Справа № 754/5709/14-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
754/5709/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Саприкіної І.В., Шелест С.Б.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до Деснянського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії з урахуванням сум,
зазначених у довідці № 07-312 від 09 жовтня
2013 року, матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та допомоги для оздоровлення при
наданні щорічної відпустки.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 19 травня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_4 працювала в
Міністерстві соціальної політики
України, на даний час перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
та отримує пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Згідно з довідкою № 07/312 від 09 жовтня
2013 року про складові заробітної плати
(надбавки та премії за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», позивач отримувала
інші виплати, до яких відноситься
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань. Крім того,
на всі виплати, включені в довідку,
нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

07 квітня 2014 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку її пенсії з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань.

Згідно з листом відповідача № 1962/09/К-331
від 07 квітня 2014 року, позивачу
повідомлено про відсутність підстав
для перерахунку пенсії, розрахованої
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Не погоджуючись з такими діями
відповідача та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оплату праці», основна заробітна плата.
Це - винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Колегія суддів зазначає, що аналіз
наведених положень дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
винагорода за вислугу років входять до
структури заробітної плати державного
службовця.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

За змістом ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. До такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених законодавчих
норм, отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються при обчисленні розміру
пенсії позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, від 28
травня 2013 року у справі № 21-97а13.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії є
обґрунтованими та засновані на нормах
права.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності відмови у проведенні
перерахунку пенсії, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами та наведеними
законодавчими нормами.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва залишити
без задоволення, постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 19 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
І.В. Саприкіна

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Саприкіна І.В.

Шелест С.Б.