Справа № 810/3860/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року 810/3860/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 14 год. 25
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г. ,

при секретарі судового засідання
Васковець М.С., за участю позивача та
представника відповідача, розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів в м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення в частині,

в с т а н о в и в:До Київського
окружного адміністративного суду
звернувся Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 з позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів в м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.06.2014 року №.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що службовими особами
ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів
у м. Києві 16.05.2014 р. було проведено
фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за
результатами якої складено Акт від
16.05.2014 р. № 0010/26/51/22/НОМЕР_1 щодо
порушення абз.а п.п.267.1.1 п.267.1 ст. 267
Податкового кодексу України (далі - Акт
перевірки).

За результатами перевірки позивач
отримав податкове
повідомлення-рішення, яке прийняте ДПІ
у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві від 06.06.2014 року № , яким до
ФОП ОСОБА_2 на підставі Акту перевірки
за порушення абз. а п.п.267.1.1 п.267.1 ст. 267
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року (зі змінами та
доповненнями), відповідно до абз. 3 п. 125.1
ст. 125 ПКУ, застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 26255, 48 грн.

Позивач зазначив, що перевірка була
здійснена відповідачем без
відповідного рішення керівника
податкового органу, яке оформлене
наказом, та в порядку, не встановленому
чинним законодавством.

Також, зазначив, що при фактичній
перевірці посадовими особами
контролюючого органу не було враховано
ряд документів, які підтверджують те,
що господарської діяльністю ФОП ОСОБА_2
почав займатися з червня 2013 року, адже
це підтверджує книга обліку
розрахункових операцій, яка була
зареєстрована Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів Київської області 27.06.2013
року, а отже штрафні санкції повинні
нараховуватись з 27.06.2013 року, а не з
жовтня 2011 року, як це було зроблено
відповідачем.

У судовому засіданні 23.07.2014 року
позивач фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та
просив суд визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 06.06.2014 року
№ в частині нарахування штрафу в
сумі 15379, 48 грн. Пояснив, що він
погоджується на штраф у сумі 10876грн
нарахований за 7 місяців 2013 року та 5
місяців 2014 року, з іншою сумою штрафу
позивач не погоджується.

Відповідач позов не визнав, 10.07.2014 року
на адресу суду надійшли заперечення
відповідача на адміністративний позов,
в яких зазначено, що податкове
повідомлення - рішення від 06.06.2014 року
№ є правомірним та не підлягає
скасуванню, тому відповідач просить в
задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Представник відповідача Пасулька О.М.
у судовому засіданні 23 липня 2014 року
позов не визнав. Просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
підтвердив обставини, викладені у
запереченнях на позов. Доказів на
підтвердження періоду здійснення
позивачем роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, тютюновими
виробами, продуктами харчування без
придбання торгового патенту з 06.10.2011
року по 16.05.2014 року не надав. Також, не
зміг пояснити суду чому під час
перевірки та винесення спірного
податкового повідомлення - рішення
податковим органом брався за основу
період роботи позивача з 06.10.2011 року по
16.05.2014 року.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши позивача та представника
відповідача, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Працівниками ГУ Міндоходів у Київській
області 16 травня 2014 року згідно
направлень від 16.05.2014 року №2111 та №2112
та у відповідності до наказу ГУ
Міндоходів у Київській області від
05.05.2014року № 211 «Про проведення
фактичної перевірки» проведено
фактичну перевірку торгового
павільйону за адресою: АДРЕСА_1 ,
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2
здійснював роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, тютюновими
виробами, продуктами харчування без
придбання торгового патенту за період
з 06.10.2011р. по 16.05.201414р., чим порушено ст. 267
ПК України.

За результатами проведеної фактичної
перевірки було складено Акт фактичної
перевірки від 16.05.2014 року (бланк №000146).

На підставі Акта про результати
фактичної перевірки від 16.05.2014 року
Головного управління Міністерства
доходів у Київській області,
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення від 06.06.2014 року №
, яким до ФОП ОСОБА_2 на підставі
Акту перевірки за порушення абз. а
п.п.267.1.1 п.267.1 ст. 267 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року (зі змінами
та доповненнями), відповідно до абз. 3 п.
125.1 ст. 125 ПКУ, застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в розмірі 26255, 48 грн.

Позивач не погоджуючись з податковим
повідомленням - рішенням від 06.06.2014 року
№ в частині нарахування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
у сумі 15379грн. оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склалися між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до вимог ст. 75.1.3
Податкового Кодексу України, фактичною
вважається перевірка, що здійснюється
за місцем фактичного провадження
платником податків діяльності,
розташування господарських або інших
об'єктів права власності такого
платника. Така перевірка здійснюється
органом державної податкової служби
щодо дотримання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Згідно до ст. 80 Податкового Кодексу
України, фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника органу
податкової служби, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: у разі коли за результатами
перевірок інших платників податків
виявлено факти, які свідчать про
можливі порушення платником податків
законодавства щодо виробництва та
обігу підакцизних товарів, здійснення
платником податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності патентів, ліцензій та інших
документів, контроль за наявністю яких
покладено на органи державної
податкової служби, та виникає
необхідність перевірки таких фактів; у
разі отримання в установленому
законодавством порядку інформації від
державних органів або органів
місцевого самоврядування, яка свідчить
про можливі порушення платником
податків законодавства, контроль за
яким покладено на органи державної
податкової служби, зокрема, щодо
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності патентів,
ліцензій, та інших документів, контроль
за наявністю яких покладено на органи
державної податкової служби,
виробництва та обігу підакцизних
товарів; письмового звернення покупця
(споживача), оформленого відповідно до
закону, про порушення платником
податків установленого порядку
проведення розрахункових операцій,
касових операцій, патентування або
ліцензування; неподання суб'єктом
господарювання в установлений законом
строк обов'язкової звітності про
використання реєстраторів
розрахункових операцій, розрахункових
книжок та книг обліку розрахункових
операцій, подання їх із нульовими
показниками; отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
порушення вимог законодавства в
частині виробництва, обліку,
зберігання та транспортування спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та цільового використання
спирту платниками податків, а також
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів; у разі виявлення за
результатами попередньої перевірки
порушення законодавства з питань,
визначених у пункті 75.1.3; у разі
отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету, а також
здійснення фізичною особою
підприємницької діяльності без
державної реєстрації.

Як вбачається з Акту фактичної
перевірки від 16.05.2014 року та наданих
відповідачем копій направлень на
перевірку від 16.05.2014 року №2111 та №2112
продавцю ОСОБА_4 , в присутності якої
була здійснена перевірка, було
вручено копію Наказу від 05.05.2014 року
№211 про проведення фактичної
перевірки, що підтверджується її
підписом.

Отже, у судовому засіданні спростовано
твердження позивача про невручення
наказу про проведення перевірки.

Допуск посадових осіб органів
податкової служби до проведення
фактичної перевірки здійснюється
згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Посадові особи податкового органу
були допущені до перевірки, що не
заперечувалось позивачем у судовому
засіданні.

Фактична перевірка проводиться двома і
більше посадовими особами органу
державної податкової служби у
присутності посадових осіб суб'єкта
господарювання або його представника
та/або особи, що фактично здійснює
розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки
встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів
фактичної перевірки встановлено
статтею 86 цього Кодексу.

Перевіркою виявлено, що ОСОБА_2
здійснював роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, тютюновими
виробами, продуктами харчування без
придбання торгового патенту за період
з 06.10.2011р. по 16.05.2014р., чим порушено ст. 267
ПК України.

Як зазначив позивач у судовому
засіданні, господарської діяльністю
ФОП ОСОБА_2 почав займатися з червня 2013
рок, і діяльність без придбання
торгового патенту за період з 27 червня
2013 року до 16 травня 2014 року ним
визнається , у зв'язку з чим з
нарахуванням штрафу в сумі 10876грн. він
погоджується, а нарахування штрафу у
сумі 15379 грн. за період з 06.10.2011 року по
травень 2013 року включно, він не визнає,
тому звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до п.п. 267.1.1. п. 267.1 ст. 267 ПКУ,
платниками збору за провадження деяких
видів підприємницької діяльності є
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності:
а)торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів; б)діяльність з надання
платних побутових послуг за переліком,
визначеним кабінетом Міністрів
України, в)торгівля валютними
цінностями у пунктах обміну іноземної
валюти; г)діяльність у сфері розваг
(крім проведення державних грошових
лотерей).

Відповідно до п.п. 267.6.4. п. 267.6 ст. 267 ПКУ
торговий патент діє на території, на
яку поширюються повноваження органу,
який здійснив реєстрацію суб'єкта
господарювання, або за
місцезнаходженням відокремленого
підрозділу.

Як вбачається з наданої позивачем
Книги обліку розрахункових операцій
ФОП ОСОБА_2, №2/2р. , зареєстрованій
в Ірпінській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області 27.06.2013 року, денних Z
звітів та фіскальних чеків
господарською діяльністю ФОП ОСОБА_2
почав займатись з 27.06.2013 року

Доказів на підтвердження періоду
здійснення позивачем роздрібної
торгівлі алкогольними напоями,
тютюновими виробами, продуктами
харчування без придбання торгового
патенту з 06.10.2011 року по 16.05.2014 року
відповідач суду не надав. Також,
представник позивача не зміг пояснити
суду чому під час перевірки та
винесення спірного податкового
повідомлення - рішення податковим
органом брався за основу період роботи
позивача з 06.10.2011 року по 16.05.2014 року.

Згідно з абз. 3 п. 125.1 ст. 125 ПКУ, за
здійснення діяльності, передбаченої
статтею 267 цього Кодексу, без отримання
відповідних торгових патентів або з
порушенням порядку використання
торгового патенту, передбаченого
підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті
267 цього Кодексу (крім діяльності у
сфері розваг), сплачують штраф у
подвійному розмірі збору за весь
період здійснення такої діяльності,
але не менше подвійного його розміру за
один місяць.

Таким чином, господарською діяльністю
ФОП ОСОБА_2 почав займатися з червня 2013
року, адже це підтверджує книга обліку
розрахункових операцій, яка була
зареєстрована Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів Київської області 27.06.2013
року, фіскальні чеки та Z- звіти, а отже
штрафні санкції повинні
нараховуватись з 27.06.2013 року, а не з
жовтня 2011 року, як це було зроблено
відповідачем.

Згідно з пп. 267.3.2 п. 267.3 ст. 267 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року N
2755-VI (далі - ПКУ) ставка збору за
провадження торговельної діяльності
(крім провадження торговельної
діяльності нафтопродуктами,
скрапленим та стиснутим газом із
застосуванням пістолетних
паливно-роздавальних колонок на
стаціонарних, малогабаритних і
пересувних автозаправних станціях,
заправних пунктах) та діяльності з
надання платних послуг встановлюється
в таких межах: а) на території міста
Києва та обласних центрів - від 0,08 до 0,4
розміру мінімальної заробітної плати;
б) на території міста Севастополя, міст
обласного значення (крім обласних
центрів) і районних центрів - від 0,04 до
0,2 розміру мінімальної заробітної
плати; в) на території інших населених
пунктів - до 0,1 розміру мінімальної
заробітної плати.

У 2013 році ставка збору за провадження
торговельної діяльності складала до
429 грн., у 2014 році - до 487 грн.

Оскільки як встановлено у судовому
засіданні штрафні санкції повинні
нараховуватись позивачу за період
діяльності з 27.06.2013 року, а не з жовтня
2011 року, як це було зроблено
відповідачем, розмір штрафних санкцій,
визначених позивачу за діяльність без
отримання торгового патенту за період
з червня 2013 року по травень 2014 року
повинен становити 10876 грн.

Таким чином, оскаржуване податкове
повідомлення рішенням від 06.06.2014 року в
частині нарахування штрафу в сумі 10876
грн. є правомірним, а нарахування
штрафу позивачу за період роботи з
жовтня 2011 року по травень 2013 року є
протиправним та безпідставним.

Отже, податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів в м.
Києві від 06.06.2014 року № підлягає
скасуванню в частині нарахування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
у сумі 15379грн. 48 коп. (26255, 48 грн. - 10876грн.
=15379грн. 48 коп.).

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним рішення в частині
нарахування штрафу в сумі 15379, 48грн.

Позивачем надано обґрунтовані
пояснення та докази на їх
підтвердження, щодо заявлених позовних
вимог.

За таких обставин позовні вимоги є
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Від відшкодування
судових витрат позивач відмовився , у
зв'язку з чим судові витрати розподілу
не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів в м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення в
частині - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів в м.
Києві від 06.06.2014 року № в частині
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у сумі 15379грн. 48 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 25 липня 2014 р.