Справа № 2а-2060/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 р.
Справа № 3478/12

Суд в складі колегії суддів
Львівського апеляційного
адміністративного суду:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову Сихівського
районного суду м. Львова від 26 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
зобов'язання нарахувати та виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення,
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2011 року позивач звернувся в
суд із адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача та
зобов'язати його нарахувати та
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат з 01.10.2001 року,
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також стягнути з відповідача
індексацію внаслідок інфляції з 01.10.2001
року у межах прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідних
соціальних і демографічних груп
населення та моральну шкоду.

Позивач посилався на те, що вона є
інвалідом IІ групи першої категорії,
захворювання якої пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи.
В порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка передбачає виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 5-ох
мінімальних заробітних плат, дана
допомога виплачувалась не у повному
розмірі.

Ухвалою від 06.10.2011 року позовну заяву в
частині вимог за 2001-2010 роки по 14.12.2010р.
залишено без розгляду, відповідно до
ст.ст. 99, 100 КАС України.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Визнано
неправомірною відмову Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради провести
перерахунок допомоги на оздоровлення
та зобов'язано останнього нарахувати
та виплатити позивачу разову щорічну
допомогу на оздоровлення за 2011 рік
відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням виплачених сум. В решті
позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Апелянт звертає
увагу на те, що стягнення коштів з
управління є неможливим, оскільки
застосування пільг, компенсацій та
гарантій для певних категорій
громадян, у тому числі виплата допомоги
на оздоровлення потребує фінансування
за рахунок коштів Державного бюджету
України, його обсяги не можуть
визначатися будь-яким іншим Законом,
крім Закону про Державний бюджет
України. Виплата спірної допомоги була
проведена відповідно до вимог чинного
законодавства. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Також апелянт зазначає, що відповідно
до ст. 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього
Законуздійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Ст. 62 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
також роз'яснено порядок застосування
Закону, зокрема зазначено, що
застосування проводиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів,
рішення якого є обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Сихівський відділ соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради як відповідач
по справі не наділений повноваженням
на самостійне визначення розміру
щорічної допомоги на оздоровлення та,
відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, зобов'язаний діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Бюджет -
призначення встановлюються законом
про Державний бюджет України чи
рішенням про місцевий бюджет порядку,
визначеному цим Кодексом. Зазначене
Сихівським районим судом не з'ясовано,
чи були перераховані бюджетні кошти на
рахунок відповідача як розпорядника
коштів для виплати особам, потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
для здійснення виплати допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати та не повністю
визначено правосуб'єктність
відповідача, його права та обов'язки у
даній сфері публічних відносин.

Крім того, підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік -.
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»текст ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в такій редакцій
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Допомога позивачу у
липні 2008р. та лютому 2009р. була здійснена
в розмірі встановленому постановою
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005 р.

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. Відповідно до ч.2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх правові акти або їх
окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним
СудомУкраїни рішення про їх
неконституційність. Водночас
відповідно до ч. 3 ст. 152 Конституції
України матеріальна чи моральна шкода,
завдана фізичним або юридичним особам
актами і діями, що визнані
неконституційними, відшкодовуються
державою у встановленому законом
порядку. Зазначена норма розтлумачена
у рішенні Конституційного Суду України
від 07.10.2009р. №25-рп/2009, який зазначив, що
«позитивним обов'язком держави є
прийняття відповідного закону, який
має визначати порядок та умови такого
відшкодування».

Враховуючи вище зазначене, оскільки на
даний час закону, який би визначав
порядок та умови матеріального
відшкодування у зв'язку з втратою
чинності змін, внесених підпунктом 11
пункту 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» не
прийнято, то не має підстав для
нарахування та виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2008 - 2009 роки в інших розмірах, ніж
передбаченопостановою Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005 р.

З врахуванням вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог..

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного
Чорнобильської катастрофи, перебуває
на обліку в Сихівському відділі
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради та має право відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» інвалідам
другої групи, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Згідно з пп. 11 п. 28 розділу II «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» текст ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було викладено в такій редакції:
«Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Зазначеною нормою були внесені зміни
до ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зокрема, в частині
встановлення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення.

Однак зазначене вище положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
визнанні неконституційними рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп/2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Тобто з дня прийняття Конституційним
Судом України зазначеного рішення,
відновлено редакція ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка була чинною до внесення змін до неї
і в подальшому зміни до цієї статті не
вносились, тому, зокрема, інвалідам
другої групи, які є постраждалими від
наслідків Чорнобильської катастрофи
першої категорії, щорічна допомога на
оздоровлення була встановлена в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат і дану суму відповідач був
зобов'язаний нарахувати та виплатити
позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», конкретні
розміри всіх видів доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»розміри щорічних грошових
виплат на оздоровлення значно нижчі за
відповідні, передбачені ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
кратні розміри мінімальної заробітної
плати, і тому виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, до
спірних правовідносин суд застосував
нормативний акт вищою юридичної сили, а
саме Закон України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що виплата
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у 2011 році здійснена
відповідачем з порушенням норм
спеціального закону.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
відповідач, виплачуючи у 2011 році
позивачу допомогу на оздоровлення,
неправомірно застосовував положення
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 26 жовтня 2011 року у справі
№ 2а-2060/11 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

О.М. Довгополов