Справа № 2а-2531/11/1270
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м.
Київ К/9991/59785/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Ленінської
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Луганську

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 15.06.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2011

у справі № 2а-2531/11/1270

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електоспецмонтаж»

до Ленінської міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Луганську

про скасування
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Електоспецмонтаж»
(далі по тексту - позивач, ТОВ
«Електоспецмонтаж») звернулося до суду
з позовом до Ленінської міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Луганську (далі по тексту - відповідач,
Ленінська МДПІ у м. Луганську) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 09.08.2010 №.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 15.06.2011, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22.08.2011, позовні вимоги задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ
«Електроспецмонтаж» зареєстроване
юридичною особою виконавчим комітетом
Луганської міської ради 31.08.2004 за
№1000491. На податковому обліку в
Ленінській МДПІ у м. Луганську ТОВ
«Електроспецмонтаж» перебуває з 30.09.2004
за№1264.

20.04.2010 Ленінською МДПІ у м. Луганську
було анульовано реєстрацію позивача як
платника податку на додану вартість.

Відповідачем була проведена невиїзна
документальна (камеральна) перевірка
позивача з питань дотримання
податкового законодавства з податку на
додану вартість за квітень 2010 року, за
результатами якої було складено акт
від 30.06.2010 №1247/16/33112444, відповідно до
висновків якого було зазначено
порушення абз. 16 та абз. 17 п. 9.8 ст. 9
Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» в
результаті чого донараховано суму
податкових зобов'язань рядку 1
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2010 року в сумі 1400,40
грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем було винесено податкове
повідомлення-рішення від 09.08.2010
№/0 на загальну суму 1470,00 грн. з
яких за основним платежем 1400,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
70,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Судами встановлено, що 26.08.2004 між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено договір про
заснування Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електроспецмонтаж».

За умовами даного договору, для
забезпечення діяльності створюється
статутний капітал, який складається з
вартості вкладів засновників та
становить 20500,00 грн.

Частки в статутному капіталі TOB
«Електроспецмонтаж» згідно умов
договору розподіляються наступним
чином: ОСОБА_2 - вклад на суму 10250,00 грн. -
50% статутного фонду. Даний вклад
занесений ОСОБА_2 наступним майном:
комп'ютер на суму 3800,00 грн., принтер Samsung
на суму 1850,00 грн., телефон-факс на суму
1300,00 грн., крісло шкіряне на суму 1320,00
грн., модем на суму 780,00 грн., стіл
офісний на суму 1200,00 грн.; ОСОБА_3 - вклад
на суму 10250,00 грн. - 50% статутного фонду.
Даний вклад знесений ОСОБА_3 наступним
майном: офісні меблі на суму 5000,00 грн.,
копіювальний апарат на суму 3050,00 грн.,
телевізор на суму 1000,00 грн., кондиціонер
на суму 1200,00 грн.

Вищевказане майно було передане
засновниками до статутного капіталу TOB
«Електроспецмонтаж» за актом передачі
майна від 26.08.2004.

Передання майна як внеску у Статутний
фонд підтверджується прибутковими
накладними.

Вклади засновників TOB
«Електроспецмонтаж» у вигляді
вказаного майна були визначені у
розділі 4 Статуту, затвердженому на
загальних зборах учасників товариства
(протокол від 26.08.2004) та зареєстрованому
31.08.2004 Державним реєстратором
Луганської міської ради.

Пунктом 7.2 Статуту (в новій редакції) TOB
«Електроспецмонтаж» також
встановлено, що статутний капітал
товариства складає 20500,00 грн., який
створений шляхом внесення учасником
матеріальних цінностей. До статутного
капіталу внесено комп'ютер вартістю
3800,00 грн., принтер Samsung вартістю 1850,00
грн., телефон-факс вартістю 1300,00 грн.,
крісло шкіряне вартістю 1320,00 грн., модем
вартістю 780,00 грн., стіл офісний
вартістю 1200,00 грн.; офісні меблі
вартістю 5000,00 грн., копіювальний апарат
вартістю 3050,00 грн., телевізор вартістю
1000,00 грн., кондиціонер вартістю 1200,00 грн.
Матеріальні цінності внесені як вклад
до статутного капіталу Товариства є
власністю Товариства.

06.05.2010 за №42301 ТОВ «Електроспецмонтаж»
до Ленінської міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Луганську
була подана декларація з податку на
прибуток підприємства за 1 квартал 2010
року (остання звітність з податку на
прибуток, що не заперечується
сторонами).

Згідно даних додатку К 1/1 декларації з
податку на прибуток за 1 квартал 2010
року, балансова вартість запасів ТОВ
«Електроспецмонтаж» становить 69,00 грн.,
основних фондів 7002,00 грн.

14.05.2010 за №20394/16 Ленінська МДПІ у м.
Луганську направила TOB
«Електроспецмонтаж» лист з проханням
надати документальне підтвердження
включення до податкових зобов'язань у
декларації за квітень 2010 року
відображення умовного продажу
основних засобів та залишків товарних
запасів або пояснення причин такого не
включення.

Листом від 16.07.2010 за №16/07-01 позивачем
надана відповідь з питань, порушених
відповідачем, з поясненням того, що
зазначені у декларації з податку на
прибуток за 1 квартал 2010 року основні
фонди є внесками до статутного фонду
підприємства.

На підтвердження направлення
вказаного листа до Ленінської МДПІ у м.
Луганську, позивачем наданий журнал
реєстрації вихідних листів, копія
якого долучена до матеріалів справи.

Відповідачем заперечується факт
отримання листа ТОВ
«Електроспецмонтаж» від 16.07.2010 за
№16/07-01, на підтвердження цього наданий
журнал реєстрації вхідної
кореспонденції.

Відповідно до абзаців 16 та 17 пункту 9.8
статті 9 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР
платник податку, в обліку якого на день
анулювання реєстрації знаходяться
товарні залишки або основні фонди,
стосовно яких був нарахований
податковий кредит у минулих або
поточному податкових періодах,
зобов'язаний визнати умовний продаж
таких товарів за звичайними цінами та
відповідно збільшити суму своїх
податкових зобов'язань за наслідками
податкового періоду, протягом якого
відбувається таке анулювання.

Тобто, основною умовою для виконання
позивачем вищезазначених приписів
Закону України «Про податок на додану
вартість» в останньому звітному
(податковому) періоді є залишки товарів
та необоротних активів, при придбанні
яких суми податку були включені до
податкового кредиту.

Оборотно-сальдова відомість по рахунку
10 (місця зберігання, необоротні активи)
за 01.01.2011 - 14.06.2011 рік підтверджує
включення зазначених
товарно-матеріальних цінностей до
Статутного фонду підприємства
позивача.

Товарно-матеріальні цінності, що були
занесені в стр. А1 додатку К1/1 до
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2010 рік є бланками
суворої звітності. Сума ПДВ, сплачена
при їх придбанні до податкового
кредиту також не включалась.

Не включення позивачем до складу
податкового кредиту витрат на
придбання товарних залишків (бланків
суворої звітності) та необоротних
активів, які були внесені до статутного
фонду підприємства підтверджується
податковою декларацією з ПДВ за
квітень 2010 року.

Відповідача не доведено суду факту
включення до складу податкового
кредиту витрат на придбання товарів,
які залишались у позивача у якості
необоротних фондів на момент
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, або інших
товарних залишків.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку, що прийняте
відповідачем податкове
повідомлення-рішення від 09.08.2010
№/0 про визначення позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в загальному розмірі
1470,00 грн., є неправомірним та
необґрунтованим, тому позов підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ленінської
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Луганську відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 15.06.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22.08.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров