаються місце
розташування земельної ділянки, її
цільове призначення, розміри та площа,
а також згода на укладення договору про
оплату авансового внеску в рахунок
оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право
користування земельною ділянкою (у
разі його наявності), та документи, що
посвідчують право власності на
нерухоме майно (будівлі та споруди),
розташоване на цій земельній ділянці (у
разі наявності на земельній ділянці
будівель, споруд);

б) копія установчих документів для
юридичної особи, а для громадянина -
копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк розглядає заяву (клопотання) і
приймає рішення про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (якщо
такий проект відсутній) та/або про
проведення експертної грошової оцінки
земельної ділянки (крім земельних
ділянок площею понад 50 гектарів для
розміщення відкритих спортивних і
фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про
відмову в продажу із зазначенням
обґрунтованих причин відмови.

Судом встановлено, що позивачем було
подано заяву щодо продажу земельної
ділянки державної власності площею 0,02
га під будівлею насосної станції, що
знаходиться на території
Михайлівської сільської ради за межами
населеного пункту. До заяви було
додано: копію технічного паспорту
будівлі, копію витягу про державну
реєстрацію права власності на будівлю
насосної, копію правоустановчих
документів кооперативу, копію виписки
про державну реєстрацію позивача.

За приписами ч. 5 ст. 128 Земельного
кодексу України підставою для відмови
в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для
прийняття рішення щодо продажу такої
земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей
у поданих документах;

в) якщо щодо суб'єкта підприємницької
діяльності порушена справа про
банкрутство або припинення його
діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на
передачу земельної ділянки у приватну
власність;

ґ) відмова від укладення договору про
оплату авансового внеску в рахунок
оплати ціни земельної ділянки.

Судом встановлено, що відповідачем не
було відмовлено у задоволенні заяви
щодо продажу земельної ділянки, а лише
було запропоновано усунути зазначені в
відповіді недоліки.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначені у відповіді відповідача
недоліки станом на час розгляду справи
не були усунуті позивачем.

Отже, оскільки факт відмови у продажі
земельної ділянки відсутній, то вимога
позивача щодо визнання незаконними та
протиправними дій відповідача є
необґрунтованою.

Стосовно встановлених відповідачем в
поданій заяві недоліків, суд зазначає
наступне.

Подана позивачем заява не містить, як
того вимагає ч. 2 ст. 128 Земельного
кодексу України, інформації щодо
цільового призначення земельної
ділянки, а також згоди на укладення
договору про оплату авансового внеску
в рахунок оплати ціни земельної
ділянки.

Суд зазначає, що Наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 23.07.2010 №548 «Про затвердження
Класифікації видів цільового
призначення земель» (далі - Наказ №548)
було затверджено Класифікацію видів
цільового призначення земель (далі -
КВЦПЗ).

Згідно зазначеного Наказу №548 код та
цільове призначення земель
застосовуються для забезпечення
обліку земельних ділянок за видами
цільового призначення у державному
земельному кадастрі.

КВЦПЗ застосовується для використання
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування,
організаціями, підприємствами,
установами для ведення обліку земель
та формування звітності із земельних
ресурсів.

КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі
види цільового призначення земель, які
характеризуються власним правовим
режимом, екосистемними функціями,
видом господарської діяльності, типами
забудови, типами особливо цінних
об'єктів.

В поданій позивачем заяві, а також
доданих документах не міститься
інформація щодо коду та цільового
призначення земельної ділянки, згідно
КВЦПЗ, затвердженого Наказом №548.

Крім того, з наданого позивачем
Розпорядження голови Вільнянської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 27.10.2009 №1097 не
вбачається наявність інформації щодо
коду КВЦПЗ та цільового призначення
земельної ділянки. В розпорядженні
лише зазначено, що площа земельної
ділянки складає 0,02 га та буде
використовуватися для будівництва
насосної станції, розташованої на
березі р. Дніпро на території
Михайлівської сільської ради. Суд
зазначає, що затверджена КВЦПЗ не
містить цільового призначення - для
будівництва насосної станції.

Відповідно до зазначеного
розпорядження позивачу було надано
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою з відведення зазначеної
земельної ділянки для подальшої
передачі в довгострокову оренду та
зобов'язано в термін 1 рік замовити і
оформити у землевпорядній організації
проект землеустрою та подати його на
затвердження до районної державної
адміністрації

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (далі -
Закон №858-IV) документація із
землеустрою - затверджені в
установленому порядку текстові та
графічні матеріали, якими регулюється
використання та охорона земель
державної, комунальної та приватної
власності, а також матеріали
обстеження і розвідування земель,
авторського нагляду за виконанням
проектів тощо;

проект землеустрою - сукупність
нормативно-правових, економічних,
технічних документів щодо
обґрунтування заходів з використання
та охорони земель, які передбачається
здійснити протягом 5-10 і більше років;

цільове призначення земельної ділянки
- використання земельної ділянки за
призначенням, визначеним на підставі
документації із землеустрою у
встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 26 Закону №858-IV замовниками
документації із землеустрою можуть
бути органи державної влади, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
органи місцевого самоврядування,
землевласники і землекористувачі.

Розробниками документації із
землеустрою є:

юридичні особи, що володіють
необхідним технічним і технологічним
забезпеченням та у складі яких працює
за основним місцем роботи не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою;

фізичні особи - підприємці, які
володіють необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та є
сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою.

Судом встановлено, що позивач не
звертався до відповідача із заявою
щодо затвердження проекту землеустрою
з відведення зазначеної земельної
ділянки для подальшої передачі в
довгострокову оренду, як це визначено в
Розпорядженні голови Вільнянської
районної державної адміністрації
Запорізької області від 27.10.2009 №1097.

Позивач у заяві від 07.04.2014 просив
розглянути питання саме щодо продажу
земельної ділянки площею 0,02 га, що
розташована в с. Михайлівка по вул.
Лісовій, 10 під будівлею насосної
станції, що належить позивачу на праві
приватної власності.

Згідно технічного паспорту ПП
«Віільнянське БТІ» від 19.09.2013 та Витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності будівля насосної станції
літ. А, будівля сараю літ. Б, що
розташована в с. Михайлівка по вул.
Лісовій, 10 площею 10,6 кв.м, належить
позивачу на праві приватної власності
на підставі ухвали Вільнянського
районного суду Запорізької області від
18.12.2013.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ст. 19
Земельного кодексу України землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії:

а) землі сільськогосподарського
призначення;

б) землі житлової та громадської
забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного
призначення;

е) землі лісогосподарського
призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

Щодо кожної з зазначених категорій
земель законодавством України
встановлений особливий, специфічний
порядок набуття права володіння чи
користування. Крім того, чинним
законодавством встановлений перелік
земель державної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність.

Оскільки із заяви позивача та доданих
документів неможливо встановити до
якої категорії земель відноситься
земельна ділянка, то відповідно не
можливо і встановити чи може зазначена
земельна ділянка передаватись у
власність та якщо може, то який порядок
її передачі у власність.

Судом встановлено, що земельна ділянка
площею 0,02 га в с. Михайлівка по вул.
Лісовій, 10 під будівлею насосної
станції розташована на березі р.
Дніпро, а тому може належати до земель
водного фонду, які, відповідно до ст. 59
Земельного кодексу України, можуть
перебувати у державній, комунальній та
приватній власності.

За приписами ст. 59 Земельного кодексу
України громадянам та юридичним особам
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб
(у тому числі рибництва (аквакультури),
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт,
догляду, розміщення та обслуговування
об'єктів портової інфраструктури і
гідротехнічних споруд тощо, а також
штучно створені земельні ділянки для
будівництва та експлуатації об'єктів
портової інфраструктури та інших
об'єктів водного транспорту.

Отже, у випадку, якщо зазначена
земельна ділянка відноситься до земель
водного фонду, позивач має право
оформити користування земельною
ділянкою на умовах оренди, оскільки
законом не передбачено можливості
продажу таких земель.

Крім того, зазначена земельна ділянка
може знаходитись у прибережній
захисній смузі, а землі прибережних
захисних смуг, відповідно до ст. 88
Водного кодексу України, можуть
перебувати у державній та комунальній
власності та надаватися в користування
лише для цілей, визначених цим Водним
кодексом України. Прибережні захисні
смуги встановлюються за окремими
проектами землеустрою. Прибережні
захисні смуги є природоохоронною
територією з режимом обмеженої
господарської діяльності.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу
України у прибережних захисних смугах
уздовж річок, навколо водойм та на
островах забороняється:

1) розорювання земель (крім підготовки
грунту для залуження і залісення), а
також садівництво та городництво;

2) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

3) влаштування літніх таборів для
худоби;

4) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, навігаційного
призначення, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів;

5) миття та обслуговування транспортних
засобів і техніки;

6) влаштування звалищ сміття,
гноєсховищ, накопичувачів рідких і
твердих відходів виробництва,
кладовищ, скотомогильників, полів
фільтрації тощо.

Об'єкти, що знаходяться у прибережній
захисній смузі, можуть
експлуатуватись, якщо при цьому не
порушується її режим. Не придатні для
експлуатації споруди, а також ті, що не
відповідають встановленим режимам
господарювання, підлягають винесенню з
прибережних захисних смуг.

Суд зазначає, що згідно відповіді
Департаменту екології та природних
ресурсів від 07.10.2013 №1203/3 позивачу було
надано дозвіл на спеціальне
водокористування з терміном дії до
31.12.2016.

З наданого дозволу на спеціальне
водокористування, вбачається, що
насосна станція потужністю 104,58 м3/добу
розташована у районі с. Михайлівка
відноситься до споруд гідротехнічного
призначення.

Крім того, суд зазначає, що оскільки
відсутня інформація щодо категорії
земель до якої відноситься земельна
ділянка та цільового призначення
земельної ділянки неможливо
встановити до повноважень яких органів
місцевого самоврядування чи органів
виконавчої влади належить прийняття
рішень щодо передачі у власність чи
користування земельної ділянки, а тому
суд доходить висновку про
правомірність дій відповідача щодо
пропозиції позивачу усунути недоліки
заяви про продаж земельної ділянки, а
тому ї вимоги позивача щодо
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення вимог
позивача, а відтак, у задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Обслуговуючого кооперативу
«Сталь-3» до Вільнянської районної
державної адміністрації Запорізької
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль

Постанова виготовлена у повному обсязі
21.07.2014.