Справа № 821/2383/14
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 р. 15 год. 00 хв.м. ХерсонСправа
№ 821/2383/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Попова
В.Ф., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Херсонського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про повернення
коштів допомоги по безробіттю,

встановив:

Херсонський міський центр зайнятості
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач)
про стягнення коштів в сумі 18338,89 грн.

Розгляд справи позивач просив
здійснювати в порядку письмового
провадження.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, заперечень на позовну заяву
та заяв про відкладення розгляду
справи не надав, копія ухвали про
відкриття провадження у справі та
закінчення підготовчого провадження з
інформацією про дату, час та місце
розгляду справи направлялась
відповідачу за місцем його реєстрації
(інформація про місце проживання
відповідача надана адресно-довідковим
підрозділом ГУДМС, УДМС України в
Херсонській області). Проте зазначена
кореспонденція повернулась до суду з
позначкою на конверті "по истечению
срока хранения", що суд розглядає як
відмову відповідача від отримання
кореспонденції.

За таких обставин суд вважає за можливе
розгляд справи здійснювати в порядку
письмового провадження на підставі
наявних у справі доказів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
ОСОБА_1 під час звернення до центру
зайнятості надав недостовірну
інформацію щодо своєї діяльності, яка
суттєво вплинула на прийняття рішення
щодо надання йому статусу
безробітного, призначення та виплати
допомоги по безробіттю. Він приховав
факт перебування у статусі фізичної
особи-підприємця та відношення до
зайнятого населення. Як наслідок, його
було зареєстровано як безробітного з
подальшим призначенням виплати
допомоги по безробіттю, яку отримував
незаконно.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
на обліку як безробітний в
Суворовському районному центрі
зайнятості з 1 червня 2006 року по 10 липня
2007 року та в Херсонському міському
центрі зайнятості з 11 листопада 2010 року
по 10 жовтня 2011 року, з 20 березня 2013 року
по 19 лютого 2014 року .

В лютому 2014 року Херсонським міським
центром зайнятості було проведено
розслідування страхового випадку та
встановлено, що згідно з витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
08.02.2014 № 18118206 ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець з 19 жовтня 2001
року, про що складено висновок від
14.02.2014 № 85/ДР.

Проте, як вбачається із заяв ОСОБА_1, з
якими він звертався до Суворовського
районного центру зайнятості (від 01.06.2006)
та до Херсонського міського центру
зайнятості (від 11.11.2010, від 13.03.2013) свій
статус суб'єкта підприємницької
діяльності він заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
від 01.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість
населення" (далі - Закон № 803-XII), чинного
на час виникнення спірних
правовідносин, безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Згідно з пп. "б" п. 3 ст. 1 зазначеного
Закону в Україні до зайнятого
населення належать, зокрема, громадяни,
що проживають на території держави на
законних підставах, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців.

Аналогічні положення передбачені і
Законом України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про
зайнятість населення", який набув
чинності з 1 січня 2013 року (далі - Закон
№ 5067-VI).

Так, згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України №
5067-VI статусу безробітного може набути:
особа працездатного віку до
призначення пенсії (зокрема на
пільгових умовах або за вислугу років),
яка через відсутність роботи не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, готова та
здатна приступити до роботи; інвалід,
який не досяг встановленого статтею 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійного віку та
отримує пенсію по інвалідності або
соціальну допомогу відповідно до
законів України "Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам" та "Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам"; особа, молодша 16-річного
віку, яка працювала і була звільнена у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, зокрема
припиненням або перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності (штату)
працівників.

До зайнятого населення згідно із
Законом України № 5067-VI (ч. 1 ст. 4),
зокрема, належать особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Зайнятість населення забезпечується
шляхом встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом (ч. 3
ст. 3 Законом України № 5067-VI).

За приписами ч. 2 ст. 43 Закону України №
5067-VI статус безробітного надається
зазначеним у частині першій цієї
статті особам за їх особистою заявою у
разі відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 від 02.03.2000 № 1533-III
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" (далі - Закон № 1533-III)
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Аналіз наведених законодавчих норм дає
підстави для висновку, що, по-перше,
обов'язок щодо повідомлення про
обставини, наявність яких впливає на
отримання статусу безробітного та
виплату відповідної допомоги,
покладено саме на заявника (особу, яка
звертається до органу зайнятості
населення із заявою про визнання
безробітним) та, по-друге, громадянин, у
встановленому законом порядку
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, належить до зайнятого
населення, у зв'язку з чим не має права
на визнання безробітним та отримання
допомоги у зв'язку з безробіттям.

Таким чином, приховування відповідачем
інформації про свій статус як суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи під час реєстрації та
перебуванні на обліку в центрі
зайнятості спричинило незаконне
отримання ним матеріальної допомоги по
безробіттю.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-III сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до абз. 1 п. 6.14 розділу 6
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 № 307, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.12.2000 р.
за № 915/5136, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

В лютому та травні 2014 року Херсонським
міським центром зайнятості були
прийняті рішення (керівником центру
зайнятості видані накази від 19.02.2014 №
НТ140219, 05.05.2014 № НТ140505, від 08.05.2014 № 48) про
повернення коштів.

В травні 2014 року позивачем направлено
відповідачу листи від 21.02.2014 № 09-24/932,
від 07.05.2014 № 09-24/2029 та від 08.05.2014 № 09-24/2052
з пропозиціями повернути зазначені
кошти протягом 15 днів за моменту
отримання цих листів. В добровільному
порядку відповідач кошти не повернув.

Згідно з розрахунком суми позову,
наданим суду позивачем, поверненню
підлягає допомога в сумі 18338,68 грн.

За приписами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Доказів виконання зобов'язання щодо
сплати заборгованості в сумі,
заявленій до стягнення, відповідачем
до суду не надано, доводи позивача щодо
наявності такої заборгованості
відповідачем не спростовані.

Приймаючи до уваги викладені
обставини, суд вважає вимоги
Херсонського міського центру
зайнятості обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 161-163 КАС
України,

постановив:

Позовні вимоги Херсонського міського
центру зайнятості до ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Херсонського міського центру
зайнятості кошти в сумі 18338,68 грн.
(вісімнадцять тисяч триста тридцять
вісім гривень шістдесят вісім копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Попов
В.Ф.

кат. 10.4.1